АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/5407/18 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/790/606/18 ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - ОСОБА_2,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

захисника - ОСОБА_4,

потерпілих - ОСОБА_5,

- ОСОБА_6,

представника потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6, - адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 як захисника ОСОБА_3на постанову Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 16.03.2018 року складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП серії БД № 073223.

Відповідно до протоколу, 06.03.2018 року о 17-55 год. в м. Харкові по вул. Манізера, 6 зі слів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, водій ОСОБА_3, керуючи автобусом «МАN» д.н.з. НОМЕР_1, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на автомобілі НОМЕР_2, та «Skoda Rapid» д.н.з. НОМЕР_3. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352, 40 грн.

Не погодившись з постановою суду, адвокат ОСОБА_4, як захисник ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Постанова районного суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне неповно зясування судом усіх обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної правової оцінки.

Вважає, що суду першої інстанції слід було викликати та заслухати пояснення працівників поліції, які складали схему ДТП, так як зазначена схема була складена тільки зі слів потерпілих, твердження яких є упередженим.

Зазначає, що при огляді автобусу «МАN» д.н.з. НОМЕР_1, характерні пошкодження відсутні.

Посилається на суперечливі покази очевидців події ДТП, який суд взяв за основу.

Вказує, що захист наполягав на призначені судом трасологічної та автотехнічної експертизи, для ідентифікації слідів фарби, пошкоджень автобусу «МАN».

Просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 закрити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника адвоката ОСОБА_4, які обставини викладені в протоколі не визнали, апеляційну скаргу підтримали, потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6, їх представника адвоката ОСОБА_7, які апеляційну скаргу не визнали, проти її задоволення заперечували, зазначили, що вина ОСОБА_3, у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1 ПДР України).

За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується:

- схемою місця ДТП на якій зафіксовані механічні пошкодження транспортних засобів. Механізм утворення ДТП відповідає механічним пошкодженням автомобілів (а.с. 2);

- відеозаписом на якому зафіксовано, що 06.03.2018 року о 17-50 год. по вул. Мінізера приїзжав автобус «МАN» з логотипом «Фельдман-Екопарк» (а.с. 48);

Поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які стали очевидцями події ДТП, яким суд першої інстанції надав належну та обґрунтовану оцінку відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП (а.с. 4-5, 72-73).

Таким чином, ОСОБА_3 мав можливість уникнути зіткнення з автомобілями НОМЕР_4, та «Skoda Rapid» д.н.з. НОМЕР_3 дотримуючись та виконуючи вимоги положень п. 13.1 ПДР України та виконати вимоги п. 2.10 ПДР України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_3 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляв (а.с.1).

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_3 зі сторони працівників поліції, потерпілих або свідків було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 суду не надали.

Поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення БД № 073223 від 16.03.2018 року стосовно ОСОБА_3 складений в установленому законом порядку, протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необєктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, про те що суд першої інстанції повинен був викликати та заслухати пояснення працівників поліції, які складали схему ДТП та призначити трасологічну та автотехнічну судові експертизи не є підставою для скасування постанови районного суду.

В матеріалах справи відсутню будь-яке клопотання відповідно до ст. ст. 268 , 273 КУпАП про допит співробітників поліції та призначення експертиз.

Зважаючи, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 перебуває на розгляді у суді з 04.04.2018 року ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 мали можливість скористатися своїм процесуальним правом та заявити відповідні клопотання. При перегляді справи в апеляційному суді також не були подані відповідні клопотання.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що районний суд не взяв до уваги фотознімки автобусу «МАN», апеляційний суд відхиляє, оскільки зазначені фотознімки надані на стадії судового розгляду справи та не містять даних коли та за яких підстав вони були зроблені, а посилання захисника про наявність на них дати та часу спростовуються матеріалами справи (а.с. 49-51).

Доказів при апеляційному перегляді справи, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_3 події та складу адміністративного правопорушення не встановлено, а адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає в разі неврахування водієм дорожньої обстановки, а також особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, недотримання безпечної дистанції та безпечного інтервалу, інших порушень ПДР України.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Інші доводи які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_3 в апеляційній скарзі не зазначено (а.с. 75-80).

Застосування Київським районним судом м. Харкова стосовно ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 245, 278, 280, 283, 294, 295, 298, 299 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 як захисника ОСОБА_3 залишитибез задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2