Справа № 214/2932/18
3/214/1254/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.04.2018 серії БД №098718, 28.04.2018 о 17-02 по вул. Софії Перовської в м. Кривому Розі, біля буд. №9 водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на встановлення стану спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, заперечував обставини його вчинення, викладені в протоколі. Суду пояснив, що 28.04.2018 о 17-00 годин він знаходився у дворі по вул. Софії Перовської, 9 біля авто та шукав свій телефон. До цього він припаркував свій транспортний засіб та пішов до магазину, але там виявив, що загубив телефон та повернувся, щоб пошукати його в автомобілі. В цей час до нього підійшли патрульні поліцейські та запропонували пройти огляд у медичному закладі на встановлення стану спяніння. Пропозиції про проходження огляду на місці за допомогою приладу «Драгер» від патрульних не надходило. За вказаних обставин, просив провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.278 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно зясовує обставини справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом обєктивних і суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об'єкт, об'єктивну і суб'єктивну сторони та суб'єкта правопорушення.

Обєктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обовязкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_3 вказаних кваліфікуючих ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП й, відповідно, про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Так, з відеозапису, долученого працівниками патрульної поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, дослідженого в судовому засіданні, видно, що авто припарковано біля бордюру у дворі будинків, двигун не працює. Водій, на вимогу працівників поліції вийшов з автомобіля та йому розяснили, що на пульт надійшло повідомлення про те, що пяний водій їздить за кермом у дворі. Водій пояснив, що йому необхідно було переставити автомобіль, тому він їхав лише в межах двору. Також, пояснив, що сюди приїхав до тестя, документів у нього з собою немає, тому необхідно їхати до нього додому на вул. Харцизька. Далі, вони поїхали за документами і він пішов додому. Після цього, відео продовжується з моменту перебування водія та патрульних поліцейських у медичному закладі, де він відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного спяніння (а.с.4).

Також, судом переглянуто відеозапис з відеореєстратора автомобіля патрульних поліцейський, згідно з яким автомобіль ВАЗ зеленого кольору рухається у дворі. Цей же автомобіль стоїть біля водія ОСОБА_3, який з нього вийшов.

Обидва відеозаписи узгоджуються між собою та стосуються однієї особи та обставин.

Окрім того, п.п.2, 3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що огляд на стан алкогольного спяніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів.

При цьому, вимогами ч.3 ст.266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться у закладах охорони здоровя.

З зазначеного вище відеозапису видно, що працівники поліції, в порушення вказаних норм закону, не запропонували ОСОБА_3 пройти огляд на встановлення стану спяніння за допомогою газоаналізатора або будь-якого іншого спеціального технічного засобу, а одразу звернулись до нього з вимогою проїхати до медичного закладу.

Також, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є. При наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно з п.6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, у даній ситуації, за якої водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного спяніння, та приймаючи до уваги вказані вище вимоги закону, співробітники поліції в обовязковому порядку повинні були залучити двох свідків, які б підтвердили зазначений факт.

Разом з цим, під час вивчення матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з бодікамери поліцейського, судом встановлено, що жодних дій по залученню осіб у якості свідків відмови водія ОСОБА_3 від проходження медичного огляду, патрульними не зроблено.

Також, положеннями ч.1 ст.266 КУпАП та п.1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження належного виконання патрульними поліцейськими зазначених вимог закону про необхідність відсторонення особи, щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані спяніння від керування транспортним засобом.

Всі зазначені вище порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про недоведеність вини ОСОБА_3 та унеможливлюють притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, суду не надані.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку складання протоколу має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при складанні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно з ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, 252, 280, 283,284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Хомініч С.В.