Справа № 570/2686/18
Номер провадження 3/570/1088/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Коробов С.О., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, оперуповноваженого Рівненського відділу поліції, паспорт серії СЕ 193131 від 30.11.2002 року виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області,

зач.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Судом встановлено, що 04 червня 2018 року о 04 годині 39 хвилин інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Рівне ДПП сержантом поліції ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №256332.

Згідно вказаного протоколу, 04 червня 2018 року о 02 годині 50 хвилин, на 151 км автодороги Городище Рівне - Старокостантинів, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW 320», реєстраційний номер JRE 509 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідала обстановці, виражене тремтіння рук). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоналізатора «ALKOTEST №6810» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - адвокат ОСОБА_2, не погодившись з викладеним у вказаному протоколі подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, покликаючись на те, що ОСОБА_1 в КЗ «РОЦПЗН» не відмовлявся пройти огляд на стан спяніння, а проходив його на пропозицію лікаря об 04 год. 32 хв., шляхом відтворення пальце-носової проби та стійкості Рамблера, що стверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських ВК 0133 (відеозапис )

Суд, заслухавши доводи сторони захисту, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази у справі та надані суду відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення.

В ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Дана норма кореспондується з вимогами Наказу МВС від 07.11.2015 №1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі ".

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення додаються документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Докази у справі про адміністративне правопорушення мають бути належними та допустимими, а відомості, викладені у протоколі мають бути узгодженими та підтвердженими іншими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

З дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №256332 від 04.06.2018 року вбачається, що його складено об 04 год. 39 хв. в м. Рівне по вул.. Кн.Володимира, 17, проте такі відомості, зазначені у протоколі суперечать письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, зокрема у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння, яке оформлене о 03 годині 40 год. зазначається, що поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №256332. Крім того до протоколу долучено пояснення свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, надані ними об 04:36 хв. про те, що вони були свідками складання протоколу відносно ОСОБА_1 в той час, коли у самому протоколі зазначений пізніший час складання.

В узагальненні від 01.08.2004 року Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами (сукупність даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків. Висновків експерта, речові докази тощо).

Частиною 3 статті 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Аналогічні норми визначені у Наказі МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, і проведення такого огляду" огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 6 цієї Постанови встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. Форма направлення на огляд наведена в додатку 1 до цієї Інструкції, затвердженої Наказом МВС МОЗ від 09.11.2015 №1452/735.

Судом встановлено, що 04 червня 2018 року працівниками патрульної поліції м. Рівне ОСОБА_1 не було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп'яніння, а саме поліцейський не поінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу, як того вимагає п.5 розділу ІІ Наказу МВС МОЗ від 09.11.2015 №1452/735, що стверджується відеозаписом (03 год. 39 хв. ВК 0134).

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, ОСОБА_1 працівники поліції доставляли в КЗ «РОЦПЗН» двічі, що стверджується відеозаписом ВК 0133: один раз об 03:50, де він спілкувався з працівником закладу охорони здоровя, який виконував технічну роботу з оформлення необхідних документів і який запитав ОСОБА_1 чи він буде «дути в трубку» на що ОСОБА_1 правомірно відповів «ні», оскільки йому не пропонував пройти огляд лікар, як того вимагає п. 3 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року №1452/735. Так, об 03 год. 50 хв. медичний працівник повідомив поліцейських про необхідність встановлення особи ОСОБА_1, який не мав при собі документу, який посвідчує особу. Після встановлення особи ОСОБА_1 працівники поліції повторно доставили його до КЗ «РОЦПЗН» та медичний працівник оформив відповідні документи і позвав лікаря, яка об 04:32 провела клінічний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, за допомогою функціональних проб (пальце-носова проба, стійкість в позі Ромберга), що стверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейського ВК 0133 04 година 32 хвилин (відеозапис ). З відеозаписів події вбачається, що коли лікар спілкувалася з ОСОБА_1, йому не пропонували іншим способом, аніж пройти пальце-носову пробу, стійкість в позі Ромберга, пройти огляд на стан спяніння.

Проведення медичних оглядів водіїв на стан спяніння здійснюється на підставі статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.08 №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», відповідно до Інструкції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, надалі Інструкції, наказу МОЗ України «Про затвердження нормативів надання медичної допомоги та показників якості медичної допомоги» від 28.12.2002р. №507.

З аналізу наведених норм права випливає, що лікар здійснює клінічний огляд, проводить функціональні проби (пальце-носова проба, стійкість в позі Ромберга, таблиця Шульца), визначає вміст етилового спирту у видихуваному повітрі за допомогою технічних засобів, дозволених для використання Міністерством охорони здоровя України. Результати огляду лікар заносить до Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, надалі Акту медичного огляду.

1.4. Після проведення клінічного огляду здійснюється відбір біологічних середовищ у відповідності до Методичних рекомендацій «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», розроблених Харківською медичною академією післядипломної освіти та узгоджених з Департаментом розвитку медичної допомоги МОЗ України 18.01.11.

Судом встановлено, що у справі відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі пропонувалося пройти огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку, а також відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом прядку огляду на стан спяніння, а тому суд вважає, що у його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв'язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У нещодавно прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, відповідно до положень ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, 280 КУпАП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Коробов С.О.