Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/1307/18 Головуючий в 1 інст. Галущенко Ю.А.
Провадження № 33/778/424/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Запорізької області за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 10 березня 2018 року приблизно о 12 год. 21 хв., в м. Запоріжжі по вул. І. Сікорського 462, керував автомобілем «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДД України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати, провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не зясував всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи.

Вказує, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду на стан спяніння, оскільки вони не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу, і фактично хотіли направити його в медичний заклад для проведення огляду, не забезпечивши всіх його прав під час вимоги пройти цей огляд на місці.

Також вказує на те, що судом першої інстанції не доведено поза розумним сумнівом вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки суд оцінив лише завершальну частину відеозапису з відеореєстратора, без дослідження його початкової частини, яка вказує на відсутність з його боку заперечень пройти огляд у встановленому порядку та згоду на проходження такого огляду за умови дотримання законної процедури.

Крім того вважає, що свідок ОСОБА_4 суперечливо підтвердив факт його відмови від проходження огляду, а в судовому засіданні взагалі повідомив, що його запросили поліцейські та повідомили про факт відмови водія від проходження огляду, після чого він підписав папери не читаючи їх.

Свідок ОСОБА_5, який неодноразово викликався до суду, в судове засідання взагалі не зявився, його покази не досліджувались під час судового розгляду, хоча йому відомі обставини, що підлягають встановленню по даній справі.

Вважає, що показання поліцейських є упередженими, оскільки вони є посадовими особами, відповідальними за складання акту огляду та протоколу про адміністративне правопорушення, і фактично є зацікавленими особами.

Крім того, суд не надав належної оцінки результатам медичного огляду, який був пройдений протягом двох годин з моменту отримання направлення.

Також просить вирішити питання щодо необхідності допиту свідка ОСОБА_5 та додаткового допиту свідка ОСОБА_6

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, зазначив, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан спяніння відмовився, оскільки не довіряв поліцейським через їх упередженість, вони постійно висловлювали йому якісь підозри, в тому числі і з приводу керування ним транспортним засобом в стані спяніння.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримав, та крім викладно в ній зазначив, що склад правопорушення в діях ОСОБА_2, на його переконання, відсутній, оскільки відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР України тягне не будь-яка відмова водія, а відмова пройти огляд у встановленому законом порядку. Такої вимоги ОСОБА_2 предявлено не було.

В судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_3 було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_5 та додатковий допит свідка ОСОБА_6, у задоволенні якого апеляційним судом було відмовлено, оскільки неповноти судового розгляду за доводами вказаного клопотання не встановлено.

Свідок ОСОБА_6 в суді першої інстанції дав показання і незгода захисту з їх змістом не є підставою для його повторного допиту. Матеріали провадження також містять письмові пояснення свідка ОСОБА_5, які щодо обставин поді стосуються лише того, що в день, час та на місці, вказаних у протоколі, раніше невідома йому особа заправилась на колонці № 3 і далі спілкувалася із поліцейськими, які заїхали на АЗС за ним (а.с. 9).

Вислухавши ОСОБА_2 та його захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 405122 від 10 березня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с. 1), відомостями щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі, викладеними в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння та засвідченими підписами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 4), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі (а.с. 5), письмовими пояснення ОСОБА_2, в яких він фактично заперечував лише факт керування ним транспортним засобом, зазначив що він лише знаходився в ньому (а.с. 6), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які підтвердили, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці та в медичному закладі (а.с. 7-8), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5, який повідомив, що під час його чергування на АЗС «АМІК» підїхав автомобіль «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з-за керма якого вийшов чоловік середньої тіло будови, в куртці, шапці та штанах темного кольору, на вигляд років 35-40, до якого відразу підійшли інспектори патрульної поліції та почали з ним спілкуватись (а.с. 9), оглянутим судом відеозаписом правопорушення, з якого вбачається, як співробітники патрульної поліції в присутності двох свідків запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер, від проходження якого він відмовився, після чого йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що він також відповів відмовою (а.с. 11).

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а отже твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав свідка ОСОБА_5 під час розгляду справи судом першої інстанції на правильність висновків суду не впливають, оскільки у суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, тим більш, що сам ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Підстав не довіряти письмовим поясненням свідків у суду також не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови ОСОБА_2 з боку свідків.

До того ж в суді першої інстанції в якості свідка було допитано поліцейського роти 3 батальйону 2 УПП м. Запоріжжя лейтенанта поліції ОСОБА_8, який підтвердив обставини, викладені у протоколі та письмових поясненнях свідків, які додані до протоколу.

Також не є підставою для скасування оскаржуваної постанови те, що ОСОБА_2 не було поінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу під час огляду на стан алкогольного спяніння.

Так, відповідно до п. 4, п. 5, п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу. Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

У разі відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці із застосуванням спеціального технічного засобу, обовязкове розяснення такій особі порядку застосування спеціального технічного засобу вказаною Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами не передбачено.

Крім того, зі змісту відеозапису з нагрудної камери (відео реєстратору) поліцейського, зробленого у відповідності до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» вбачається, що ОСОБА_2 працівниками патрульної поліції було розяснено, що він має право пройти огляд на місці із застосуванням спеціальних технічних засобів, він проходити такий огляд відмовився, після чого відмовився пройти огляд в спеціалізованому медичному закладі, тому співробітники патрульної поліції цілком обґрунтовано не розяснювали ОСОБА_2 порядок застосування спеціального технічного засобу.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки висновку за результатами медичного огляду.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ, п. 17 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

З огляду на викладене, медичний огляд в закладі охорони здоровя може проводитись лише у присутності поліцейського, а як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду № 002076 від 10 березня 2018 року, огляд проводився не в супроводі співробітника патрульної поліції (а.с. 20).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер та в медичному закладі.

Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов'язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

У зв'язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1