АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/1703/2018 Суддя у першій інстанції: Оздоба М.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва ФричТ.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, його захисника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_4, на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 25 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Хмельницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м.Києва від 25 квітня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_4 05.04.2018 приблизно о 03.20 годин в м. Києві по вул. Кільцева дорога (вул. Мельниченка, 1-А), керував автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року по справі № 759/5204/18 та закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_4 погоджувався пройти огляд у закладі охорони здоров'я, проїхати туди разом із поліцейськими, проте вимагав від поліцейського складання документу на підставі якого він буде направлений до такого закладу, а саме «Направлення», яке чітко передбачене п. 8 розділу II Інструкції № 1452/73 за додатком № 1.

Також апелянт зазначає, що згідно відеозапису з камери поліцейського № з 04:22:40 по 04:24:24 ОСОБА_4 погодився пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки. Проте, жоден із поліцейських не забезпечив належне використання алкотестеру Драгер 6810 та не забезпечили присутності двох свідків і мали намір проводити такий огляд без їх присутності.

Крім того, апелянт зазначає, що поліцейськими було порушено порядок складання протоколу та процедуру проведення огляду, що свідчить про його недійсність і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності, так як під час розгляду справи було доведено факт, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_4 та оформлення поліцейськими адміністративних матеріалів, проводилось за відсутності двох свідків, та судом було проігноровано показання свідка ОСОБА_6, який в судовому засіданні засвідчив, що ОСОБА_4 дійсно не відмовлявся проїхати на огляд у закладі охорони здоров'я і вимагав від поліцейських скласти відповідний документ. Хоча у складених особисто поліцейським поясненнях міститься запис «… їхати з працівниками поліції відмовився». Також ОСОБА_6 вказав, що при підписанні протоколу та пояснень він був присутній один, інших осіб крім поліцейських та ОСОБА_4 на місці зупинки не було.

Крім того, апелянт зазначає, що незважаючи на те, що особу ОСОБА_4 було встановлено за посвідченням водія, і у нього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння і від проходження огляду на стан сп'яніння він відмовився, як про це зазначив поліцейський у протоколі, жодного із заходів забезпечення провадження у справі про адміністративні правопорушення застосовано не було, що викликає обґрунтовані сумніви у законності складання протоколу про адміністративне правопорушення, та зазначені обставини підтверджуються відеозаписом з камери № з 04:24:26 по 04:24:54.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4, його захисника ОСОБА_5, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності з ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В розумінні ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4. дані вимоги закону не дотриманні, а тому висновок судді про порушення водієм ОСОБА_4 п. 2.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 05.04.2018 року приблизно о 03.20 годин, він рухався по вул. Кільцева дорога в м. Києві, керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2, де був зупинений працівниками поліції. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» він відмовився, оскільки мундштуки були не у вакуумній упаковці, а до лікарні відмовлявся їхати, тому що працівники поліції відмовилися складати відповідні документи для його направлення. Також зазначив, що на місці події був лише один свідок, якого він зупинив сам, другого свідка на місці події не було.

Вказані пояснення ОСОБА_4 підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який в повному обсязі досліджений та переглянутий судом апеляційної інстанції в судовому засіданні, та поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були допитані під час апеляційного розгляду, та повідомили наступне.

Свідок ОСОБА_8, повідомив, що він працює на посаді охоронця ТОВ «НАО СІСТЕМ», та у період з 20:00 04 квітня 2018 року по 08:00 05 квітня 2018 року перебував на своєму робочому місці за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Печерська. Він не бачив ніколи ОСОБА_4, та не був свідком події яка відбулася, по вул. Кільцева дорога в м. Києві, деавтомобілем «Хонда», керував останній, якийбув зупинений працівниками поліції. Підпис на поясненнях, що знаходяться в матеріалах справи щодо ОСОБА_4 не його. Також зазначив, що в ту ніч був свідком іншої події, яка відбулася коло його роботи, а саме ДТП, в якій він дійсно був свідком та підписував відповідні документи.

Вказані пояснення свідка ОСОБА_8, підтверджуються, наданим листом ТОВ «НАО СІСТЕМ», на запит захисника ОСОБА_5, з якого убачається, що дійсно ОСОБА_8 працює в даному товаристві на посаді охоронця, та у період з 20.00 години 04 квітня 2018 року по 08.00 годину 05 квітня 2018 року знаходився на своєму робочому місці згідно штатного розпису, також наданою копією протоколу про адміністративне правопорушення №236454 серії БД від 05.04.2018 року, складеного о 02.10, щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст.130 КУпАП, де дійсно ОСОБА_8 був свідком.

Свідок ОСОБА_6пояснив, що 05.04.2018 приблизно о 03.20 годин, він керуючи автомобілем рухався по вул. Кільцева дорога в м. Києві, де його зупинив ОСОБА_4, якого він раніше не знав, та попросив бути свідком.Крім нього, ОСОБА_4 та працівників поліції більш нікого не було. ОСОБА_4 відмовлявся проходити огляд за допомогою Драгеру , але був згоден їхати до лікаря. Пояснення він не читав, просто підписав, він з ними не згоден, так як вони перекрученні.

Згідно зі ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду на стан сп'яніння встановлений частиною 2 статті 266 КУпАП, відповідно до якої, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: а )запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Слід зазначити, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого, поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Тобто, вказаною інструкцією передбачена форма «направлення» водіїв на медичний огляд до медичного закладу на виявлення ознак сп'яніння.

Таким чином, у випадку коли водій не погодився на проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, то співробітник поліції повинен заповнити вищевказане направлення до медичного закладу і у випадку, якщо водій відмовиться від його отримання чи проходження такого огляду в медичному закладі, то співробітник поліції повинен зазначити про це в протоколі.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, судом апеляційної інстанції безумовно встановлено, що під час події, яка відбулася 05.04.2018 року приблизно о 03 год. 20 хв. в м. Києві за участю водія автомобіля «Хонда», д.н.з НОМЕР_2, - ОСОБА_4, а саме під час огляду на стан сп'яніння останнього, був присутній лише один свідок, в порушення вимог п. 6. Інструкції, в якому зазначено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, що також теж саме, зазначено в ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про порушення водієм п. 2.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим постанова Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закриттю, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4, задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 25 квітня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,- скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич