Справа № 226/1518/18
Провадження № 3/226/378/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Людмила Іванівна, за участю секретаря Юріної Г.В., прокурора Натеси М.М.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого начальником дільниці ВП «Шахта Родинська» ДП «Мирноградвугілля», місце реєстрації: м.Мирноград, Донецька область, вул. 1 Травня, буд.44, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду з управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, ОСОБА_1, займаючи в період з 19.10.2016 року по 21.08.2017 року посаду головного механіка відокремленого підрозділу «Шахта Центральна» Державного підприємства «Мирноградвугілля», будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 зазначеного Закону, яка зобовязує щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, порушив зазначені вимоги, несвоєчасно подавши декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік без поважних на те причин, а саме подав її 10.05.2017року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час судового розгляду матеріалу ОСОБА_1 суду пояснив, що він є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тому у відповідності з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» має щороку подавати декларації на предмет підтвердження свого майна і фінансового стану. Свою першу декларацію за 2016рік, несвоєчасне подання якої йому ставиться в вину, він намагався подати до 01.05.2017року, проте через незнання компютеру і тонкощів електронної відправки декларації та користування електронним ключем йому це вдалося зробити з підтвердженням її відправки за допомогою сторонніх осіб лише 10.05.2017року. В березні квітні 2018року під час перебування на лікарняному його було викликано до Димитровського відділу Красноармійської місцевої прокуратури, якою було виявлено несвоєчасне подання ним електронної декларації за 2016рік, для надання пояснень. Після відібрання у нього прокурором пояснень зібрані щодо нього матеріали, які знаходилися у прокуратурі, були передані в управління захисту економіки, де 19.06.2018року відносно нього було складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.172-6ч.1 КУпАП. Зазначав на незаконності дій прокуратури та управління захисту економіки щодо моніторингу своєчасності подання електронних декларацій та збирання доказів і просив суд у звязку з цим провадження щодо нього закрити.

Прокурор вважав вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП доведеною і просив суд притягнути його до адміністративної відповідальності, визначивши йому адміністративне стягнення в виді 850грн.штрафу.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши протокол та додані до нього докази, суд дійшов таких висновків. Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції». Згідно абз.5 ч.1 ст.1 цього Закону корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Субєктами, на яких поширюється дія Закону «Про запобігання корупції», є зокрема, державні службовці, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 19.10.2016року на підставі наказу ДП «Красноармійськвугілля» від 18.10.2016року №90-к призначений на посаду головного механіка ВП «Шахта Центральна», звільнений з займаної посади з 21.08.2017 року згідно наказу ДП «Красноармійськвугілля» від 21.08.2017 року №90-к.

Абзацом 13 частини 1 статті 13 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, конкретні повноваження, у тому числі спеціальні, у сфері протидії корупції та спосіб їх реалізації мають бути визначені Конституцією та відповідними законами України.

Згідно ст.11 Закону України «Про запобігання корупції» виключно Національному агентству з питань запобігання корупції належать повноваження щодо:

проведення аналізу стану запобігання та протидії корупції в Україні, діяльності державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у сфері запобігання та протидії корупції;

здійснення моніторингу, координації та оцінки ефективності виконання Антикорупційної стратегії;

здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань, зокрема, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб;

здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Для виконання своїх повноважень, у тому числі й зазначених вище, згідно зі статтею 12 Закону Національному агентству з питань запобігання корупції надано ряд прав, зокрема:

одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб'єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об'єднань інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань;

проводити перевірки організації роботи із запобігання і виявлення корупції в державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, зокрема щодо підготовки та виконання антикорупційних програм;

отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому Закон не наділяє цими ж повноваженнями та правами інших уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції.

У свою чергу, частина ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» визначає, що з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, нормативно-правові акти загальнообов'язкового характеру, які б наділяли Національну поліцію України або її підрозділи повноваженнями та відповідними правами щодо здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань запобігання корупції, проведення відповідних перевірок, витребування документів поза межами конкретних кримінальних чи адміністративних проваджень відсутні.

Аналогічні норми відсутні також і в Закону України «Про Національну поліцію».

Як встановлено судом і свідчать матеріали справи, матеріал із доказами по справі про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, відносно ОСОБА_1 був зібраний Димитровським відділом Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області і управлінням захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України. Це ж слідує і з рапорту старшого оперуповноваженого МРВ №3 УЗЕ в Донецькій області ОСОБА_2 на адресу заступника начальника МРВ №3. До того ж, як зазначено в рапорті, зібрання матеріалів, їх вивчення та складання протоколу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за несвоєчасну подачу декларації погоджувалося з прокуратурою області.

Положеннями ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та ін.

Тобто, підставою застосування вищевказаних норм є наявність факту вчинення адміністративного правопорушення конкретною особою. Водночас, вказані положення законодавства не наділяють органи прокуратури України повноваженнями щодо витребування будь-якої інформації чи документів з метою перевірки дотримання іншими особами вимог законодавства та виявлення (чи невиявлення) порушень, які можуть містити ознаки адміністративного правопорушення.

На підтвердження факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, уперуповноваженим Управління захисту економіки в Донецькій області, яким складено протокол, додано: скріншот з офіційного веб-сайту НАЗК на запит «Шейко Костянтин Андрійович», копію наказу про прийняття ОСОБА_1 на роботу та копія наказу про його звільнення, копію його посадової інструкції, копію контрольних табелів спусків ОСОБА_1 в шахту, копію трудової книжки ОСОБА_1, положення про ВП «Шахта Центральна» ДП«Мирноградвугілля», отримані на запит прокуратури, а також копію листка непрацездатності та інформацію Національного агентства з питань запобігання корупції щодо роботи сайту НАЗК. Відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 або повідомлення НАЗК Департаменту захисту економіки Національної поліції України про результати такої перевірки матеріали справи не містять.

Аналіз законодавства доводить, що нормативно-правові акти загальнообов'язкового характеру, які б наділяли прокуратуру повноваженнями та відповідними правами щодо здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань запобігання корупції, проведення відповідних перевірок, витребування документів поза межами конкретних кримінальних чи адміністративних проваджень відсутні. Відсутні аналогічні норми і в Законі України «Про прокуратуру».

Отже, ні Департамент захисту економіки Національної поліції України, ні прокуратура України не відносяться до суб'єктів, які наділені правом проведення перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 814/886/17, згідно якої здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно ч.2 ст.7 та ст.245, ст.280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. При оцінці доказів суд повинен керуватися критерієм доведення вини "поза розумним сумнівом".

Так як досудова перевірка по справі здійснена не уповноваженим на це органом, підстави визнати докази у справі допустимими та вважати їх поза розумним сумнівом у суду відсутні.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Так як у суду відсутня можливість встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,9,247,251,279,280,283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Клепка Л.І.