Справа № 645/2427/18
Провадження № 3/645/1055/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судового засідання Куркін Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, приватного підприємця, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

03 травня 2018 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1, 24 квітня 2018 року о 21 год. 05 хв., керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», державний номерний знак 338-17ХВ, по вул.Олімпійська, 1 у м.Харкові, з ознаками алкогольного спяніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що дійсно 24 квітня 2018 року вживав алкогольні напої, а саме пляшку шампанського, пляшку пива, та звернувся з проханням до свого знайомого, імя останнього точно не памятає, сісти за кермо автомобіля «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1. Заперечував факт керування вищезазначеним транспортним засобом та пояснив, що 24 квітня 2018 року близько 21 год. 00 хв. приїхав на пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ 21093» до будинку № 1-А по вул. Олімпійській в м. Харкові, де його знайомий, який керував транспортним засобом, швидко покинув автомобіль, оскільки у нього мав місце конфлікт з його дівчиною, а він залишився у автомобілі. Після цього, до нього підійшли працівники поліції, які запропонували предявити документи та пройти огляд на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, проте він відмовився у присутності двох свідків, оскільки не керував транспортним засобом та не заперечував факт вживання алкогольних напоїв в цей день.

Незважаючи на невизнання своєї вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина ОСОБА_1 підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 158756 відповідно до якого ОСОБА_1, 24 квітня 2018 року о 21 год. 05 хв., керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», державний номерний знак 338-17ХВ, по вул.Олімпійська, 1 у м.Харкові, з ознаками алкогольного спяніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП;

- копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24.04.2018 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2, відповідно до яких 24.04.2018 року приблизно о 21 год. 05 хв. він рухався на своєму автомобілі на відрізку дороги перехрестя вул. Гр. ОСОБА_3 та пр. П. Григоренка у м.Харкові та помітив, як попереду рухаючись автомобіль державний номерний знак 33817ХВ (21 регіон) грубо порушував правила дорожнього руху, а саме виконував обгін на перехресті, пересікання подвійної смуги виїзд на зустрічну смугу руху, чим наражав інших водіїв на небезпеку. Коли він наблизився до даного транспортного засобу на червоний знак світлофору, за кермом знаходився один чоловік. Так йому здалося, що водій знаходиться в нетверезому стані, пасажирів в даному автомобілі не було. Він попрямував за вказаним автомобілем та зателефонував до поліції за номером 102, та проїхавши ще декілька метрів помітив попереду автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками синього кольору та повідомив інспекторам про можливість перебування даного водія в стані алкогольного спяніння;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких 24.04.2018 року близько 22 год. 44 хв. вони були залучені співробітниками патрульної поліції для того щоб зафіксувати відмову ОСОБА_1 від проходження медичного освідоцтва за допомогою алкотестеру та від проходження медичного огляду за адресою: м.Харків, вул. Шевченка, буд.26, у наркоцентрі. Також відмови від підпису у протоколі серії БД № 158756 та постанові серії ВР № 301996:

- рапортом інспектора роти 8 батальйону 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 яким доповідає, що екіпаж 0803 під час нічного патрулювання 24.04.2018 року отримали повідомлення близько 21-00 год. від громадян про «ВАЗ 21093», державний номерний знак 338-17ХВ, водій якого веде себе неадекватно на дорозі. Даний автомобіль було виявлено та зупинено за адресою: м.Харків, вул. Олімпійська, 1-А. Водій відмовився предявити документи на транспортний засіб та посвідчення водія. Особу було встановлено по паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1. Було винесено постанову серії ВР №301996 на даного громадянина та виписано протокол серії БД №158756. У присутності двох понятих ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного освідоцтва у наркоцентрі по вул. Шевченко, 26 у м.Харкові та за допомогою Драгера. Також була відмова від підпису постанови серії ВР № 301996 та протоколу серії БД № 158756. Згідно ст.265-2 КУпАП автомобіль «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1, було евакуйовано на штраф майданчик за адресою: м.Харків, вул.Пушкінська, 107. Всі дії було зафіксовано на боді-камери ZM 0154 та ZM 0087, ZM 0088. Також відеозапис мається у свідка, який спостерігав за діями водія «ВАЗ 21093» на дорозі та помітив не адекватні дії.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами з відео реєстратора патрульного автомобіля та з нагрудних камер поліцейських, зроблених під час складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1, які записані на DVD-R диск.

Як вбачається з відеозапису, працівниками поліції, у присутності свідків, неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан спяніння, при цьому останній на пропозиції працівників поліції відмовлявся.

Посилання ОСОБА_1 щодо знаходження за кермом автомобіля «ВАЗ 21093», державний номерний знак 338-17ХВ, іншої особи та його перебування під час руху транспортного засобу на пасажирському сидінні, не знайшли свого підтвердження та спростовуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2

Відповідно до Закону України до стаття 1 «Про національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

До повноважень поліції, крім іншого, відноситься, вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (ст. 23 Закону).

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Крім того, відповідно до п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №158756, складений саме за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення " № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4. XI. 1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає га громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 знайшла свого підтвердження у суді, в його діях наявний склад інкримінуємого правопорушення та своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, пе Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не виявлено.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1, відсутність обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, з метою виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами.

В порядку ч.5 ст.283 КУпАП суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня її вручення особі, щодо якої винесено постанову шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя -