АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/707/18 Справа № 705/1572/18 Головуючий по 1 інстанції Корман О. В.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2018 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Уманського міськрайонного суду м. Черкаси від 11 липня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352, 40грн., -

в с т а н о в и в :

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2018 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 14.04.2018 року о 21 год. 10хв. в с. Ладижинка Уманського району керував мопедом (скутер) HONDA, д.н.з. СААВ3045, в стані алкогольного сп'яніння. Прилад Драгер 6810 в присутності двох свідків показав 0,36 %, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2018 року та закрити провадження в справі. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв'язку з порушенням норм матеріального права.

Вказує, що суд, нехтуючи його клопотанням про відкладення розгляду справи в порушення вимог ст. 59 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ст.ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), провів розгляд справи у його відсутність, не надав можливості захистити порушені права та скористатись правовою допомогою.

Крім того, вказує апелянт, що ні в протоколі про адміністративне правопорушенні, ні в постанові суду не вказані належні та допустимі докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення. Вважає, що судом був здійснений формальний підхід до розгляду даної справи. Суд в постанові зазначив, що до суду були викликані свідки, відомості про яких були зазначені в протоколі, але в судове засідання вони не з'явились, оскільки вони були відсутні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказує, що працівники поліції грубо порушили вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Вказує, що матеріалах справи (протокол та додатки до нього) взагалі відсутні відомості: чи огляд на стан алкогольного сп'яніння здійснювався особами, які мають спеціальні звання та пройшли відповідну підготовку; чи перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський проінформував порушника, про порядок застосування спеціального технічного засобу та надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; чому з метою забезпечення достовірності результатів огляду поліцейські не забезпечили його доставку до найближчого закладу охорони здоров'я та чому працівники поліції не вручили йому копію протоколу та акту огляду (жодні підтвердження вручення в матеріалах відсутні, як і відсутні відомості про відмову в їх отриманні). Також про фальшування та недостовірність протоколу та додатків до нього стверджує і той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення показник приладу «Драгер» 6810 зазначений - 0,36 %, а в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів результат огляду на стан сп'яніння зазначено 36 % (проміл).

Також вказує, що матеріали адміністративної справи не містять доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що очевидно ставить під сумнів законність дій поліцейських при оформленні матеріалів. Їх дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі та його додатках.

В судовому засіданні ОСОБА_3 був відсутній, подавши клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Апеляційну скаргу підтримує.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що факт керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння належно встановлений судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів.

Виходячи з цього, дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

Дані тесту на алкоголь вказують, що ОСОБА_3 був перевірений на стан алкогольного сп'яніння 14.04.2018 року о 21 год. 15 хв., й результат показав наявність 0.36 %, на якому ОСОБА_3 поставив свій підпис. Також підписи ОСОБА_3 містяться у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що свідчить про те, що ОСОБА_3 розумів зміст протоколу та був з ним ознайомлений (а. с. 1, 2, 3). Зокрема у протоколі він написав, що дійсно керував мопедом, а перед цим випив пляшку пива.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції його було введено в оману та не проінформовано про порядок та наслідки застосування спеціального технічного засобу, суд вбачає необґрунтованими, оскільки згідно з вищезазначеним актом ОСОБА_3 з результатами огляду на стан сп'яніння був згоден, про що в ньому є підпис обвинуваченого у відповідній графі (а.с. 3).

Також є безпідставними посилання апелянта на те, що огляд на стан сп'яніння не був проведеним в закладі охорони здоров'я, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться в закладах охорони здоров'я у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з його результатами, а, як вже було зазначено вище, обвинувачений був згоден з результатами огляду.

Доводи апелянта стосовно розгляду судом першої інстанції справи у його відсутність суд також відхиляє, оскільки у матеріалах справи містяться документи про те, що він був належно викликаний до суду, подавав клопотання про відкладення справи. Суд апеляційної інстанції погоджується з думкою місцевого суду, що такі клопотання з огляду на їх аналіз у сукупності були спрямовані на затягування розгляду справи з метою спливу строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що, враховуючи особливу суспільну шкідливість вказаного правопорушення, стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами є законним, справедливим, необхідним і достатнім стягненням для виправлення правопорушника та запобігання вчиненню ним подібних правопорушень надалі.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2018 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко