Справа № 461/3056/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/783/690/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., вивчивши апеляційну скаргу прокурора відділу організації діяльності в сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Львівської області Бриндак М.Т. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 04.06.2018р.

встановив:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 04.06.2018р. провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись із даною постановою прокурор відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Львівської області Бриндак М.Т. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного із корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у межах санкції даної статті.

Вивчивши апеляційну скаргу, прихожу до висновку, що її слід повернути прокурору, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається у будь-яких місцях згідно з судовими рішеннями або рішеннями адміністративного органу.

Ураховуючи вищенаведене, прокурор вправі оскаржити постанову судді у справі про адміністративне правопорушення лише у випадках застосування щодо особи заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Отже, прокурор не наділений правом оскаржувати в апеляційному порядку постанову судді у справі про адміністративне правопорушення, пов'язане із корупцією.

Апеляційний суд вважає, що покликання прокурора на Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2010 від 27.01.2010р. не є обставиною для визнання права прокурора на оскарження в апеляційному порядку постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 04.06.2018р. щодо ОСОБА_2

За таких обставин, вимога прокурора про прийняття до розгляду його апеляційної скарги не ґрунтується на нормах закону, така апеляційна скарга не підлягає розгляду, а тому її слід повернути прокурору.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

апеляційну скаргу прокурора відділу організації діяльності в сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Львівської області Бриндак М.Т. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 04.06.2018р. щодо ОСОБА_2 повернути прокурору Бриндак М.Т.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Партика І.В.