Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1137/18 Провадження № 3/376/223/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2018 р.

Суддя Сквирського районного суду Київської області Віговський С.І., при секретарі Кропивлянській С.М., за участю прокурора Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира матеріали адміністративної справи, які надійшли з Київського обласного управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонера, у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1726, Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.05.2017 № 417 о/с ОСОБА_2 призначено молодшим інспектором відділення охорони адмінбудинків Центру обслуговування підрозділів.

Статтею 1 Закону № 1700-VІІ визначено, що правопорушення, повязане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною в частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1700-VII, поліцейські є субєктами на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 1 Закону № 1700-VІІ, субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

ОСОБА_2 прийнято Присягу працівника Національної поліції України, таким чином, старший сержант поліції ОСОБА_2 є субєктом декларування, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, 15 березня 2017 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 29.09.2017 № 645 о/с, старшого сержанта поліції ОСОБА_2, молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків Центру обслуговування підрозділів, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 з 29.09.2017 року.

Згідно пояснень наданих ОСОБА_2, трудову книжку він особисто отримав від працівників кадрового забезпечення в день звільнення, тобто 29 вересня 2017 року. Саме з цього часу у відповідності до підпункту 2 пункту 5 розділу II рішення Національного агентство з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 в ОСОБА_2 виник обовязок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність.

З моменту звільнення (припинення діяльності) ОСОБА_2 був зобовязаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, за період з 01.01.2017 року по 29.09.2017 року, не пізніше наступного дня після звільнення, тобто до 23:59:59 год 30 вересня 2017 року.

Проте установлено, що субєкт декларування ОСОБА_2 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, лише 11 листопада 2017 року.

Згідно з інформацією ДП «УСС», що здійснює технічну підтримку функціонування Реєстру, обмежень у доступі до ресурсів порталу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у період з 29.09.2017 року по 30.09.2017 року не було.

Таким чином, у ОСОБА_2 була технічна можливість своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 року рік.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2, будучи, згідно з підпунктом

«з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1700-VІІ, субєктом на якогопоширюється дія цього Закону, та, згідно з абзацом 14 частини 1 статті 1 цьогож Закону, субєктом декларування, 29.09.2017 року звільнившись з органів поліції(припинивши діяльність), безвідповідально поставився до виконання своїхобовязків, як субєкта декларування, щодо своєчасного подання деклараціїособи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевогосамоврядування, не пізніше наступного дня після звільнення, вчасно її не подав,та з часом усвідомивши протиправність своєї бездіяльності, з метоюприпинення порушення вимог Закону, несвоєчасно без поважних на те причин,лише 11.11.2017 року умисно подав декларацію особи, уповноваженої на виконанняфункцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, заперіод з 01.01.2017 року по 29.09.2017 року, яку зобовязаний був подати до 23:59:59 год 30.09.2017 року, чим порушив вимоги частини 2 статті 45 Закону України «Прозапобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ та підпункту 2пункту 5 розділу II рішення Національного агентство з питань запобіганнякорупції № 3 від 10.06.2016 (із змінами та доповненнями), тим самим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією,відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 1726 КУпАП.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Приписами частини 2 статті 45 Закону №1700-УІІ визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Підпунктом 2 пункту 5 розділу II рішення Національного агентство з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089) декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Крім цього, згідно листа НАЗК від 02.03.2017 року № 93-05/4886/17, дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно -телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до Реєстру.

06.09.2016 року Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 було затверджено Порядок перевірки факту подання субєктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій. В п.2 даного порядку зазначено, що припиненням діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки субєкту декларування, із зазначення підстав такого припинення.

Таким чином, ОСОБА_2, являючись субєктом декларування, будучи обізнаним щодо вимог Закону, усвідомлюючи обовязок подання декларації за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування подав зазначену декларацію несвоєчасно, без поважних причин.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП виходячи з наступного.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та повязаним із корупцією правопорушенням.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад указаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків, як обовязкового елементу обєктивної сторони, в той час як обовязковим елементом обєктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог статті 22 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Таким чином, незалежно від виду субєкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обовязком є діяти лише в рамках закону (дозволено робити тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, просив суд справу розглядати без його участі, вину свою визнав, про що подав відповідну письмову заяву.

Оцінюючи зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена та в його діях наявний склад зазначеного корупційного правопорушення.

Обставин, що виключають провадження у справі не встановлено.

Строк накладення адміністративного стягнення, на момент розгляду справи, згідно ч. 3 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення не закінчився.

Обставиною що помякшує відповідальність правопорушника відповідно до ст. 34 КУпАП є щире розкаяння винного.

Обставин що обтяжують відповідальність правопорушника відповідно до ст. 35 КУпАП не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу та ступінь вини порушника, його майновий стан, суд вважає накласти на ОСОБА_2 стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі пятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевказаного, керуючись ч. 1 ст. 1726, ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_3