АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_1 особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 6 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір у сумі 352, 40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 10 січня 2018 року біля 07:50 год. керував автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 по пр. Маяковського в м. Києві не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля «Ауді» державний номерний знак НОМЕР_2 (водій: ОСОБА_1), що призвело до зіткнення та пошкодження зазначених транспортних засобів.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає про те, що судом першої інстанції не було встановлено дійсних обставин справи, що призвело до помилкового висновку, що ДТП сталась з його (ОСОБА_2) вини.

Апелянт також вказує на те, що в протоколі серії БД № 108098 від 10 січня 2018 року відсутнє ім'я та по-батькові особи, яка склала протокол, відсутні прізвища та адреси іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, а також свідка, який був на місці події.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що у протоколі зазначено лише про наявність одного свідка ОСОБА_3, а його пояснення не дають підстав для висновку щодо його (ОСОБА_2) у ДТП.

Також апелянт стверджує, що суд першої інстанції надав перевагу поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, хоча письмові пояснення вказаних осіб некоректні, та не дають підстав для однозначного висновку про його (ОСОБА_2) винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, а в судовому засіданні зазначені свідки пояснень не давали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників ДТП - ОСОБА_2, ОСОБА_1, дослідивши наявні у справі докази, а також долучені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених судом першої інстанції, є законним та обґрунтованим.

Як вбачається з постанови, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що 10 січня 2018 року біля 07:50 год. керував автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 по пр. Маяковського в м. Києві не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля «Ауді» державний номерний знак НОМЕР_2 (водій: ОСОБА_1), що призвело до зіткнення та пошкодження зазначених транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13. 1 ПДР України.

Такий висновок суду підтверджується наявними у матеріалах справи та дослідженими судом доказами, яким дана належна оцінка.

З пояснень ОСОБА_2, наданих одразу після ДТП, в суді першої та апеляційної інстанцій, 10 січня 2018 року він керував автомобілем «Фольксваген» в лівій крайній смузі по пр.. Маяковського в м. Києві. Раптом справа виїхав автомобіль «Ауді», який «підрізав» автомобіль під його (ОСОБА_2) керуванням, і він (ОСОБА_2) не встиг загальмувати, внаслідок чого автомобіль під його (ОСОБА_2) керуванням вдарив в середину автомобіля «Ауді» в районі лівого боку біля дверей. Розташування автомобілів на схемі ДТП зазначено вірно, що він і підтвердив своїм підписом. Не погоджується з поясненнями свідків, оскільки вони неправдиві.

Відповідно до пояснень потерпілого ОСОБА_1, наданих одразу після ДТП, в суді першої та апеляційної інстанцій, він керував автомобілем «Ауді» у лівій крайній смузі по пр.. Маяковського, в м. Києві, рухаючись прямо. Під час руху відчув удар у задню ліву частину автомобіля, після чого одразу зупинився. Автомобіль «Фольксваген» проїхався по лівій боковій частині ззаду на перед. Свідок з боку ОСОБА_2, дізнавшись, що у ОСОБА_2 нема страховки, поїхав її робити. Коли він приїхав, то повідомив, що страховку зробити не зміг. Внаслідок того, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 проїхав по всій лівій стороні автомобіля та своєю передньою частиною заблокував двері автомобіля «Ауді» з боку водія, йому (ОСОБА_1) прийшлося виходити з автомобіля через пасажирські двері.

Такі ж пояснення з приводу обставин дорожньо-транспортної пригоди одразу після ДТП надали свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4, письмові пояснення яких наявні у справі (ас. 5-6).

Окрім того, з наявних у праві письмових пояснень ОСОБА_3, 10 січня 2018 року близько 07.50 год. бачив, як два автомобіля рухались по пр.. Маяквоського в бік Петрівки: «Ауді» та «Фольксваген». Він стояв на протилежному боці. Ці два автомобілі не давали один одному проїхати, після чого «Фольксваген» трохи «цапанув» зустрічну смугу, після чого «вліз» в смугу руху, і сталося ДТП (ас. 8).

Зі схеми ДТП, на якій зафіксоване розташування транспортних засобів після ДТП, вбачається, що на лівій крайній смузі по пр.. Маяковського в м. Києві в бік пр.. Ватутіна автомобіль під керуванням ОСОБА_2 передньою правою частиною знаходиться трохи позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_1, при ширині проїжджої частини 11,20 м, зіткнення відбулося на відстані 9,75 м від краю правої частини дороги (ас. 4), внаслідок чого в автомобілі під керуванням ОСОБА_2 пошкоджені передній бампер з правої сторони, переднє крило з правої сторони, передній показчик повороту з правого боку, а в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 - передні та задні двері з лівого боку, заднє ліве крило, поріг з лівої сторони, 4 молдінги зліва, що також підтверджується наданими фотокартками ( ас. 4 зв.. ).

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З огляду на пошкодження, наявні в автомобілях, пояснення свідка ОСОБА_3, який є особою, незацікавленою в результатах справи, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_2 не дотримані вимоги п. 13.1 ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів з пошкодженням останніх, і вказані обставини знайшли своє відображення у протоколі про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_2 підписав без будь-яких застережень (ас. 2).

Таким чином, сукупністю наявних у справі доказів беззаперечно доведена винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що розгляд справи судом першої інстанції проведений з порушенням норм матеріального та процесуального права, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції досліджені наявні у справі докази, за клопотанням ОСОБА_2 опитаний свідок ОСОБА_6, показання якого суперечать сукупності наявних у справі доказів.

Доводи апеляції ОСОБА_2 про те, що в протоколі серії БД № 108098 від 10 січня 2018 року відсутнє ім'я та по-батькові особи, яка склала протокол, як і посилання на відсутність в протоколі прізвища та адреси іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, а також свідка, який був на місці події, є обґрунтованими, проте, вказані недоліки протоколу не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в протоколі зазначено про те, що до нього долучені схема ДТП, пояснення учасників, пояснення свідків (ас. 2).

Доводи апелянта про те, що у протоколі зазначено лише про наявність одного свідка ОСОБА_3, а його пояснення не дають підстав для висновку щодо вини його (ОСОБА_2) у ДТП, є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції оцінка поясненням вказаного свідка дана в сукупності з іншими доказами, наявними у справі та дослідженими судом.

Інших доводів, які б містили в собі підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 6 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір у сумі 352, 40 грн., залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва