Справа № 748/1200/18 провадження № 33/795/283/2018 Категорія - Головуючий у 1 інстанції Майборода С. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах - Карнауха А.С.

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кравченка В.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 червня 2018 року,

з участю:

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - Кравченка В.В.

В С Т А Н О В И В :

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від

12 червня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм Технологічного університету в місті Чернігові, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі

шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 42 копійки.

Як встановлено судом першої інстанції, 21 квітня 2018 року о 21 годині 40 хвилин ОСОБА_3 в АДРЕСА_2, в порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував мотоблоком «Зірка», д.н.з. НОМЕР_1, будучи в стані алкогольного сп'яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник Кравченко В.В. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про скасування постанови місцевого суду та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю і діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначив, що суддею не було дотримано вимог статті 268 КУпАП щодо належного повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Зокрема, судом не було взято до уваги, що судові повістки, направлялись ОСОБА_3 на адресу, до якої він не має ніякого відношення. Направлений судом виклик, за місцем роботи, ОСОБА_3 не отримував оскільки в цей період перебував у відпустці.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі захисник зазначив, що протокол не відповідає вимогам статей 245,252,256,280 КУпАП, і є неналежним та недопустимим доказом, зокрема у ньому у не конкретизоване місце вчинення адміністративного правопорушення, без прив'язки до конкретної адміністративно-територіальної одиниці, що свідчить про відсутність достовірних відомостей про точне місце вчинення адміністративного правопорушення.

Вказав, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки мотоблок, згідно інструкції не є транспортним засобом, він призначений виключно для сільськогосподарських робіт, та не підлягає державній реєстрації.

Заслухавши доводи ОСОБА_3 та захисника Кравченка В.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, з викладених в ній підстав, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 пояснив, що мотоблоком не керував.

Свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції пояснила, що мешкала разом з ОСОБА_3 на протязі півтора року за адресою: АДРЕСА_3. Свідком обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення вона не була. Викладене нею в заяві до Чернігівського районного суду про те, що їй невідомо хто такий ОСОБА_3 та що останній ніколи не проживав за її адресою не відповідає дійсності. Неправдиві дані вказала в заяві, оскільки полаялась з ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції повідомили, що працюють з ОСОБА_3 разом в Технологічному університеті та мають дружні відносини. В квітні місяці 2018 року у вечірній час в селі Деснянка Чернігівського району з двору де проживав ОСОБА_3 викотили мотоблок, який був без причепу та місця для сидіння. ОСОБА_3 не керував мотоблоком. Коли під'їхали працівники полії вони відійшли у бік.

Опитані свідки працівники поліції Черниченко Д.М. та ОСОБА_8, підтвердили обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснили, що свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час зупинки мотоблока під керуванням ОСОБА_3 не було. Мотоблок був з причепом та місцем для сидіння.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про неналежне повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, є безпідставними.

Так, суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток на адресу місця проживання, яку ОСОБА_3 зазначив під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього та на адресу його місяця роботи.

22 травня 2018 року ОСОБА_3 отримав особисто повістку про виклик до суду і таким чином, останньому було відомо про те, що у провадженні Чернігівського районного суду Чернігівської області перебуває справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 8).

31 травня 2018 року від ОСОБА_3 до місцевого суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, але без зазначення адреси отримання поштової кореспонденції та місця проживання.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення він проживав за адресою: АДРЕСА_3. Не заперечував, що 25 травня 2018 року отримував повістку до місцевого суду на 14 годину 01.06.2018. Не міг пояснити суду чому в клопотанні до Чернігівського районного суду Чернігівської області про відкладення розгляду справи від 31.05.2018 не вказав, своє місце проживання.

З огляду на наведене, судом першої інстанції було вжито усіх заходів для повідомлення ОСОБА_3, про час та місце розгляду справи, однак останній, не виявив бажання отримувати кореспонденцію суду, не вживав будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьова проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надана до суду копія листка непрацездатності має очевидні не застережені виправлення в графі місця роботи, що в свою чергу ставить під сумнів даний доказ в цій частині (а.с. 11).

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння.

Наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам статті 256 КУпАП та є документом що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і одним з джерел доказів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 21 квітня 2018 року інспектором ЧРВП ЧВП ГУНП Черниченком Д.М., 21 квітня 2018 року о 21 годині 40 хвилин в АДРЕСА_2 ОСОБА_3 керував мотоблоком «Зірка» без номеру шасі в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, акт №228, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в якому маються пояснення ОСОБА_3, вбачається, що останній не оспорював обставини викладені в протоколі та вказав, що випив 120 гр. горілки, вину визнає, більше не повториться (а.с.2).

Під час апеляційного розгляду працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення пояснив, що фактично останній був складений за адресою; вулиця Мазепи, 3 місто Чернігів в ЧОНД. Адреса: АДРЕСА_3 в протоколі вказана, оскільки протокол починав складати внаслідок відмови ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння.

Невірне зазначення в протоколі місця його складання не може ставити під сумнів обставини, які викладені в ньому.

Згідно висновку лікаря КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» Чернігівської обласної ради від 21.04.2018, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під час огляду ОСОБА_3 21.04.2018 о 22-30 було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Зі змісту висновку вбачається, що він складений на підставі Акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 228, складеному о 22 годині 30 хвилин 21.04.2018 (а.с. 4,22).

З огляду на наведене пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення та суперечать наявним в ній доказам.

Доводи апеляційної скарги, що керування мотоблоком виключає настання відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки мотоблок не є транспортним засобом, є не обґрунтованими.

Відповідно до частини 8 статті 121 КУпАП під транспортними засобами в статях 121-126, 127-1-128-1, частинах першій і другій статті 129, частинах першій - четвертій статті 130, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

За змістом пункту 2.13 Правил дорожнього руху, транспортні засоби квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів, належать до категорії В1.

За таких обставин суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 245, 280, 283 КУпАП, забезпечив об'єктивне з'ясування обставин справи для прийняття законного та обґрунтованого рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд першої інстанції з додержанням вимог статті 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_3, стягнення у розмірі, що визначений санкцією частини статті за вчинене адміністративне правопорушення, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Кравченка В.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 червня 2018 року, залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.С. Карнаух