№ 243/3905/18
№ 3/415/996/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.18 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Березін А.Г., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, не інваліда, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В протоколі серії БД №137592 від 30.04.2018 року, зазначено, що 30 квітня 2018 року о 05 годині 55 хвилин, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом автомобілем ЗАЗ 110206, номерний знак НОМЕР_1, який належить йому, по а/ш М-03 Київ-Харків Довжинсьикй 671 км, з явними ознаками наркотичного спяніння (сповільненість, бліде обличчя, сповільнена мова), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, не визнав та пояснив, що він 30 квітня 2018 року о 05 годині 55 хвилин, на посту, що розташований на автодорозі М-03 Київ-Харків, коли він керував належним йому автомобілем марки ЗАЗ 110206, номерний знак НОМЕР_1, його безпідставно зупинили працівники поліції, а саме інспектор роти №1 батальйону УПП в м.Крамоторськ та Словянськ ОСОБА_2, та притягнув його до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, за те, що він нібито рухався в лівій смузі при наявності вільної правої смуги.

Та після того, як він надав свої документи, поліцейські їх сфотографували, та повідомили, що він може їхати, та йому поштою надішлють постанову про адміністративне правопорушення.

Після чого, він перенервував ся, та попросив сісти за руль родича ОСОБА_3, після чого вони продовжили рух на вищезазначеному автомобілі, та через 1 час та 5 хвилин вжеу 7 годині ранку (відносно першої зупинки) їх знову зупинили, та не зважаючи, що за кермом автомобіля була вже інша особа (ОСОБА_3О.) інспектор Шабала В.О., склав відносно нього протокол в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, нібито за те, що він відмовився від проходження обстеження на стан спяніння.

Але, він не був за кермом транспортного засобу та міг (мав право) в загалі вживати алкогольні напої.

Але, обстеженню на стані спяніння підлягають водії транспортних засобів, а не пасажири, і тому він не пройшов огляд на стан спяніння, крім того в автомобілі була його вагітна дружина ОСОБА_4, яка дуже погано себе почувала, у звязку з чим вони дуже поспішали, що було другою самостійною поважною причиною відмови.

Такі, протиправні незаконні дії, інспектор Шабала В.О., вчинив через те, що він та інші пасажири зробили йому зауваження, що він рухався не по пішохідному переходу, тобто через конфлікт, що виник за час до цього та в іншому місці.

При цьому його ніхто не просив пройти обстеження на стан стяніння на момент зупинки, що відбувалася о 5 годині 55 хвилин, коли він був за кермом автомобіля, тобто за 1 час 5 хвилин до повторної зупинки (коли він вже автомобілем не керував).

А, вже в іншому місці через 1 час та 5 хвилин, його знову зупинили і попросили пройти обстеження на стан спяніння, коли автомобіль знаходився під керуванням іншої особи.

Дані обставини підтверджені аудіо-відео записом, з якого вбачається, що він не керував автомобілем, під час другої зупинки, та не визивав будь-якої підозри (відсутність почервоніння очей обличчя та інших ознаків).

Крім того, з цього приводу він 03.05.2018 року написав на вищезазначеного поліцейського скаргу до ГУНП в Луганській області, та 03.05.2018 року скаргу до прокуратури Донецької області.

Вважає, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 30.04.2018 вони направлялись в м. Харків. Приблизно о 05:30 години ранку біля м. Славянськ їх автомобіль зупинив співробітник поліції ОСОБА_5 В цей час за кермом авто був його брат ОСОБА_1. Він знаходився на передньому пасажирському сидінні. Також в автомобілі була присутня вагітна дружина ОСОБА_6 ОСОБА_4. Після нетривалої бесіди співробітника поліції і водія, інспектор Шабала В.А. почав шукати привід для складення постанови про нібито порушення ПДР. В цей час він почав вести відео зйомку. На прохання надати які-небудь докази про порушення ПДР, інспектор усіляко відмовлявся. Потім, сфотографувавши на свій особистий мобільний телефон посвідчення водія ОСОБА_6, ОСОБА_5 без яких-небудь коментарів відправився до патрульної машини, закрився в ній і почав складати постанову.

Всі їх прохання про ознайомлення із доказами правопорушення були проігноровані інспектором. Їх заперечення про грубі порушення процесу розгляду справи і складення постанову також не були взяті до уваги.

Після його зауваження про порушення ПДР іншим співробітником поліції, який переходив дорогу в неналежному місці (за 25 метрів від пішохідного переходу) поліцейські почали упереджено до них ставитись, грубити, грубіянити. Від обставин, що відбувались, вагітній дружині ОСОБА_6 стало зле і вона просила якомога швидше їхати далі. Після неодноразових звернень до патрульного екіпажу із питанням коли їм можна їхати, інспектор відповів, що вони вже можуть їхати, а постанову ОСОБА_6 вишлють поштою.

Враховуючи відповідь інспектора Шабала В.А. і самопочуття вагітної дружини ОСОБА_7 вони продовжили рух. За кермо автомобіля сів він ОСОБА_3, а ОСОБА_8 став пасажиром автомобіля, щоб знаходитись поряд із вагітною дружиною. Дотримуючись ПДР, він почав рух на автомобілі. Однак, через деякий час, їх автомобіль наздогнав патрульний автомобіль із увімкненими проблисковими маячками і притиснула їх до узбіччя. В автомобілі знаходився той же екіпаж поліції, який склав постанову на ОСОБА_6 і дозволив їм рух далі. На його питання про причину зупинки, співробітники поліції відповіли, що до водія претензії відсутні і почали задавати питання пасажиру ОСОБА_9, намагаючись вручити йому постанову про нібито порушення ним ПДР дві години тому. ОСОБА_6 відмовився забирати постанову, бо по-перше, він є пасажиром транспортного засобу, а по-друге, постанова була складена з грубим порушенням всіх правових норм з боку ОСОБА_5 Після чого знову почались спори з співробітниками поліції. Вагітна дружина ОСОБА_6 попросила їх по швидше їхати далі, їй було зле. В той час ОСОБА_5 скористався стресовою ситуацією вагітної дружини і сказав, що вручить постанову при двох понятих. Після того, як минуло 15-20 хвилин співробітники поліції зупинили автомобіль, водій і пасажир, якого погодились бути свідками. Співробітники поліції записали дані свідків з їх слів, ні підтверджені ніякими документами. Після цього, ОСОБА_5 різко змінив свою точку зору і при свідках не запропонував ОСОБА_6 забрати постанову, а запропонував йому пройти медичне освідчення. ОСОБА_6 відмовився від даної пропозиції інспектора, бо на час зупинки транспортного засобу він був пасажиром, а для пасажира не передбачено проходити медогляд. Але ОСОБА_5 знову, не звертаючи уваги на всі їх законі вимоги, склав протокол про вилучення водійського посвідчення у ОСОБА_6 через відмову від проходження медогляду. Також інспектор заявив, що у випадку відмови від передачі водійського посвідчення він застосує до ОСОБА_6 фізичну силу. Враховуючи стан вагітної дружини ОСОБА_6 не став розпалювати і без того дуже неспокійну ситуацію і передав водійське посвідчення співробітнику поліції. Після чого вони продовжили рух далі.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 30.04.2018 р. о 5:30 годині вона рухалась в автомобілі разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 в м. Харків. Біля 06:00 години ранку їх автомобіль зупинив інспектор, нібито за порушення ПДР. Потім інспектор Шабала В.А. попросив у чоловіка техпаспорт і посвідчення водія. Коли інспектор Шабала В.А. отримав ці документи, він їх по фотографував і пішов в свій патрульний автомобіль для складення постанови. Впродовж години інспектор на виходив із свого автомобіля. Чоловік неодноразово звертався до інспектора із питанням як довго чекати і коли можна буде їхати далі. Біля 07:00 інспектор дозволив їхати і повідомив, що постанову отримаємо поштою. Вона знаходилась на задньому сидінні автомобіля і чула всю розмову із інспектором. В той час вона знаходилась на 4-му місяці вагітності, не дуже добре себе почувала і до того ж нервувала через ситуацію, яка склалась. Вона просила чоловіка їхати далі, і коли інспектор дозволив їм їхати, то за кермо автомобіля сів брат чоловіка - ОСОБА_3. Чоловік сів на сидіння пасажира, щоб її підтримати і вони поїхали далі. Однак вже о 07:00 годині їх автомобіль наздогнав цей же патрульний екіпаж і вимагав, щоб її чоловік підписав постанову. Чоловік почав заперечувати щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, бо він вже є пасажиром даного транспортного засобу, але інспектор Шабала В.А. відповідав, що зараз зупинить двох понятих, в присутності яких йому буде повторно запропоновано підписати постанову про правопорушення. Інспектор зупинив двох свідків її чоловіку інспектор Шабала В.А. запропонував пройти медобстеження. Її чоловік здивувався цій пропозиції і заявив, що він вже є пасажиром автомобіля не бажає нікуди їхати із інспектором. Вона підійшла до чоловіка, сказала, що дуже боїться, що вона недобре себе почуває і не хоче, щоб він нікуди наїхав із цим поліцейським. Так інспектор Шабала В.А. були всі дані її чоловіка, він склав на нього протокол, потім інспектор заявив, що якщо її чолові не дасть йому водійське посвідчення, то до нього буде застосована фізична сила. Для того, щоб не розпалювати обстановку ще більше, її чоловік віддав посвідчення водія і вони поїхали далі.

Відповідно дост. 251 КУпАП- доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, не доведений, оскільки ОСОБА_1 заперечував факт керуванням ним транспортним засобом, а матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять достатніх доказів, про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто був субєктом правопорушення відповільність за яке, передбачена ст. 130 ч.1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1, 221, 247, 284, 285, 289, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя А.Г.Березін