Дата документу 25.07.2018 Справа № 554/5256/18

П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2018 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., при секретарі Гречка Є. В., за участю захисника ОСОБА_1 та особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_2 Явера Аджіла, 20 січня 1991 року, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, РНОКПП № НОМЕР_1, інші відомості про особу відсутні

в с т а н о в и в :

3 липня 2018 року о 01 год. 55 хв. водій ОСОБА_2 в м. Полтава по вулиці Пушкіна керував транспортним засобом - автомобілем BMW 316і д. н. з. GI 253 F з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода та від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

Після розяснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_2 вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та показав, що в зазначений в протоколі час він дійсно у вказаному місці знаходився в своєму автомобілі, де відпочивав разом зі знайомою, але керування ним не здійснював, так як був у стані алкогольного спяніння. Саме в цей час до нього підійшли працівники патрульної поліції, які почали вимагати від нього документи на право керування транспортним засобом, а також зобовязали його пройти огляд на стан спяніння, заявивши при цьому, що він має ознаки алкогольного спяніння. Зважаючи на те, що транспортним засобом він не керував, він відмовився проходити огляд на стан спяніння, в звязку з чим працівниками поліції було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив таке.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Вказана вище норма Кодексу про адміністративне правопорушення, передбачає та гарантує реалізацію судом прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно частин першої та другої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинні бути зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 11 листопада 2015 року № 1431/27858, передбачено, що ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода.

Статтею 266 Кодексу про адміністративні правопорушення визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Для проведення огляду на стан алкогольного спяніння водія транспортного засобу використовуються спеціальні технічні засоби, які мають зокрема, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку.

Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння працівник поліції інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу зобовязаний надати свідоцтво про державну реєстрації та свідоцтво про його повірку.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд в закладах охорони здоровя проводиться у випадках незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Крім того, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що ОСОБА_2, який керував транспортним засобом, робити відмовився.

У відповідності до чинного законодавства відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у виді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та перегляду відеозапису, наданого ініціатором складення протоколу, ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції та на їх вимогу надав документи, крім посвідчення на право керування транспортним засобом, відповідно до п. 2.5 Правил. Після їх перевірки інспектором поліції була висловлена підозра на наявність у водія ознак алкогольного спяніння, факту чого він не заперечив, заявивши, що дійсно вживав спиртні напої, але заявив, що після цього керування автомобілем не здійснював. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан спяніння на місці його зупинки відмовився. Після цього йому було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоровя, від чого він також відмовився, в черговий раз наголосивши на тому, що керування транспортним засобом у стані спяніння не здійснював, а тому проходити огляд не буде. В звязку з категоричною відмовою водія ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння, інспектором Коротуном К. Ю. в присутності двох свідків було складено протокол про відмову від проходження огляду та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підписувати який порушник відмовився. В звязку з цим ініціатором складення протоколу було проведено огляд та тимчасове затримання транспортно засобу, яким керував ОСОБА_2

Аналіз змісту наведеного доказу, на думку суду, свідчить про наявність у водія ОСОБА_2, як це стверджується в протоколі, ознак алкогольного спяніння, чого він не заперечує.

Цей факт під час допиту в суді підтвердив свідок ОСОБА_4, інспектор патрульної поліції, який виявив допущене ОСОБА_2 порушення Правил та склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення. При цьому він наголосив, що тієї ночі разом з напарником інспектором поліції ОСОБА_5 вони патрулювали по місту і близько 02-ї год. помітили автомобіль, який рухався по вулиці Пушкіна в м. Полтаві та в якого не горить лампа заднього лівого габаритного ліхтаря. Вони поїхали за ним, щоб зясувати причину цього та попередити водія про виявлену несправність його автомобіля. Слідуючи за ним на відстані не більше 100 м, вони подали йому звуковий сигнал з вимогою зупинитись та включили проблисковий маячок червоного і синього кольору. Автомобіль, який вони переслідували, зупинився на вулиці Пушкіна і вони підійшли до водія та повідомили йому причину зупинки. В цей час вони і виявили у нього ознаки алкогольного спяніння та запропонували йому пройти огляд, від чого він відмовився. Факт переслідування ними автомобіля BMW 316і д. н. з. GI 253 F, виявлення у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння та відмови його від проходження огляду був зафіксований ними на відеореєстраторі та бодікамерах ВІ 00071 та ВІ 00073.

Суд не приймає до уваги показань порушника ОСОБА_2 в частині, що стосується його відмови від керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, розцінюючи його як надумане та таке, що спростовується сукупністю інших доказів. Зокрема, суд, оцінюючи зміст відеозапису переглянутого судом, враховує, що особа жіночої статі, яка знаходилася в салоні автомобіля BMW 316і д. н. з. GI 253 F разом з ОСОБА_2, після зупинки їх працівниками поліції стверджує про те, що останній керував автомобілем, коли вони вночі переміщались з вулиці Котляревського на вулицю Пушкіна і зупинився там на її вимогу для того, щоб вжити нею ліки. Тому його заперечення про це суд розцінює як спосіб захисту та намір уникнути покарання за вчинене.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Отже, невизнання порушником своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, суд розцінює як гарантоване йому Конституцією України право на захист від обвинувачення, яке не може бути обмежене ніяким чином.

Суд констатує, що «поза межами розумного сумніву» за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, в суді безперечно доведено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2допустив порушення вимог пункту 2.5 Правил і не виконав вимоги працівників поліції пройти огляд на стан спяніння, а тому вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, його поведінку під час вчинення правопорушення та після цього, ставлення до скоєного, і вважає, що правопорушення вчинене ним, виходячи з обставин його вчинення, суспільної небезпечності та наслідків для окремих осіб і суспільства в цілому не може розцінюватись як малозначне, а тому він повинен бути підданий адміністративному стягненню в межах санкції частини 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Піддати громадянина ОСОБА_2 Явера Аджіла на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративному стягненню у виді штрафу шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 Явера Аджіласудовий збір 352,40 грн. на користь держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк предявлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя А. Г. Савченко