Справа № 454/93/18 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 33/783/416/18 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Семенюка Р.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року,

встановив:

постановою Сокальського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 (триста п'ятдесят два) грн. 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 01.01.2018 о 09.30 год. на автодорозі "Ковель-Жовква" 125ккм+300м. керував автомобілем марки "Opel Zefira" д.н.з.НОМЕР_1 в порушення вимог п. 2.9а. Правил дорожнього руху в стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржив дану постанову, просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що не був присутнім на розгляді справи в суді першої інстанції, так як не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки з 12 січня 2018 року до 15 березня 2018 року перебував за межами України, а саме в Республіці Польща, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Щодо підстав для скасування постанови вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки за результатами дослідження загального аналізу крові проведеного 01 січня 2018 року лабораторією Червоноградської Центральної міської лікарні надано лабораторне дослідження за формою №303/у, згідно якого алкоголю в крові ОСОБА_1 не виявлено.

Вивчивши матеріали справи №454/93/18, заслухавши доводи представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Семенюка Р.А., перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то матеріалами справи підтверджуються пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Семенюка Р.А. щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 09 січня 2018 року серії БД №129947 (а.с.2), а також актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3).

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням встановленого законом порядку і з грубим порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності спростовуються наявними матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно з пунктом 7 розділу І, пунктами 7, 8 розділу ІІ, пунктами 3, 4, 15, 16, 19, 22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (п.7 розділу І); установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (п.7 розділу ІІ); форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п.8 розділу ІІ); огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (п.3 розділу ІІІ); метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи (п.4 розділу ІІІ); за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15 розділу ІІІ); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п.16 розділу ІІІ); акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я (п.19 розділу ІІІ); висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22 розділу ІІІ).

Таким чином, надана представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатом Семенюком Р.А. довідка про проходження освідчення на стан алкогольного сп'яніння в іншій поліклініці, на думку суду не може бути прийнята до уваги, оскільки така не відповідає вимогам, які зазначені у вищенаведеній інструкції.

Щодо клопотання апелянта про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за спливом строку давності, то таке не підлягає до задоволення оскільки судом першої інстанції стягнення за адміністративне правопорушника було застосовано в межах строку накладення стягнення.

Посилання апелянта про те, що постанова судді винесена без його участі, чим порушено право правопорушника на справедливий судовий захист, а сам правопорушник був позбавлений права дати свої пояснення, то судом апеляційної інстанції виконані усі передбачені КУпАП вимоги для усунення допущеної судом першої інстанції неповноти судового розгляду, проте правопорушник в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

На стадії апеляційного провадження особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не було наведено обґрунтованих доводів відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини та в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.В. Маліновська-Микич

Львівської області