Справа №: 700/354/18
Провадження № 3/700/97/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 липня 2018 року Провадження у справі №3/700/97/18

Справа № 700/354/18

Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання: Сіденко Н.П.,

прокурора: Лещенка О.Б.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, с. Босівка, Лисянського району Черкаської області, місце проживання: АДРЕСА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце роботи: Лисянська РДА, посада: голова РДА, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КупАП),

у с т а н о в и в :

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення від 25 травня 2018 року, які складені уповноваженою особою Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (протоколи ГП № 507871 та ГП №507872) ОСОБА_2, як голова Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області вчинив правопорушення, пов'язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за наступних обставин.

Згідно до даних розпорядження Лисянської РДА Черкаської області від 01.06.2016 року №58-к «Про присвоєння рангів державних службовців» та за підписом голови Лисянської РДА Черкаської області ОСОБА_2, ОСОБА_3, начальнику загального відділу апарату районної державної адміністрації, присвоєно 5 ранг державного службовця. У той час, відповідно до порядку присвоєння рангів державних службовців (затвердженою Постановою КМУ від 20.04.2016 року №306) період перебування державного службовця у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку не зараховується до стажу роботи для присвоєння червоно рангу. У такому разі стаж роботи для присвоєння чергового рангу обчислюється з урахуванням сумарно періоду роботи до зазначених відпусток та період роботи після виходу з них.

ОСОБА_2 не повідомив ані усно, ані письмо свого безпосереднього керівника голову Черкаської ОДА про наявність конфлікту інтересів під час підписання розпорядження від 01.06.2016 року «Про присвоєння рангів державних службовців» відповідно до якого, зокрема, ОСОБА_3 було присвоєного 5 ранг держаного службовця.

Підтверджує цей факт відсутністю повідомлень від ОСОБА_2 в журналі реєстрів повідомлень щодо конфлікту інтересів Лисянської районної держаної адміністрації Черкаської області.

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 3 ч.1 та ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних проступків не визнав та пояснив, що вказані протоколи складені в один день - 25.05.2018 року, але номера протоколів значно відрізняються 507872 та 507871, що свідчать про їх фальсифікацію, а в матеріалах справи вказано, що особі, яка склала протоколи стало відомо про скоєне адміністративне правопорушення 25 травня 2018 року, що не відповідає дійсності.

Крім того, відповідно до ст.38 КУпАП термін притягнення до адміністративної відповідальності не може перевищувати 2 роки з моменту його вчинення, який на даний час сплив, тому просить суд не притягувати ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.

Прокурор у судовому засіданні, просив визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 172-7 КУпАП з підстав наведених в протоколах ГП № 507871 та ГП №507872 про адміністративні правопорушення від 25 травня 2018 року.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд виходить з наступного.

Голові Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області ОСОБА_2 інкримінується те, що він, достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме розпорядження Лисянської РДА Черкаської області від 01.06.2016 року №58-к «Про присвоєння рангів державних службовців» ОСОБА_3, начальнику загального відділу апарату районної державної адміністрації, присвоїв 5 ранг державного службовця, тобто прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, відповідальність за що передбачена ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП.

У протоколах про адміністративні правопорушення, складених відносно ОСОБА_2 зазначено, що днем виявлення правопорушень є 25 травня 2018 року.

З даним твердженням суд погодитися не може через наступне.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, частина 1 статті 172-7 КУпАП України передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» на осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, в тому числі, безпосереднього керівника, покладено обов'язок повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

За змістом положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», п. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

При цьому, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, що повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Відтак, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які у зв'язку з цим реально впливають на об'єктивність виконання нею її повноважень та справедливість прийнятих рішень чи вчинення інших дій, тому зобов'язана була повідомити про це у встановленому законом порядку, однак не зробила цього.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» суд вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляють особа, яка склала протокол про адміністративне порушення, та прокурор, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається із матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розпорядження Лисянської РДА Черкаської області від 01.06.2016 року №58-к «Про присвоєння рангів державних службовців» ОСОБА_3, начальнику загального відділу апарату районної державної адміністрації, присвоїв 5 ранг державного службовця. Так, датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, є 01.06.2016 р. на момент розгляду справи, тобто 02.07.2018 року провадження у справі підлягає закриттю, у зв'язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У протоколах про адміністративні правопорушення зазначається, що датою виявлення адміністративного правопорушення є дата всебічного та об'єктивного розгляду даних матеріалів, складання даних протоколів працівниками УЗЕ в Черкаській області ДЗЕ НП України та формування справи про адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, тобто 25.05.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2018 року начальником сектору УЗЕ в Черкаській області ДЗЕ Національної поліції України за інкримінованими ОСОБА_2 правопорушеннями відбиралися пояснення, а протоколи до суду надійшли лише 30.05.2018 року.

У даному випадку суд дійшов висновку, що уповноваженій посадовій особі, яка склала протоколи, стало відомо не пізніше 15.05.2018 року про факти, що можуть свідчити про вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією діянь ОСОБА_2 а тому моментом виявлення вказаного у протоколах правопорушення слід вважати день, надання пояснень ОСОБА_2, а саме 15.05.2018 року.

Зволікання з проведенням ефективної адміністративної перевірки та зі складанням протоколів про вчинення адміністративних правопорушень не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією".

Відповідно до ч. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 172-7, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Г.М. Яценко