Номер провадження: 33/785/759/18
Номер справи місцевого суду: 522/150/18
Головуючий у першій інстанції Пислар В. П.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі

головуючий суддя: Джулай О.Б.,

за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду Одеської області, від 16 березня 2018 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Згідно з постановою суду, 19.12.2017 року приблизно о 00 год. 26 хв., ОСОБА_2, керував автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Розумовській, 10/12, в м. Одесі з ознаками алкогольного сп'яніння.

Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржена постанова є необґрунтованою, наводить відповідні доводи, у зв'язку з чим просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси, від 16.03.2018 року і закрити провадження по справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке він мотивує тим, що не був повідомлений про час і місце судового засідання.

Заслухавши ОСОБА_2 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_2. Відомості про отримання ОСОБА_2 копії постанови в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_2 вказував на те, що про існування оскарженої постанови йому стало відомо тільки в травні.

В матеріалах справи міститься розписка на ім'я ОСОБА_2, між тим, вона не містить жодного підпису, в ній не зазначене найменування суду, що свідчить про неповідомлення ОСОБА_2 про час і місце судового засідання.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 об'єктивно не мав можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З матеріалів адміністративної справи та з оскарженої постанови вбачається, що в ході судового розгляду суддя не дотримався у повному обсязі вимог зазначеної правової норми, що потягло ухвалення передчасного і необґрунтованого рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначав, що він не керував автомобілем 19.12.2017 року.

Зазначені твердження ОСОБА_2 заслуговують на увагу з таких підстав.

З наданих ОСОБА_2 відомостей вбачається, що він працює водієм у ТОВ «Епіцентр» з графіком роботи «три дні через три дні».

При цьому, 18 і 19 грудня 2017 року ОСОБА_2 був на роботі і перед виїздом з території торгового центру пройшов перевірку у медичного працівника на предмет вживання алкоголю, про що є відповідна відмітка в журналі та в подорожному листі, від 19.12.2017 року.

Крім того, ОСОБА_2 вказував на те, що в його користуванні ніколи не знаходився автомобіль ВАЗ і він не знайомий із власником вказаного автомобіля.

Такі твердження ОСОБА_2 матеріалами справи не спростовані.

Крім того, як зазначив ОСОБА_2, в подальшому йому стало відомо, що вказаним автомобілем керував його рідний брат - ОСОБА_4, якому автомобіль був переданий для перевезення будівельних матеріалів до об'єкта, на якому він працював в грудні 2017 року.

ОСОБА_2 також вказував на те, що його брат - ОСОБА_4 надав працівникам патрульної поліції довідку про звільнення з місць позбавлення волі, яку працівники патрульної поліції не прийняли за документ, і, побачивши в реєстрі власників транспортних засобів ОСОБА_2 склали протокол на останнього.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 підтвердив, що саме він керував автомобілем ВАЗ в стані алкогольного сп'яніння, а після його зупинки працівниками патрульної поліції, назвався іменем брата ОСОБА_2

Крім того, факт підтвердив також допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_5, який забрав автомобіль ВАЗ зі штраф майданчика, а громадянська дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_6 підтвердила факт перебування ОСОБА_2 19.12.2017 року вдома у вечірній час доби.

Також звертає на себе увагу той факт, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, в правопорушника не було вилучено посвідчення водія, що непрямим чином підтверджує пояснення ОСОБА_2

За таких обставин, системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена.

Оскільки вина є основною ознакою суб'єктивної сторони правопорушення, то відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Задовольнити клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси, від 16.03.2018 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси, від 16.03.2018 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1) ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю події правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай