Номер провадження: 33/785/1054/18
Номер справи місцевого суду: 492/835/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря Півнєва Д.С., прокурора Самборського О.П., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та в присутності працівника УЗЕ в Одеській області - начальника сектору ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 18 червня 2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою суду,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який народився в с. Пряма Балка Арцизького району Одеської області, одружений, директор Мирнопільського геріатричного будинку-інтернату, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності:

- за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (тисяча сімсот) гривень;

- за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що, перебуваючи на посаді директора комунальної установи Мирнопільського геріатричного будинку-інтернату, не повідомив безпосереднього керівника - Департамент соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації про наявність у нього потенційного конфлікту інтересів у звязку із призначенням на посаду водія вищевказаної комунальної установи його сина ОСОБА_4 18.07.2012 року.

Окрім цього, в подальшому зазначений потенційний конфлікт інтересів перетворився в реальний, пов'язаний із суперечністю між приватним інтересом ОСОБА_2 в покращенні матеріального та соціально-побутового забезпечення його сина та його службовими повноваженнями видавати накази в інтересах Установи, який виразився у видачі наказів в період з 24.04.2017 року по 26.03.2018 року про виплату премій працівникам комунальної установи Мирнопільського геріатричного будинку-інтернату за сумлінну працю, відповідальне виконання посадових обовязків, в тому числі його сину ОСОБА_4, що свідчить про прийняття ОСОБА_2 рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, вказав, що оскаржувана постанова є незаконною з огляду на наступні обставини:

- в постанові суду не зазначено, в чому саме полягає його приватний інтерес під час преміювання працівників установи та як цей інтерес може вплинути на прийняття ним рішення про преміювання, а також в чому полягають суперечності між інтересом та службовими обовязками;

- суд залишив поза увагою те, що 11.06.2018 року до Арцизького районного суду Одеської області надійшло 20 матеріалів справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_2П, і всі вони були розподілені судді Череватій В.І. на підставі «адміністративні правопорушення щодо однієї і тієї ж особи», однак зазначена підстава відсутня в п. 21 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Посилаючись на вищевикладене, апелянт просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи; заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу задовольнити; прокурора та працівника УЗЕ ГУНП в Одеській області, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також зясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_2 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послалася як на докази на документи, які підтверджують, що ОСОБА_2 є субєктом правопорушення, передбаченого ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП та в силу положень пп. «а» п. 2 ч. 3 Закону України «Про запобігання корупції» відноситься до категорії посадових осіб юридичної особи публічного права, зокрема, на:

- статут Мирнопільського геріатричного будинку-інтернату в новій редакції (т. 20, а.с. 29-40), відповідно до якого Мирнопільський геріатричний-будинок інтернат є обєктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська міська рада (далі Власник), що дає змогу дійти висновку, що зазначений будинок-інтернат є юридичною особою публічного права;

- витяг з наказу №7-К від 29.01.2006 року (т. 20, а.с. 41), відповідно до якого розпорядженням Голови обласної державної адміністрації №16/к від 19.01.2006 року призначено ОСОБА_2 з 29.01.2006 року на посаду директора Мирнопільського геріатричного будинку-інтернату, тобто посадовою особою юридичної особи публічного права.

- щомісячні накази директора Мирнопільського геріатричного будинку-інтернату ОСОБА_2 в період з квітня 2017 року по березень 2018 року про преміювання працівників, в тому числі і його сина ОСОБА_4

Частина 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлює наступні визначення понять:

… потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень …

… реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень …

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься у примітці до ст. 172-7 КУпАП: у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Відповідальність за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, перебуваючи на посаді директора Мирнопільського геріатричного будинку-інтернату, тобто будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, ОСОБА_2, відповідно до витягу з наказу №107-К від 18.07.2012 року (т. 20, а.с. 42), переводить на посаду водія свого сина ОСОБА_4, таким чином автоматично створюючи умови для існування потенційного конфлікту інтересу зі службовими обовязками ОСОБА_2 та його особистими інтересами поліпшення матеріального та соціально-побутового становища його сина.

Зазначений потенційний конфлікт інтересів ОСОБА_2 перетворився в реальний саме при необхідності призначення премій працівникам будинку-інтернату, в тому числі його сину ОСОБА_5, оскільки саме в цей момент зявилась суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, яка вплинула на обєктивність або неупередженість вчинення дій (преміювання працівників) під час виконання зазначених повноважень.

Однак, як вбачається із відповіді Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації №2590 від 03.05.2018 року (т. 20, а.с. 55), в період з 01.04.2017 року по 03.05.2018 року директор Мирнопільського геріатричного будинку-інтернату не повідомляв Департамент про наявність у нього будь-якого конфлікту інтересів.

Окрім цього, відповідно до даних мотивувальної частини постанови суду (т. 20. а.с. 88), які ОСОБА_2 не оспорюються, останній, перебуваючи на посаді директора, 24.04.2017 р., 23.05.2017 р., 26.06.2017 р., 26.07.2017 р., 25.09.2017 р., 25.10.2017 р., 23.11.2017 р., 23.02.2018 р., 26.03.2018 р. знаходячись в своєму робочому кабінеті в умовах реального конфлікту інтересів видав накази № 21 від 24.04.2017р., № 23 від 25.05.2017 р., № 26 від 26.06.2017 р., № 31 від 26.07.2017 р., № 37 від 25.09.2017 р., № 45 від 25.10.2017 р., № № 51, 52 від 23.11.2017 р., № 16 від 23.02.2018 р., № 19 від 26.03.2018 р. про преміювання працівників комунальної установи Мирнопільський геріатричний будинок-інтернат, в тому числі свого сина ОСОБА_5

При цьому, відповідно до тарифікаційного списку працівників Мирнопільського геріатричного будинку-інтернату від 01.01.2017 року та 01.01.2018 року (т. 20, а.с. 45-49 та 50-54 відповідно), в зазначеній установі з 2017 року та на даний час існує 170 штатних одиниць.

Водночас, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що фактично в установі працює близько 150 осіб. Однак, як вбачається з копій наказів, які містяться в матеріалах справи, здійснювалось преміювання лише деяких працівників установи, серед яких завжди був син ОСОБА_2 - ОСОБА_5 При цьому ОСОБА_2 підтвердив факт неповідомлення ним про існування конфлікту інтересів вищестоящий орган та послався на те, що зазначене керівництво має на меті звільнення його з займаної посади.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_2, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, не повідомив безпосереднього керівника - Департамент соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації про наявність у нього реального конфлікту інтересів у звязку із призначенням на посаду водія його сина ОСОБА_5 та необхідністю преміювання останнього, а також здійснив вчинення дій (преміювання свого сина за результатами роботи) в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про існування достатніх доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у звязку із чим апеляційний суд повністю погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що ґрунтується на повному та обєктивному дослідженні обставин справи та правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Позиція ОСОБА_2 на час розгляду справи апеляційним судом щодо невизнання вини та посиланням на бажання Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації усунути його від посади не може слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги і прийняття рішення про закриття провадження в звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення та розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

На додаток, посилання апелянта на те, що така підстава передачі справи на розгляд однієї судді як «адміністративне правопорушення щодо однієї і тієї ж особи» відсутня в Положенні про автоматизовану систему документообігу суду спростовуються наступними положеннями законодавства.

Так, згідно з п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010 року, раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються також … судові справи про адміністративні правопорушення щодо особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, якщо ці справи надійшли в один день.

Пункт 2.3.29 Положення встановлює, що при об'єднанні судових справ автоматизованою системою автоматично перераховується коефіцієнт навантаження на суддю (суддів), якому передано для розгляду ці судові справи.

Водночас, постановою Арцизького р/с м. Одеси від 11.06.2018 року (т. 20, а.с. 71), були обєднані в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією № 492/835/18, № 492/837/18, № 492/838/18, № 492/839/18, № 492/840/18, № 492/841/18, № 492/842/18, № 492/843/18, № 492/844/18, № 492/845/18, № 492/846/18, № 492/847/18, № 492/848/18, № 492/849/18, № 492/850/18, № 492/851/18, № 492/852/18, № 492/853/18, № 492/855/18, № 492/856/18 відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Таким чином, враховуючи те, що матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП надійшли до Арцизького р/с Одеської області в один день, 11.06.2018 року, та цього ж дня були обєднані в одне провадження №3/492/254/18 (справа №492/835/18), апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в цьому випадку з боку суду порушень вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами, підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчинених правопорушеннях, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою, в звязку з чим не вбачає підстав для її зміни або скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 18.06.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП з накладенням на нього остаточного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6