АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 7 жовтня 2017 року о 06.25 год. в м. Києві по вул. М. Максимовича, 7, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку приладом драгер, результат 1,14 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він мав намір переставати автомобіль в дворі будинку номер 7 по вул. Максимовича, але зрозумів, що без сторонньої допомоги це зробити не вдасться. Тому почав шукати допомоги. Зустрівши двох молодих людей, попросив їх про допомогу, але вони обурились, що він в такому стані збирається сідати за кермо, заблокували автомобіль і викликали поліцію. Ці люди і вказані, як свідки в протоколі.

Також, апелянт звертає увагу на те, що працівники поліції приїхали за викликом приблизно через дві години, та на його прохання не складали протокол, бо машина незаведена, холодна, і він нікуди не збирався їхати, працівники поліції повідомили, що мусять скласти протокол, бо свідки вже шість разів викликали поліцію за номером гарячої лінії «102».

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, опитавши свідка, переглянувши відеозапис, наданий на запит Апеляційного суду міста Києва Управлінням патрульної поліції, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 413093, він складений 7 жовтня 2017 року о 06 год. 29 хв. про те, що 7 жовтня 2017 року о 06.25 год. в м. Києві по вул. М. Максимовича, 7 водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згади водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, проба позитивна 1, 14 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені:

- роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Даргер», відповідно до якого результат складає 1,14 проміле (ас. 2);

- акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв'язку з виявленими ознаки алкогольного сп'яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини роту, нечітка координація рухів, почервоніння очей, за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду на стан сп'яніння позитивний, 1,14 проміле; Огляд проведений в присутності двох свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (ас. 3)

- пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідно до яких вони були запрошені при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, який в їх присутності погодився пройти у встановленому Законом порядку перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», що кожний з них засвідчив своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення (ас. 5-6);

Однак, опитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що не заперечував, що перебував в стані алкогольного сп'яніння, так як була зустріч однокласників. Він особисто транспортним засобом не керував. Повернувшись після зустрічі, він зробив висновок, що автомобіль зранку буде заважати виїзду іншим водіям. З метою перепаркувати автомобіль він звернувся за допомогою до перехожих, які чомусь вирішили, що він збирається сам керувати транспортним засобом. Вони й викликали поліцію. Поліція приїхали через досить тривалий час. Коли приїхали працівники поліції, він пояснив поліцейським все, та просив не складати протокол, так як він (ОСОБА_1.) не здійснював керування транспортним засобом. Працівники поліції повідомили, що надійшло багато дзвінків на лінію «102». Як сказали працівники поліції, перший виклик відбувся близько 3 год. ночі, а працівники поліції прибули близько 6 год. ранку.

Допитаний за клопотанням ОСОБА_1 свідок ОСОБА_5 пояснив, що 6 жовтня 2017 року була зустріч однокласників, під час якої вони вживали алкогольні напої. ОСОБА_1 невдало припаркував автомобіль та, коли вони повернулися до будинку, де був припаркований автомобіль, хотів його перепаркувати. Там були якісь незнайомі люди, до яких ОСОБА_1 звернувся, а вони вирішили, що ОСОБА_1 збирався кудись їхати. Він (свідок) знаходився в салоні автомобіля, і що потім відбувалось, йому (свідку) невідомо. Зранку ОСОБА_1 перепаркував автомобіль, і він (Сирець) дізнався про те, що відбулося.

З диску, на якому наявні відеозаписів подій 7 жовтня 2017 року, наданого на запит апеляційного суду, вбачається, що на диску міститься папка 0389, в якій міститься два файли.

На першому відеофайлі, який розпочинається о 05:42:54 та закінчується о 05:47:10, зафіксовано, що ОСОБА_1 на момент приїзду працівників поліції перебував біля автомобіля зі своїми однокласниками, які знаходилися в салоні автомобіля. Один з них випав з автомобіля. ОСОБА_1 повідомляє, що в автомобілі друзі. Працівник поліції комусь говорить, щоб викликали швидку допомогу. Але хтось повідомляє, що швидкої непотрібно. Працівники поліції перевіряють документи ОСОБА_1 та на автомобіль, просять присісти його в автомобіль поліції.

На другому відео файлів, який розпочинається о 05:48:07 та закінчується о 05:52:52 зафіксовано, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1, що необхідно пройти тест на «Драгері». Показує упакований мундштук, розпечатує, та повідомляє, що потрібно вдихнути повітря протягом 3-4 секунд, роз'яснює, що 0,2 проміле - це допустима норма. Результат огляду - 1,14 проміле, що в 5 разів перевищує норму, повідомив інспектор патрульної поліції (ас. 45).

З метою перевірки доводів апеляційної скарги в судове засідання неодноразово викликалися для допиту в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, працівник поліції ОСОБА_6, проте, вказані особи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, до суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили (ас. 19, 22, 28, 29, 35, 37, 40, 42, 43, 52, 53).

Окрім того, відповідно до листа № 37/125/59/02-2018 від 26 січня 2018 року за підписом заступника начальника Управління зв'язку та телекомунікацій ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 на запит апеляційного суду щодо надання аудіо запису звернення на службу «102» у м. Києві, надати інформацію не має можливості, оскільки термін зберігання інформації із записами телефонних розмов та переговорів по радіостанціях становить 90 діб (ас. 24).

Оцінюючи наявні у справі та досліджені під час апеляційного розгляду докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність особи, серед іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини

проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду не встановлено достатніх, належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чого останній і не заперечував, керував транспортним засобом, а його пояснення про те, що він не керував транспортним засобом, наявними у справі доказами не спростовані.

Письмові пояснення свідків, наявні в матеріалах справи, не містять будь-якої інформації щодо керування ОСОБА_1 транспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння.

Зважаючи на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 413093та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн. - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі серії БД № 413093 від 7 жовтня 2017 року.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва