Справа № 464/2420/18 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 33/783/890/18 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області Галин В.П., розглянувши клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сихівського районного суду м. Львова від 10 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП,

встановив:

постановою Сихівського районного суду м. Львова від 10 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

У своєму клопотанні ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду від дати його ознайомлення з цим рішенням, тобто від 25 липня 2018 року.

У клопотанні зазначає, що участі у справі він не брав, його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду даної справи. Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Вказує, що, судом першої інстанції при розгляді цієї справи та винесенні спірної постанови було порушено його права передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: він не мав можливості ознайомитись з матеріалами справи, не зміг скористатись правовою допомогою адвоката, а також вчасно оскаржити постанову у справі.

Відтак стверджує, що у порушення вимог ст.286 КУпАП справу розглянуто у його відсутність, повістку про виклик він не отримував.

Вивчивши доводи про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що необхідно відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, законодавець пов'язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення порушнику копії цієї постанови.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови, подається одночасно з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої постанови.

Оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції 10 липня 2018 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав 27 липня 2018 року. Тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Як вбачається із матеріалів справи, суддя першої інстанції вчинив всі необхідні дії по виклику ОСОБА_2 в судове засідання для розгляду цієї справи по суті. Зокрема, ОСОБА_2 неодноразово направлялись повістки про виклик у судове засідання (а.с.11,13,15), які він отримував, про що свідчить повідомлення про вручення цих повісток (а.с. 12,14,20), тому доводи ОСОБА_2 про розгляд справи у його відсутність, внаслідок неотримання повісток є безпідставними.

Отже, суддею першої інстанції було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення ОСОБА_2 про здійснення розгляду цієї справи.

Крім цього, в силу приписів ст.2,4 ЗУ «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу та офіційному веб-порталі судової влади України.

Вбачається, що ОСОБА_2, будучи належним чином (тричі) повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у силу суб'єктивних обставин не з'явивлявся у судові засідання.

Разом з тим, не з'явившись у судові засідання ОСОБА_2 не був позбавлений можливості дізнатися в суді першої інстанції про подальший перебіг питання щодо протоколу про адміністративне правопорушення та своєчасно ознайомитись з відповідним судовим рішеннями суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відтак, доводи апелянта у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження про незаконний розгляд цієї справи у його відсутності та отримання ним копії постанови 25 липня 2018 року є безпідставні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так і у справі «Пелевін проти України», Суд зазначає, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див., наприклад, рішення у справі «Делкурт проти Бельгії». Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства».

Таким чином, ті мотиви, що ОСОБА_2 наводить у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження є безпідставними і голослівними, і не є поважною причиною пропуску цього строку.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сихівського районного суду м. Львова від 10 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу - повернути особі, яка її подала.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Галин В.П.