Справа № 463/2043/17 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 33/783/201/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі ОСОБА_2, адвоката Цьорох О.М., ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 23 січня 2018 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв'язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, керуючи автотранспортним засобом Toyota, д.н.з. НОМЕР_1, 17.04.2017 року близько 18 год. 19 хв. на автодорозі Київ - Чоп, 575 км + 200 м, не дотрималась безпечної швидкості, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, завдавши автомобілем технічних пошкоджень, чим порушила вимоги п. п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м.Львова від 23 січня 2018 року, таку скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_4 покликається на те, що оскаржувана постанова судді прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив й не надав належної оцінки доказам та обставинам.

На його переконання, суддя підійшов формально, пославшись лише на висновок експерта, який зроблений на користь ОСОБА_2, що потягло за собою необґрунтоване рішення у справі.

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, саме ОСОБА_2 не стежила за дорожньою обстановкою, перевищила допустиму швидкість руху, відповідно не реагувала на зміну дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного інтервалу, тим самим порушила Правила дорожнього руху.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_4 покликається на те, що ним було отримано постанову лише 29 січня 2018 року, що, на його думку, унеможливило вчасну подачу апеляційної скарги, оскільки він не мав можливості належним чином ознайомитися з постановою та звернутися за кваліфікованою правовою допомогою й подати апеляційну скаргу.

Заслухавши ОСОБА_4на підтримання поданої апеляційної скарги, думку ОСОБА_2 та її захисника, які заперечили проти такої, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

Апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому такий підлягає поновленню.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновок судді про закриття провадження в справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ґрунтується на зібраних в установленому порядку і перевірених у судовому засіданні доказах.

Диспозицією ст.124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 17 квітня 2018 року серії БР №258546 (а.с.1) зазначено, що ОСОБА_2 порушила вимоги п.2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР, оскільки керуючи автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1, 17.04.2017 року близько 18 год. 19 хв. на автодорозі Київ - Чоп, 575 км + 200 м, не дотрималася безпечної швидкості, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та не дотрималася безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2.

Згідно з вимогами п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За правилами п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечила свою вину у порушенні Правил дорожнього руху та повідомила, що 17 квітня 2017 року приблизно о 18 год. 15 хв., керуючи автомобілем Toyota, д.н.з. НОМЕР_1, вона рухалася автодорогою М-06 Київ-Чоп у напрямку м.Львова. Автодорога складалася з чотирьох смуг, по дві у кожному напрямку, вона рухалася у крайній лівій смузі. Проїхавши поворот на с.Бродки Миколаївського району Львівської області, через деякий час вона відчула сильний удар у заднє праве крило автомобіля. Після чого, з метою нестворення небезпеки та перешкоди іншим учасникам руху, вона була вимушена проїхати ще якусь відстань від місця зіткнення, зупинившись на правому узбіччі. ОСОБА_2 додала, що під час руху у своїй смузі до зіткнення вона не бачила транспортних засобів, які б здійснювали маневр. Попереду неї у крайній лівій смузі рухався автомобіль, який маневрів не здійснював, а позаду неї вона у дзеркало заднього виду бачила транспортні засоби. ОСОБА_4, за її словами, їхав у крайньому правому ряді і вирішив перелаштуватися у лівий ряд.

ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду пояснив, що 17 квітня 2017 року приблизно о 18 год. 15 хв., керуючи автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, він рухався автодорогою М-06 Київ-Чоп від Миколаєва в напрямку м.Львова у крайній лівій смузі. В момент зіткнення не здійснював перестроювання з правої в ліву смугу руху, а навпаки, перестроювався з лівої в праву смугу після випередження автомобіля (який рухався в правій смузі для руху), увімкнувши правий поворот. Додав, що ОСОБА_2 їхала за ним в крайньому правому ряді на великій швидкості. Коли праві колеса його транспортного засобу виїхали на праву смугу, ОСОБА_2 в'їхала на великій швидкості перед початком відбійника і його машиною, зачепивши передню дверку ліву та переднє ліве крило. Додав, що його автомобіль знаходився ще у лівому ряді, праві колеса якої були на межі. Він був змушений завершити маневр, який розпочав, і, проїхавши 400 метрів від місця зіткнення, зупинився на обочині, а ОСОБА_2 не залишилася на місці ДТП та, не зменшуючи швидкості, зникла за закрутом дороги.

Таким чином, згідно з даними протоколу та пояснень водіїв, відбулось ковзне дотичне зіткнення транспортних засобів з контактуванням частин і деталей передньої частини лівої сторони автомобіля ВАЗ, д.н.з.НОМЕР_2, з частинами та деталями правої сторони автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_1.

Як вбачається зі схеми місця ДТП (а.с.2), зіткнення транспортних засобів відбулося на крайній лівій смузі в напрямку до м.Львова, ближче до переривчастої роздільної лінії з правою смугою руху. Внаслідок зіткнення автомобіль Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1, отримав пошкодження правих передніх та задніх дверок у виді подряпин, подряпин правого заднього крила та вм'ятина. Автомобіль ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, отримав ушкодження переднього крила - подряпини та загнуте, лівих передніх діверок у виді вм'ятини та подряпини.

За словами учасників ДТП, схема дорожньо-транспортної пригоди, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, складалася у їх присутності, зауважень, запитань чи заперечень до неї у них не було. Однак ОСОБА_4 пояснив, що на момент складання схеми у нього дійсно не було заперечень та зауважень на таку, однак згодом він розмовляв зі знайомим працівником поліції, який йому сказав, що ця схема складена невірно, а тому з її даними він не погоджується.

Згідно з висновком судової транспортно-трасологічної експертизи від 02.11.2017 року № 3437, з технічної точки зору пояснення водія автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_2 в частині механізму розвитку ДТП можуть бути технічно спроможними.

Натомість, з технічної точки зору пояснення водія автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_4 в частині механізму розвитку ДТП можуть бути спроможними за умов руху автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_1,під керуванням ОСОБА_2 зліва направо по відношенню до повздовжніх елементів проїзної частини дороги - від лівого узбіччя.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції експерт підтримав висновок експертизи та в ході вивчення матеріалів справи, огляду автомобілів, стан яких після ДТП не змінився, оцінка була діям обох водії виходячи з їхніх пояснень.

Вказане свідчить про те, що дії ОСОБА_2 не суперечили вимогам п. п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України, адже обоє водіїв підтвердили, що остання рухалась прямо, тоді як можливість вчинення ДТП з її вини, згідно висновку експерта, можливе виключно за умови руху її автомобіля зліва направо.

З огляду на це, пояснення водія ОСОБА_4 про невідповідність схеми обставинам дорожньо-транспортної пригоди, зокрема в частині місця зіткнення спростовуються висновком проведеної експертизи.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та спростовували висновки судді, апеляційним судом не встановлено. Зокрема, у судові засідання апеляційного суду для дачі пояснень неодноразово викликалися працівники поліції, якими складалися протокол про адміністративне правопорушення серії БР №258546 та схема місця ДТП, однак такі на виклики суду не з'являлися та про причини неявки суд не повідомили.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суддя прийшов до обґрунтованого рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а тому підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних вимог ОСОБА_4 не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 23 січня 2018 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв'язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк