АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати через порушення норм процесуального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.

Зазначає, що, оскільки він не вживав будь-яких заборонених речовин, то не мав законних підстав проходити огляд на стан сп'яніння, зазначивши у складеному щодо нього протоколі, що не згоден з викладеними обставинами. Проте, працівники поліції не роз'яснили ОСОБА_1 його права, передбачені законом, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та не вручили копію цього протоколу.

Звертає увагу, що пояснення свідків, які ніби-то були присутніми під час його відмови від проходження огляду, викладені на заздалегідь підготовлених бланках, а тому не є належними доказами його винуватості.

За наслідком апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Одночасно подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, який відбувся без його участі, зі змістом оскаржуваної постанови ознайомився лише 16.07.2018 року, після чого звернувся зі скаргою до суду.

З огляду на те, що судове засідання відбулося у відсутності ОСОБА_1, а матеріалами справи не спростовуються його твердження про те, що з прийнятим рішенням суду він ознайомився лише 16.07.2018 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна розписка (а.с.14), суд задовольняє клопотання апелянта та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 25.02.2018 року 23 год. 40 хв. біля станції метро «Червоний хутір» в місті Києві керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чимпорушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи.

Як вбачається із матеріалів провадження, після зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 працівниками поліції у нього виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, у зв'язку з чим вони висунули водію законну вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння.

У зв'язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння працівниками поліції відносно нього було складено протокол про порушення п.2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також протокол містить дані про свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, показаннями яких засвідчується факт відмови ОСОБА_1 від проходження у медичній установі огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Окремими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджуються обставини правопорушення, викладеного в протоколі.

Як вбачається зі змісту самого протоколу, всупереч апеляційним доводам ОСОБА_1, йому роз'яснювались його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та надано копію цього протоколу, про що свідчить підпис самого ОСОБА_1 у ньому.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якої вбачається, що працівники поліції у присутності вказаних свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі та повідомили про підстави для цього, проте водій від проходження такого огляду відмовився. Та обставина, що пояснення свідків викладені на заздалегідь підготовлених бланках, не спростовує присутність вказаних свідків під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення та засвідчені ними обставини.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винуватим у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз