АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/653/18 Головуючий у І-й інстанції - Квятковський Я.А.
Справа № 215/1929/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, 07.09.19934 року народження; громадянина України; проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

При обставинах вказаних в оскаржуваній постанові, 07.05.2018 р. о 21:00 год. в м.Кривий Ріг, Тернівського району по вул. Мирівська, біля будинку 2 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом іж 7107 н.з. АЕ5984АВ не був достатньо уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, та здійснив наїзд на припаркований автомобіль Lancia Y н.з. F-AV1927. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальний збиток, таким чином ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3.Б, 12.1 ПДР України.

Крім того, 07.05.2018 року о 21:00 год. в м.Кривий Ріг, Тернівського району по вул.. Мирівська, водій ОСОБА_2 вживав алкогольні напої після ДТП з його участю (або після зупинки) та на вимогу поліцейського про проведення огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.10є ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю складу правопорушення. В обґрунтування, якої вказав, що судом першої інстанції було порушено приписи матеріального права, однобічно та не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено їх та не надано їм належної оцінки. Зазначив також, що взагалі в цей день не керував ніяким транспортним засобом, а був лише свідком порушення правил паркування водія ОСОБА_3

Вислухавши ОСОБА_2 та йогоадвокатів, які підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити, ОСОБА_3, який вважав, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, просив залишити без змін, пояснення свідків, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 та ст. 124 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Зокрема, незважаючи на доводи апеляційної скарги, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП була встановлена не тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 08.05.2018 року серії БД № 072437, який було складено щодо ОСОБА_2 за вживання алкоголю після ДТП з його участю та у відмові на вимогу поліцейського у проходженні огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, а й на підставі наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також рапорту інспектора патрульної поліції ОСОБА_6

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції були опитані інспектор патрульної поліції ОСОБА_7, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, свідок ОСОБА_5, в присутності якого ОСОБА_2 відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та яка була свідком обставин скоєння ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, а також інший учасник ДТП ОСОБА_3, пояснення яких, в сукупності з іншими доказами, дозволили суду апеляційної інстанції переконатися в законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, а також відсутності будь-яких протиріч між протоколами, які були складені щодо ОСОБА_2 за ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП щодо часу та місця їх складання, оскільки останній, після вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишив місце пригоди та вживав після алкогольні напої.

До ствердження ОСОБА_2, що він не керував мотоциклом іж 7107 н.з. АЕ5984АВ та не вживав алкогольних напоїв після події і його версій обставин цих подій відношусь критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, показами потерпілого та свідків, відеозаписом з місця події, наданим потерпілим ОСОБА_3 тому, вважаю їх такими, які надані ОСОБА_2 з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Обставини, які викладені в протоколах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП і ч.4 ст. 130 КУпАП підтверджені у судовому засіданні апеляційної інстанції особою яка складала протокол за ст. 124 КУпАП, інспектором роти ОСОБА_7

За показами самого потерпілого ОСОБА_3, слідує, що так як він є громадянином ОСОБА_8, мову українську розуміє, добре спілкується на російській, є особою з обмеженими фізичними можливостями і пересувається на колясці, тому він змушений був припаркуватися на тротуарі, де йому зручніше. В день події біля девятої години вечора він вказаним чином припаркувався біля магазину, де знаходився і ОСОБА_2, який керував мотоциклом. ОСОБА_2 ініціював сварку з ним, висловлював свою невдоволення щодо його паркування, незважаючи на його стан, вів себе агресивно, нецензурно лаявся. Потім розігнавшись на мотоциклі яким керував вдарив своїм переднім колесом в його автомобіль в ліве переднє крило та потім в праву дверці пошкодивши їх. Після чого вони викликали поліцію, а ОСОБА_2 з місця події поїхав, потім коли вони чекали поліцейських він вже без мотоциклу, то приходив на місце події спілкувався з своїми товаришами, то зникав. Коли поліцейські прибули ОСОБА_2 був присутнім з ознаками спяніння.

Свідок ОСОБА_5, яка також була залучена в якості свідка при оформлені протоколів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 дала аналогічні покази з потерпілим. Зазначила, що після ДТП вона явно бачила, що ОСОБА_2 був в стані спяніння, від нього був запах спиртного, неадекватна поведінка, мова. На вимогу поліцейських пройти огляд медичний він категорично відмовився, що вона як свідок відповідно засвідчила в матеріалах протоколу, від підпису в протоколах ОСОБА_2 відмовився.

Із оглянутого в судовому засіданні апеляційного суду наданого ОСОБА_3 відеозапису, чітко видно як ОСОБА_2 сидить за кермом мотоцикла, і події які зафіксовані на даному відеозапису, долученого до матеріалів справи обєктивно свідчать про те що цей запис зроблений саме в період зазначених подій.

Пояснення потерпілого і свідків узгоджуються з викладеними обставинами в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та за ч.4 ст. 130 КУпАП, схемою місця події, де зафіксовано місце розташування транспортних засобів, місце їх зіткнення, пошкодження, їх локалізація, з відео і фото- матеріалами долучених до протоколів і матеріалів справи.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків та достовірність викладених обставин в протоколах про адміністративні правопорушення, по справі не вбачається, а тому суд не бере до уваги доводи ОСОБА_2 щодо неналежності та недопустимості пояснення свідків в якості доказів.

Щодо зауваження ОСОБА_2 та його захисників стосовно відеозапису як на неналежний і недопустимий доказ, не беру до уваги, вважаю таке ствердження безпідставним і необґрунтованим, оскільки за приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, у тому числі таким доказом є і відеозапис. Підстав, вважати досліджений апеляційним судом відеозапис недопустимим доказом не встановлено.

За приписами п.п. б пункту 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, та п.12.1 цих правил, у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Встановлені вище обставини у сукупності з іншими доказами, переконливо доводять, що ОСОБА_2, керуючи мотоциклом іж 7107 н.з. АЕ5984АВ, порушив вказані правила дорожнього руху, обєктивно спроможний був виявити і бачити перешкоду, а саме припаркований автомобіль водія ОСОБА_3 не вжив заходи щодо його обїзду здійснив на нього наїзд, спричинивши пошкодження цього транспортного засобу, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП.

А також, вказані вище покази потерпілого, свідків, які узгоджуються між собою і матеріалами справи, що підтверджують факт вживання ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної пригоди алкоголю і є також підтвердженням скоєння останнім адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 та його адвокатів, що доказом того, що ОСОБА_2 вживав алкоголь може бути тільки медичний висновок, а не припущення згідно показів свідків є хибним і таким що не узгоджується з нормами закону.

Так, за положеннями вказаної ч. 4 ст. 130 КУпАП, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участі алкоголю, або після того як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою собою медичного огляду з метою встановлення алкогольного спяніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Отже, як слідує з зазначеної норми, сам факт вживання водієм після ДТП алкоголю вже є підтвердженням обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП. Тому відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння не спростовує його вину у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки факт вживання ним алкоголю відповідно до вказаних, встановлених вище обставин є доведеним.

При апеляційному перегляді оскаржуваної постанови судді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.

При визначені виду і розміру адміністративного стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.33 КУпАП в повній мірі врахував характер та обставини вчинених ОСОБА_2 правопорушень, його особу, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

За своїм видом і розміром накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення відповідно до вимог ст. 36 КУпАП при вчиненні ним двох адміністративних правопорушень у виді штрафу і позбавлення на певний строк права керування транспортними засобами є необхідним та достатнім для запобігання й попередження вчинення ним нових правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

У звязку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_2, за ч. 4 ст. 130 КупАП та ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Кононенко