Справа №560/753/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

09 травня 2018 року о 21 годині 10 хвилин, а/д Р-05 км 26, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ВАЗ 2102", з державним номерним знаком НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожними рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Драгер" №6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в графі "Пояснення особи", ОСОБА_1 зазначив, що керував автомобілем. Вчора вживав спиртні напої. Драгер відмовляється дихати, в лікарню теж їхати відмовляється. Вину визнає, більше такого не повториться. Автомобіль забрав батько ОСОБА_2

В судові засідання, які були призначені на 08 червня 2018 року, 19 червня 2018 року, 11 липня 2018 року, 23 липня 2018 року, 03 серпня 2018 року, 08 серпня 2018 року та 09 серпня 2018 року ОСОБА_1 не з'явився, причини неявки суду не повідомляв, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання останнім судових повісток (а.с. 6, 7, 13, 25). Таким чином ОСОБА_1 не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та будь-яких пояснень суду не надав.

Матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до суду надійшли 24 травня 2018 року.

Судові засідання по даній справі, які були призначені на 19 червня 2018 року, 11 липня 2018 року, 23 липня 2018 року, 03 серпня 2018 року, 08 серпня 2018 року та 09 серпня 2018 року, відкладалися за клопотаннями захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3 (а.с.8, 15, 20, 26, 31).

В судовому засіданні, яке відбулося 03 серпня 2018 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 надав суду пояснення стосовно відсутності ОСОБА_1, оскільки останній знаходиться на лікуванні. На підтвердження цього, надав довідку про перебування ОСОБА_1 на лікуванні (а.с.27).

Згідно довідки, виданої лікарем-невропатологом ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ" з 02 серпня по 06 серпня 2018 року з діагнозом: остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з м'язево-тонічними проявами, виражений больовий синдром (а.с.27).

В судовому засіданні, яке відбулося 08 серпня 2018 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 все ще перебуває на лікуванні та поїхав до медичного закладу в м. Рівне. Також пояснив, що особисто з ОСОБА_1 він спілкувався. Весь цей час, він спілкувався з його матір'ю, яка передавала йому повістки про виклик до суду. У зв'язку з цим, просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії БД №268766 від 09 травня 2018 року вбачається, що адміністративне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_1 визнав себе винним, він скоїв 09 травня 2018 року.

Тобто, строк накладення адміністративного стягненя закінчується 09 серпня 2018 року.

В судове засідання, яке було призначено на 09 серпня 2018 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 не з'явився, подавши до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с.31).

Згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд вживав всі необхідні заходи для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, а також виклику ОСОБА_1 в судові засідання з метою надання останнім пояснень.

Відтак, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю громадянина ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_3 на підставі матеріалів, що наявні у справі та приходить до наступного висновку.

З приводу тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 у період з 02 серпня по 06 серпня 2018 року, судом було викликано для допиту лікаря-невропатолога ОСОБА_4 (а.с.36,37).

В судовому засіданні 09 серпня 2018 року лікар-невропатолог ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителька АДРЕСА_2, попереджена про кримінальну відповідальність відповідно до статей 384, 385 Кримінального кодексу України пояснила наступне, що до неї дійсно на прийом приходив ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який скаржився на болі в спині. Після проведення огляду ОСОБА_1 було встановлено, що у останнього остехондроз попереково-крижового відділу хребта з м'язево-тонічними проявами, виражений больовий синдром. Але при цьому, ця хвороба жодним чином не перешкоджала йому 03 серпня 2018 року, а також в подальшому, з'явитися до суду.

Приймаючи до уваги пояснення лікаря-невропатолога ОСОБА_4, суд визнає, що 03 серпня 2018 року, ОСОБА_1 не з'явився до суду з неповажної причини, оскільки міг та повинен був це зробити.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язує суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", відповідно до якого в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов'язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов'язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

У відповідності до положень статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Приймаючи вищенаведене до уваги, суд розцінює неявки ОСОБА_1 в судові засідання та клопотання адвоката ОСОБА_3 про перенесення судових розглядів справи на інші дати, як затягування розгляду даної справи з метою застосування до ОСОБА_1 в подальшому пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення для закриття провадження адміністративної справи, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Диспозиція частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність не тільки за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, встановлено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Повно, всебічно та об'єктивно перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а його вину доведено повністю, що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №268766 від 09 травня 2018 року, відмовою від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння, а також визнанням ним своєї вини при складанні протоколу.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступеня його вини, обставин, що пом'якшують та обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, що передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень із позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією статті та не відноситься до альтернативного покарання і є обов'язковим.

Разом із тим, згідностатті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 24, 40-1, 284, 287, 294, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_2, судовий збір у розмірі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні 40 коп.) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код за ;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача: 899998;

рахунок отримувача: 6001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 20400 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень).

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду З.С. Сидоренко