АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; провадження по справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_2 14.06.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 23.04.2018, на яку 26.04.2018 його захисник подав апеляційну скаргу. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 15.05.2018 скаргу було повернуту апелянту у зв'язку з відмовою в поновленні строку на апеляційне оскарження. Вказану постанову апеляційного суду отримав 23.05.2018 його захисник. Оскільки ОСОБА_2 на цей час перебував за кордоном, звернувся до суду з апеляційною скаргою особисто лише 12.06.2018.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, потерпілого ОСОБА_4, який заперечував проти поданого клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_5 були присутніми в судовому засіданні 27.03.2018, на якому було винесено оскаржувану постанову. Таким чином, їм було відомо про суть прийнятого судом рішення, порядок та строки його оскарження.

Однак, апеляційна скарга була подана лише 26.04.2018, тобто через місяць після винесення оскаржуваної постанови, оскільки, як вказує ОСОБА_2, лише 23.04.2018 він отримав поштове відправлення з копією постанови.

На переконання суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 чи його захисник, достовірно знаючи про результат судового розгляду справи, мали змогу в значно коротший термін дізнатися про прийняте судом рішення, ознайомитись з ним та реалізувати своє право на його оскарження. Проте, матеріали справи не містять даних про те, що вони зверталися до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи чи про отримання копії постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі &q?і ;ОлександрШевченко проти України&q?ни; (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та &q?а ;Трух проти України&q?ни; (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі &q? ;Пономарьов проти України&q?ни; (Заява N 3236/03).

За таких обставин наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не можна визнати поважними, а тому у поновленні строку необхідно відмовити, а апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз