АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника-адвоката Александрова Д.О., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 з апеляційною скаргою адвоката Александрова Д.О. на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 5 лютого 2018 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 18.12.2017 р. о 02 год. 35 хв. в м. Києві, по просп. Перемоги, 20, керував автомобілем «Skoda Rapid», д.н.з.НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, проба позитивна - 0,83 проміле. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив п. 2.9 а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням судді Шевченківського районного суду міста Києва від 5 лютого 2018 року адвокат Александров Д.О., в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена без з'ясування дійсних обставин справи, є надуманою, твердження стосовно доведеності перебування водія ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння не обґрунтовані, обставини, які зазначені у постанові встановленими - судом не встановлювалися, а тому така постанова на думку апелянта підлягає скасуванню.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_5 категорично не погоджувався з результатами Драгеру, який показав аж 0,83 проміле, бо алкоголь не вживав та просив надати документи на пристрій та направити його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря на що йому було відмовлено. До того ж, апелянт зазначає, що пристрій Alcotest 6820, яким проведено огляд не є сертифікованим пристроєм, тому не може використовуватися для виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Таким чином, апелянт вважає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, тому складений протокол не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. На цих підставах апелянт просить постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 5 лютого 2018 року, якою ОСОБА_3, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, захисника Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши викладені в ній доводи та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Але при винесенні постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 5 лютого 2018 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_3 до відповідальності без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягуючи ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно нього, однак, чим доводиться сам факт того, що водій керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, суд в постанові не вказав.

Так, суд першої інстанції у свої постанові, посилається на протокол про адміністративне правопорушення та на результати приладу Alcotest6820, не беручи до уваги пояснень ОСОБА_3, та той факт, що технічний пристрій яким проводився огляд на стан алкогольного сп'яніння - Alcotest 6820 не дозволений до використання, оскільки вказаний прилад відсутній у визначеному переліку спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 № 33.

До того ж, як пояснив ОСОБА_3, на місці проведення огляду працівники поліції не надали жодного документу, який би підтверджував правомірність використання вказаного приладу, та на його незгоду з результатами проведеного огляду на стан сп'яніння йому не надано скористатися правом передбаченим п.7 розділу1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де вказано, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Слід також погодитися з твердженням апелянта щодо пояснень свідків, які наявні в матеріалах справи. Свідки були запрошені для формального заповнення бланків та акту огляду, ніяких пояснень особисто свідки не надавали, лише поставили свої підписи. Таким чином, показання свідків ставлять під сумнів їх достовірність, оскільки пояснення складені не власноручно, а на бланках, одним почерком, тобто так як необхідно працівникам поліції, а не фактичні дані, які насправді відбувалися під час проведення огляду.

До того ж, до апеляційного суду надано пояснення свідка ОСОБА_6, який вказав, що ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп'яніння за допомогою пристрою Драгер, з результатами якого він категорично не погодився, бо був впевнений, що алкоголь не вживав, лише ліки, що він і намагався пояснити працівникам поліції, та просив їх відвести його до медичного закладу для проведення огляду на стан сп'яніння у лікаря, однак, на таку вимогу ОСОБА_3 працівниками поліції не прийнято до уваги. Свідок також наголосив на тому, що після складання протоколу водій ОСОБА_3 безперешкодно продовжив рух за кермом, що дає підстави вважати, що він перебував у тверезому стані.

Слід також відзначити пояснення ОСОБА_3, щодо підроблення його підпису на чеку приладу Драгер. Як пояснив ОСОБА_3, він не погодився підписувати чек з Драгеру, оскільки з результатами тесту був не згодний, однак, при ознайомленні із справою ОСОБА_3 звернув увагу, що в чеку наявний начебто його підпис, якого він не ставив. Підтвердженням цього є несхожість підпису, який стоїть у протоколі та підпису який наявний у чеку.

Отже, враховуючи, вищевикладене слід вказати, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, складений із значними порушеннями та всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому такий протокол не можна вважати дійсним.

роТаким чином, фактично, вина ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною та належним чином не підтверджена.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Александрова Д.О., подану в інтересах ОСОБА_3, на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 5 лютого 2018 року - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 5 лютого 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справа № 33/796/1183//2018

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Мальцев Д.О.