АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/844/18 Головуючий у 1 інстанції - Сенчишин Ф.М.
Справа № 199/4306/18 Доповідач - Іванова А.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, працюючого водієм КП «Дніпрокомунтранс», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1;

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

потерпілої - ОСОБА_3,

представника потерпілої - ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 травня 2018 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 в районі будинку АДРЕСА_2 в м. Дніпро керував автомобілем «Mercedes Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та порушивши вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та скоїв наїзд на автомобіль «Nissan Note», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_3 (попереднє прізвище - ОСОБА_8, який стояв припаркованим позаду, в результаті чого останній транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Після зіткнення ОСОБА_1, порушивши вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України, залишив місце ДТП

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції та викладені в ній обставини не відповідають дійсним обставинам справи, суд ухвалив постанову за результатом неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та не перевірені належні та допустимі докази.

Вказує, що не був учасником подій 25 травня 2018 року о 15 годині 30 хвилин. Зазначає, що працівниками поліції не було здійснено огляду автомобіля «Mercedes Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на предмет наявності характерних пошкоджень та не було встановлено, чи відповідає характер пошкоджень автомобіля «Nissan Note», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, обставинам ДТП.

Також вказує на протиріччя в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме не точно було відображено місце знаходження автомобіля «Nissan Note», який знаходився на тротуарі для пішоходів.

Зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги пояснення свідків, які містять протиріччя.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_2 та особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, підтримали апеляційну скаргу останнього, просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати і закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особу у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об'єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, так як його вина підтверджується наступними доказами:

-протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №179674 від 02.06.2018 року ( а.с.1), серії БД №179675 від 02.06.2018 року (а.с.2);

-рапортом інспектора Управління патрульної служби в м. Дніпрі (а.с.3);

-схемою місця ДТП (а.с.4);

-поясненнями потерпілої ОСОБА_3 від 25.05.2018 року (а.с.5);

-поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 25.05.2018 року (а.с.6-8);

-фото-таблицею (а.с.9).

Наведені докази в своїй сукупності та взаємозв'язку доводять факт порушення ОСОБА_1 п. 10.9 Правил дорожнього руху, для виконання яких останній не мав будь-яких об'єктивних перешкод, і таке порушення знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з виникненням події ДТП, в результаті якої пошкодження були завдані майну потерпілої ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП апеляційний суд визнає необґрунтованими з огляду на те, що диспозиція вказаної статті передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, за положеннями пункту 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 з посиланням на те, що суд не надав належної оцінки показам свідків та не врахував протиріччя в показах, не знайшли свого підтвердження, оскільки в постанові суду першої інстанції надана оцінка показам свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та зазначено, що суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів.

Усі інші доводи в апеляції фактично зводяться до переоцінки доказів і моделювання події ДТП, які носять суб'єктивний характер і об'єктивно не підтверджуються матеріалами справи.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаного пункту 10.9 знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а також порушення останнім п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України, тобто залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу, що узгоджується з вимогами ст. 33, 36 КУпАП і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодекса України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року у справі про адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.П. Іванова