АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1401/2018 Головуючий у першій інстанції - Пересунько Я.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до постанови судді у січні 2018 року до суду надійшли адміністративні матеріали, відповідно до яких 25 грудня 2017 року о 04:15 год. ОСОБА_4 в м. Києві по вул. Богатирській керував автомобілем марки «Тоуоtа», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: неприродна блідість шкіри обличчя, зіниці очей звужені та не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі № 756/605/18-п у вчиненні ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому апелянт зазначає, що суд не допитав жодного свідка, не врахував пояснення ОСОБА_4, а лише послався на протокол адміністративного правопорушення та пояснення сумнівних свідків.

На думку апелянта, в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки він не керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння.

Апелянт пояснює, що поліцейським ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, він пройшов цей огляд і ніяких претензій з боку працівників поліції до ОСОБА_4 не виникало. Він теж був згоден пройти медичний огляд на встановлення факту сп'яніння у медичному закладі у відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р. Пропозиція ОСОБА_4 проходження медичного огляду у лікарні, працівником поліції була проігнорована і було складено протокол про порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції у своїй постанові, посилається на протокол про адміністративне правопорушення, не беручи при цьому до уваги той факт, що працівниками поліції не було виконано правомірну вимогу доставити ОСОБА_4 до закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, апелянт вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи про адміністративне правопорушення загалом, відсутні жодні докази, які б свідчили, що ОСОБА_4 перебував за керуванням автомобіля у стані наркотичного сп'яніння.

Також в апеляції зазначено, що при складанні протоколів про адміністративні правопорушення поліцейськими не було роз'яснено ОСОБА_4 права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також положення ст.63 Конституції, що є неприпустимим, оскільки особа, яка притягується до відповідальності та відносно якої складають адміністративні матеріали повинна знати, в чому вона обвинувачується, надані їй Законом права для здійснення свого захисту та їх реалізації.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчинення адміністративних правопорушень, не повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленими про час слухання справи, в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились та не подав відповідних клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду розглядає справу за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Доводи апеляції про те, що суд не допитував свідків, є необґрунтованими з огляду на те, що згідно з матеріалами справи в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_4 не заперечував письмових пояснень свідків та не заявляв відповідного клопотання про їх допит.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_4, не визнаючи свої вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в стані наркотичного сп'яніння не перебував, разом з тим, підтвердив, що відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, бо поспішав.

Суддя апеляційного суду зауважує, що доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не перебував у стані наркотичного сп'яніння у даному провадженні не є вирішальними, оскільки матеріалами справи не спростовано те, що водій керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння і відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України на вимогу поліцейського зобов'язаний був пройти огляд на стан сп'яніння, але не виконав цього обов'язку, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена така ж відповідальність, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

Твердження апелянта про те, що при складанні протоколу поліцейськими не було роз'яснено йому права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також положення ст.63 Конституції спростовується даними протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зазначено, що ОСОБА_4 роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у Оболонському районному суді м. Києва, що апелянт підтвердив своїм підписом.

Під час розгляду справи суддею районного суду не допущено порушень вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, а тому суддя апеляційного суду вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_4 про порушення суддею вимог процесуального закону.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Оболонського районного суду від 12 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 та закриття провадження у справі, як про це прохає апелянт.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_4 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4- без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська