Справа № 3/714/198/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2018 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи які надійшли з Герцаївського відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

Чернівецької області,

не працюючого

за ч.1 ст. 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України ,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2018 року ОСОБА_1, у той день о 01 год. 15 хв. на порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху України по вул. Центральна, 2 в м. Герца Чернівецької області керував автомобілем марки «Фольксваген Т-4» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 09 квітня 2018 року близько 01 год. на власному автомобілі марки «Фольксваген Т-4» разом із ОСОБА_2 направилися до м. Герца. Зупинившись біля автозаправки у м. Герца, до нихо підїхали два екіпажа поліцейських. На вимогу одного з поліцейських він предявив посвідчення водія та надав документи на автомобіль, після перевірки яких, поліцейський повідомив що від нього чути запах алкоголю. Так як алкоголь у той день не вживав, про що повідомив поліцейським. Слідуючи їх вказівці, поліцейські доставили його до наркологічного диспансеру, що у м. Чернівці, де його було освідчено лікарем, зокрема продув у алкотест декілька разів. Так як показання алкотесту підтвердили факт не вживання алкоголю, його попросили почекати у коридорі, де згодом і підписав бланк висновку його освідчення, який на той час не містив жодні відомості про те, що він нібито перебував в стані алкогольного спяніння. після того, як працівники поліції доставили його до м. Герца, одним з поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення та видано тимчасове посвідчення. Його зауваження з приводу того, що лікарем не було встановлено даних про вжиття ним алкоголю, поліцейський до уваги не прийняв. Попри те, що поліцейський лише формально спиталися у ОСОБА_2 якій чекав на нього у автомобілі про наявність у нього посвідчення водія, останній за кермом не сідав, а виключно він сів за кермо власного автомобілі і продовжив рух.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст. 278, 280 КпАП України, повинен належним чином зясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, в т.ч. чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 суду підтвердив пояснення ОСОБА_1 з приводу їх зупинки поліцейськими у вечорі 09 квітня 2018 року у м. Герца, на час коли ОСОБА_1 керував належним йому автомобілем. Про обставини освідчення ОСОБА_1 йому нічого не відомо. На час коли ОСОБА_1 не було, один з поліцейських відібрав у нього пояснення. Сам текст пояснення не читав, проте його підписав. Попри те, що поліцейський спитався у нього чи має він посвідчення водія після повернення ОСОБА_1, за кермо автомобіля останнього не сідав і особисто ОСОБА_1 продовжив керувати автомобілем.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КпАП України адміністративна відповідальність за цим законом настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Верховний Суд України у п.27 своєї постанови Пленуму № 14 від 23 грудня 2005 року з наступними змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначив, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного... спяніння.

Згідно з п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КпАП України, п.п. 6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС,МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкції), п. 4, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції,і проведення такого огляду (далі Порядку), затвердженого постановою КМ України 17.12.2008 року (зі змінами), огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, або лікарем закладу охорони здоровя.

Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (п. 5 Порядку)

Отже сукупність вищенаведених норм законодавства зводяться до того, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП Українинастає виключно у випадку керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного... спяніння. За керування водіями транспортними засобами з ознаками алкогольного спяніння діючим КпАП адміністративну відповідальність не передбачено.

Нормами статей 251, 252 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) для встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, оцінює докази в справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення складеному щодо ОСОБА_1, у ньому міститься запис з приводу того, що останній, 09 квітня 2018 року о 01 год. 15 хв., у м. Герца по вул. Центральна, 2, керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, а не у стані алкогольного спяніння.

Слід також зазначити, що сам по собі факт керування особою транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, ще не абсолютною підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КпАП України, так як норма проміля алкоголю в крові у такої особи має бути більшою ніж 0,2 (п.7 розділу 2 Інструкції).

Виходячи з конституційного положення ст. 24 Конституції України, з приводу того, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, то обовязок встановлення алкоголю (норми) у крові є обовязком як для поліцейського, якій проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів так і для лікаря закладу охорони здоровя, який проводить такий огляд в закладах охорони здоровя.

Як вбачається з висновку лікаря ОСОБА_3 від 09 квітня 2018 року, ОСОБА_1 було доставлено до лікарні 09 квітня 2018 року о 02 год. 00 хв.. Останній пройшов обстеження за результатами якого, лікар визначив наявний стан алкогольного спяніння (а.с. 4).

Про таке саме зазначено і у акті № 855 від 09 квітня 2018 року складеному вказаним лікарем щодо виявлення стану алкогольного спяніння відносно ОСОБА_1 (а.с. 24).

Разом із тим, ані висновок лікаря, ані акт останнього не містить жодні відомості про норму алкоголю яка містилася у крові ОСОБА_1 Формулювання у акті про «позитивний» результат не може слугувати належним доказом наявності алкоголю у крові ОСОБА_1 та суперечить п.18 Інструкції, за якою не допускається у акті такі формулювання як приклад «Норма».

З огляду на вищевказане, належних і допустимих доказів, які би достовірно свідчили про те, що ОСОБА_1 09 квітня 2018 року керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння понад норми яка забороняється для керування автомобілем, судом не здобуто.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Оскільки вина не може ґрунтуватись на припущеннях, то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 283, 284 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КпАП закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: