Справа № 461/2108/18 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/783/818/18 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Львівської області Вітковської Ірини Михайлівни на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 03 липня 2018 року,-

встановив:

постановою Галицького районного суду м.Львова від 03 липня 2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, займаючи посаду судді Львівського апеляційного адміністративного суду, відповідно до примітки до статті 1726 КУпАП, підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції прокурор відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Львівської області Вітковська І.М. оскаржила дану постанову та просить скасувати її та винести нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у межах санкції вказаної норми.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що апелянту слід відмовити в прийнятті апеляційної скарги, повернувши таку, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, як убачається з цих вимог закону постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим; його представником.

Згідно з ч.5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство та 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Стягнення пов'язані з обмеженням особистої свободи громадян санкціями ст. 172-6 КУпАП не передбачені й на ОСОБА_2 не накладались.

Більше того, ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч.5 ст. 7, ч.1 ст. 287, ч.2 ст. 294 КУпАП встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку. Таким чином, до вказаного моменту, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

Згідно ч.1 ст. 250 КУпАП прокурор має право перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення та оскаржувати постанову в справі про адміністративні правопорушення, тобто прокурор має право оскаржувати постанову в справі про адміністративні правопорушення прийняту відповідними органами (посадовими особами), однак таке його право не поширюється на постанови судді у справах про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення подана особою, яка не має законного права на її оскарження, а тому у прийнятті апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя, -

постановив:

відмовити в прийнятті до розгляду апеляційну скаргу прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Львівської області Вітковської Ірини Михайлівни на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 03 липня 2018 року.

Копію даної постанови та апеляційну скаргу надіслати апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич