Справа № 453/491/18
№ провадження 3/453/216/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 року м. Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я., розглянувши матеріали отримані від Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку с. Нижнє Синьовидне, вул. Зелена, 16, Сколівського району Львівської області, фармацевта ТзОВ аптека «Медфарм»,-

за ст. 122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом серії БД № 376732/316 від 11.04.2018 року, ОСОБА_1, 10.04.2018 року, о 14:30 год. в с. Нижнє Синьовидне по вул. Франка (неподалік кладовища), Сколівського району Львівської області перебувала за кермом транспортного засобу марки «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1, під час чого відбулось зіткнення з велосипедистом, внаслідок чого транспортний засіб отримав технічні пошкодження, після чого залишила місце дорожньо транспортної пригоди, чим порушила п. 2.10 (а, в, б) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї провини в інкримінованому їй правопорушенні не визнала, посилаючись на те, що 10.04.2018 року близько 14:35 год. вона перебувала за кермом транспортного засобу «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1. Рухаючись по вул. І.Франка в с. Нижнє Синьовидне вона побачила, що на зустріч їй їде велосипедист, який рухався прямо на її автомобіль. Щоб уникнути зіткнення ОСОБА_1 зменшила швидкість руху, прийняла праворуч до повної зупинки, однак велосипедист вїхав у ліву, задню, частину транспортного засобу. Після зіткнення, велосипедист ОСОБА_2 першим покинув місце ДТП, після чого вона теж поїхала по своїх справах. Додала, що наступного дня сама звернулась до поліції, бо прийшола до висновку, що відбулася дорожньо-транспортна пригода, виявивши пошкодження на своєму транспортному засобі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності п. 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобовязаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати обїзд місця пригоди.

Отже, пунктом 2.10 ПДР України передбачені обовязки для водіїв, причетних до дорожньо-транспортної пригоди.

Натомість до матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до аміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП не приєднано жодних доказів, які б підтвердили, що мала місце подія ДТП. Якщо припустити, що ДТП відбулось, то повинен був бути складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Окрім того, велосипедист ОСОБА_3 залишив місце ДТП точно так само, як і водій ОСОБА_1 Проте, протокол на ОСОБА_3 за ст. 122-4 КУпАП складений не був.

Суду не доведено навіть наявність події ДТП, тому не може бути і вини ОСОБА_1 у залишенні місця ДТП, отже відсутня вина ОСОБА_1 у формі умислу чи необережності на порушення п. 2.10 (а) ПДР, тому в її діях немає і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічне положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За таких умов, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу по адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України.

Керуючись ст. 124, ст. 247 п. 1, п .3 ч. 1 ст. 284 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_4