АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/1368/18Суддя 1 інстанції Попов В. В.
Номер провадження 33/774/187/К/18Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Остапенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И Л А :

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_2 10.05.2018 року, о 21 год. 00 хвилин в м. Кривий Ріг по вул. Сонячна 8 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку - із застосуванням приладу «Drager»- в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що при винесенні постанови суд всебічно не перевірив всі обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому постанова є незаконною та необґрунтованою.

Апеляційні вимоги обгрунтовує тим, що працівниками поліції не було надано ніякого підтвердження, що газоаналізатор «Драгер ALKOTEST 6820» є справний та сертифікований, а тому показники газоаналізатору зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про наявність у нього стану алкогольного сп'яніння, є сумнівними.

Також судом проігноровано клопотання про витребування відомостей стосовно технічного приладу «Драгер ALKOTEST 6820», відповідно яким було проведено огляд на наявність спяніння, а саме дату його повірки та періодичного калібрування, засвідчену копію тесту-роздруківки приладу «Драгер ALKOTEST 6820», а також відомості щодо складання, відносно нього направлення до медичного закладу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Окрім того вказує на те, що пояснення свідків, згідно адміністративного протоколу, викликають сумнів, оскільки носять шаблонний характер з заначеними відомостями щодо правопорушення. У судове засідання суду першої інстанції зазначені свідки не з`явились, та пояснення по суті справи не надавали.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 не зявився, будучи повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обовязкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 233027 від 10 травня 2018 року, який складений у відповідності із вимогами ст. 256 КУпАП (а.с. 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які долучені до матеріалів справи, де кожен з них підтвердили те, що 10.05.2018 року в їх присутності водій ОСОБА_2 погодився пройти огляд з використанням приладу «Драгер ALKOTEST 6820 за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємлму повітрі становить 1,43 проміле (а.с.5,6);

-відеозаписом із боді - камер інспектора патрульної поліції № АЕ 0066, № АЕ 0108, долучених на CD - диску до протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається факт проходження ОСОБА_2. освідчення на стан спяніння за допомогою пристрою «Драгер» в присутності свідків. Окрім того, на відеозаписах зафіксоване спілкування ОСОБА_5 з працівниками поліції, в ході якого ОСОБА_2 підтверджує факт вживання ним алкогольних напоїв напередодні керування транспортним засобом. Будь-якої незгоди з результатами тестування ОСОБА_2 не висказував .

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі не вбачається.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 2330274 від 10.05. 2018 року, як доказ ніким не спростовувався. Доказів, які спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційному суду не надано.

Доводи ОСОБА_2 про те, щов матеріалах адміністративної справи відсутні відомості, щодо направлення його до медичного закладу на огляд стан спяніння, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Так, оскільки у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, працівник поліції мав право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

В той час, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

З наведеного випливає, що для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 добровільно пройшов огляд на стан спяніння у присутності двох свідків, від проходження огляду за допомогою газоаналізатору на місці події не відмовлявся.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не було надано ніякого підтвердження про справність та сертифікацію газоаналізатору Драгер, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, будь-яких зауважень щодо сертифікації прибору ОСОБА_2 не заявляв, документів щодо сертифікації для огляду не вимагав, оскільки такі надаються на його вимогу, згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, результати огляду не оскаржував, що дає підстави вважати, що він погодився з ними.

Доводи ОСОБА_2 про те,що судом про проігнороване його клопотання про витребування відомостей стосовно технічного приладу Драгер, порушення його прав судом, який розглянув справу за його відсутності, не заслуговують на увагу у звязку з тим, що в матеріалах справи не міститься жодного письмового клопотання ОСОБА_2 про витребування таких відомостей.

Не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 про те, що пояснення свідків носять шаблонний характер з зазначеними відомостями щодо правопорушення, оскільки вони не носять неправдивих відомостей щодо самого правопорушення.

Такі пояснення не викликають обґрунтованих сумнівів в їх достовірності і тому булі покладені в основу рішення суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчинені правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор роти № 3 батальйону № 2 УПП в місті Кривому Розі Дніпропетровської області лейтенант поліції ОСОБА_6 була упереджена при складанні протоколу, що в неї були підстави фальсифікувати його, - на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. У зв'язку із зазначеним, апеляційний суд приходить до висновку про те, що інспектор Куценко К.І. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяла у межах наданих їй повноважень, протокол нею складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого ним правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, його особу, відношення щодо вчиненого, інші обставини у справі та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке буде відповідати меті стягнення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

Такими чином, суд апеляційної інстанції вважає, що адміністративне стягнення було накладено на ОСОБА_2 у рамках закону.

При розгляді справи в апеляційному суді не встановлено, що суддею при розгляді справи були допущені порушення вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, всі обставини, що мають значення для справи, суддя встановив і правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: ОСОБА_1