Провадження № 3/679/319/2018
Справа № 679/748/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Базарник Б.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Острозького ВП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, направленої за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу у справі про адміністративне правопорушення серії БД №332090 від 04.06.2018 року вбачається, що 03.06.2018 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 в м.Острог по вул.Ярмарковій, керував транспортним засобом «ВАЗ-210994-20», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у КЗ «Острозька ОПЛ».

В судове засідання правопорушник не зявився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності до якої також долучив лист головного лікаря КЗ «Острозька ОПЛ» за вих№297 від 04.06.2018 року.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, зважаючи на наступні обставини та підстави.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №332090 від 04.06.2018 року зазначено, що 03.06.2018 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 в м.Острог по вул.Ярмарковій, керував транспортним засобом «ВАЗ-210994-20», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у КЗ «Острозька ОПЛ», оскільки водій на місці зупинки транспортного засобу відмовився проходити огляд, що засвідчили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Також вказано, що до протоколу додається висновок результатів медичного огляду ОСОБА_1 №11 від 03.06.2018 року.

Так, відповідно до вищевказаного висновку №11, складеного о 23 год. 55 хв. 03.06.2018 року в КЗ «Острозька ОПЛ», ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння. З даним висновком ознайомлений також правопорушник.

Водночас, згідно з листом головного лікаря КЗ «Острозька ОПЛ» за вих№297 від 04.06.2018 року, наданого суду ОСОБА_1, вбачається, що о 23 год. 55 хв. 03.06.2018 року при огляді з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виникла технічна помилка при оцінці результату апарата Алкофор-307. Показник апарата при обстеженні ОСОБА_1 0,08% проміле не відповідає гранично допустимій нормі алкогольного спяніння (норма 0,2% проміле і вище). Тому, оцінюючи дані огляду та обстеження даної особи зроблено заключення тверезий, а висновок №11 від 03.06.2018 року - скасовано.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 року у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 року у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається відповідальності.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зважаючи на вищенаведене, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, має місце в діях особи лише в тому випадку, коли така особа здійснює керування транспортним засобом, перебуваючи при цьому сама в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або особою передано керування транспортним засобом іншій особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ст.280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа), при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дії суб'єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події, складу адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та порушують принцип презумпції невинуватості, визначений ст.62 Конституції України. Будь-які сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В ході судового розгляду справи судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б безсумнівно підтверджували той факт, що ОСОБА_1 03.06.2018 року перебуваючи в стані алкогольного спяніння здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ-210994-20», д.н.з.НОМЕР_1, та допустив порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вказане спростовано листом головного лікаря КЗ «Острозька ОПЛ» за вих№297 від 04.06.2018 року згідно якого не підтверджено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння у цей день.

Зважаючи на вищенаведене, та виходячи з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається відповідальності, суд вважає встановленим факт відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що провадження в даній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ст.247, ст.ст.250, 251, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Б.І. Базарник