Справа № 356/275/18
Провадження № 3/355/250/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року cуддя Баришівського районного суду Київської області Коваленко К.В

за участі прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_1

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності розглянувши матеріали, які надійшли від УЗЕ ДЗЕ у Київській області НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої заступником керівника апарату Березанського міського суду Київської області, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 за ч. 2 ст. 172-6 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 293 від 26.04.2018 року, ОСОБА_2 обіймаючи посаду заступником керівника апарату Березанського міського суду Київської області, будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до пункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 № 1153/29283, не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, а саме придбання нею житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою м. Березань Київської області вул. Поліська 69/2, вартістю 237530 грн. 00 коп., чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що дійсно, будучи субєктом декларування, а саме обіймаючи посаду заступником керівника апарату Березанського міського суду Київської області, 06.12.2017 року придбала у власність будинок. Вона знала про обовязок декларування даного обєкта протягом 10 днів шляхом заповнення електронної форми декларації через офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції. Однак на той час вона хворіла, та не мала змоги своєчасно подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Зробила це при першій можливості 03.01.2018 року. Під час розгляду справи ОСОБА_2 зазначила про те, що не мала умислу на приховування інформації стосовно набутого нею майна, оскільки жодних мотивів, щоб уникнути декларування не мала.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що її вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені обставини справи, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних з 01 січня 2017 року на рівні 1600 гривень, тобто розмір 50 прожиткових мінімумів дорівнює 80 000 гривень.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 16.12.2017 року було придбано у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою м. Березань Київської області вул. Поліська 69/2, вартістю 237530 грн. 00 коп., тобто вартість якого перевищувала 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року.

В момент набуття ОСОБА_2 права власності на будинок вона була субєктом декларування, відповідно до положень підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки обіймала посаду заступника керівника апарату Березанського міського суду Київської області та була державним службовцем категорії «Б».

В порушення визначеного ч. 2 ст. ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» десятиденного строку ОСОБА_2 не було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції про зміни в його майновому стані. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та самою ОСОБА_2

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обовязок зясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність у неї умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки вона вказала даний будинок в повідомлені про суттєві зміни у майновому стані від 03.01.2018 року та щорічній декларації за 2017 рік.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Окрім цього, під час розгляду справи не було встановлено що з 07.12.2016 року по 02.01.2018 року ОСОБА_2 перебувала на амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідкою Березанської міської лікарні № 132 від 27.02.2018 року. Дана обставина згадана в протоколі про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, але особа яка складала протокол чомусь не вважає дану обставину поважною, оскільки ОСОБА_2 перебувала не на стаціонарному а на амбулаторному лікуванні.

Разом з тим відповідно до позиції ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ висловленої в інформаційному листі від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 ВССУ який було направлено судам першої та апеляційної інстанцій конструктивною ознакою правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. Таким чином суд вважає, що ОСОБА_2 не подала своєчасно повідомлення про суттєві зміни у майновому стані з поважних причін.

Крім того мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу ОСОБА_2 не мала, оскільки правдиво повідомила про придбане майно 03.01.2018 року , тобто на другий день після виходу з лікарняного, та у декларації за 2017 рік, що свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю доходів субєкта декларування.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_2 відсутні ознаки субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, вона не бажала його порушити, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною ОСОБА_1 України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю за відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 247, 287, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена у випадках передбачених ст.287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_3