Справа № 752/6434/18
Провадження №: 3/752/3580/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.06.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ладиченко С.В., за участю прокурора Безгинського С.Ю., розглянувши матеріали що надійшли з Національного агенства з питань запобігання корупції, про притягання ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-7Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 41-03/99, складеного головним спеціалістом Першого відділу Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агенства з питань запобігання корупції(далі Національне агенство), ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (далі - ТУ ДСА України в Київській області), тобто будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у приміщенні ТУ ДСА України в Київській області за адресою вул. Жилянська, 58-Б, м. Київ, 28 серпня 2017 року, реалізовуючи свої повноваження керівника державної служби щодо матеріального заохочення державних службовців, видав наказ № 98 від 28.08.2017 року про преміювання керівництва управління, згідно з яким преміював себе, чим порушив вимоги пункту 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

В протоколі про адміністративне правопорушення, особою що його склала, зазначені наступні обставини скоєного:

ОСОБА_1 з 22.09.2014 року перебуває на посаді начальника ТУ ДСА України в Київській області (наказ Голови Державної судової адміністрації України 3. ОСОБА_2 від 22.09.2014 № 566/к «Про призначення ОСОБА_1.»).

Відповідно до Положення про ТУ ДСА України в Київській області, затвердженого Головою ДСА України 25.09.2015 року (далі - Положення), ТУ ДСА України в Київській області є територіальним органом ДСА України та їй підпорядковується.

Згідно з пунктом 6 Положення ТУ ДСА України в Київській області очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою ДСА України. Посадові особи ТУ ДСА України в Київській області є державними службовцями. а ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника ТУ ДСА України в Київській області, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на яку поширюється дія цього Закону.

За матеріалами, наданими ТУ ДСА України в Київській області (лист від 13.02.2018 № 06-11/278) встановлено, що начальником ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 видано наказ від 28.08.2017 № 98 «Пропреміювання керівництва управління за серпень 2017 року», згідно з яким ОСОБА_1 у серпні 2017 року премійовано у розмірі 200 % з урахуванням посадового окладу.

Повноваження начальника ТУ ДСА України в Київській області визначені у пункті 7 Положення, до яких серед іншого належать:

-призначення на посади та звільнення з посад працівників ТУ ДСА України в Київській області (крім заступника начальника ТУ ДСА України в Київській області) у порядку, визначеному законодавством про державну службу (пункт 7.6 Положення);

-застосування до працівників ТУ ДСА України в Київській області (крім заступника начальника ТУ ДСА України в Київській області) заохочень або накладення дисциплінарних стягнень.

Частиною 2 статті 50 Закону України «Про державну службу» визначено, що заробітна плата державного службовця складається з посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення).

Частиною третьою статті 50 Закону України «Про державну службу» визначено такі види премій: за результатами щорічного оцінювання службової діяльності та місячна або квартальна відповідно до особистого внеску в загальний результат роботи державного органу.

Відповідно до частини 5 статті 52 Закону України «Про державну службу» премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 13.06.2016 № 646 затверджено Типове положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів) (далі - Типове положення).

Відповідно до пункту 5 розділу І Типового положення про преміювання розмір премії державного службовця встановлюється керівником державноїслужби в державному органі шляхом видання відповідного наказу (розпорядження).

Частиною 7 статті 52 Закону України «Про державну службу» передбачено, що премія за результатами оцінювання службової діяльності та місячна або квартальна премія державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", встановлюються суб'єктом призначення відповідно до цієї статті.

Критерії, умови і порядок визначення розмірів, нарахування та виплати премій державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», визначаються у Положенні про преміювання у відповідному державному органі.

У ТУ ДСА України в Київській області наказом начальника ТУ ДСА України в Київській області від 13.07.2016 № 54 затверджено Положення про преміювання працівників ТУ ДСА України в Київській області.

Згідно з цим Положенням розмір премії працівників ТУ ДСА України в Київській області встановлюються начальником ТУ ДСА України в Київській області шляхом видання відповідного наказу.

Відповідно до пункту 2.1 цього Положення розмір премії працівників ТУ ДСА України в Київській області залежить від особистого внеску в загальний результат роботи з урахуванням таких критеріїв:

-якість виконання завдань, визначених положенням про самостійний структурний підрозділ, у якому працює працівників, його посадовою інструкцією, а також дорученнями керівництва територіального управління та безпосереднього керівника;

-ініціативність у роботі;

-терміновість виконання завдань;

-виконання додаткового обсягу завдань (участь у провадженні національних реформ, роботі комісій, робочих груп тощо).

У частині 1 статті 17 Закону України «Про державну службу» зазначено, що у державних органах, посади керівників яких належать до посад державної служби, повноваження керівника державної служби здійснює керівник відповідного органу.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про державну службу» визначено повноваження керівника державної служби, серед іншого, до яких належить прийняття у межах наданих повноважень рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

ОСОБА_1, реалізовуючи свої повноваження керівника державної служби щодо матеріального заохочення державних службовців, не міг об'єктивно оцінити особистий внесок у загальний результат роботи очолюваного ним територіального управління.

Попри це, ОСОБА_1 здійснив преміювання себе.

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника ТУ ДСА України в Київській області, під час виконання повноважень керівника державної служби щодо матеріального заохочення працівників ТУ ДСАУкраїни в Київській області, мав приватний інтерес, який полягав у можливості отримання ним певних матеріальних благ, покращенні матеріального становища.

Поняття реального конфлікту інтересів, а також приватного інтересу, визначені у частині першій статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів має місце за наявності в сукупності наступних обставин, що є предметом доказу за справою про адміністративне правопорушення, а саме:

-наявність приватного інтересу;

-наявність службових чи представницьких повноважень;

-наявність суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями;

-наявність впливу вищезазначеної суперечності на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Реальний конфлікт інтересів має відбутися лише тоді, коли особа, користуючись наданими службовими повноваженнями для задоволення приватного інтересу приймає рішення або вчиняє дію на користь себе або третіх осіб.

Поряд з цим законом не встановлюється заборон чи обмежень на наявність приватного інтересу, як такого. Йдеться про дотримання правил етичної поведінки службовця та відповідну оцінку приватних інтересів через призму можливого їх негативного впливу на об'єктивність прийняття рішень чи діянь службовця при реалізації своїх службових чи представницьких повноважень.

Зважаючи на зазначені положення Закону, ключовими ознаками реального конфлікту інтересів є наявність у особи приватного інтересу, службових повноважень та суперечності між ними, що впливає на об'єктивність та неупередженість прийняття рішення або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень.

Отже, оскільки ОСОБА_1 приймає щодо себе рішення про преміювання та розмір премій, встановлення додаткових стимулюючих виплат, надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, такі дії свідчать про наявність в них ознак реального конфлікту інтересів, враховуючи приватний інтерес та службові повноваження.

Вчинення начальником ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 дій щодо підписання та прийняття наказу від 28.08.2017 № 98 про преміювання керівництва управління, в тому числі себе, було обставинами, які викликали суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про державну службу» державна служба здійснюється з дотриманням такого принцип як доброчесності (спрямованість дій державного службовця на захист публічнихінтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень).

Пунктами 9 та 10 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу» на ОСОБА_1 як державного службовця покладено обов'язок додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

-вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

-повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

-не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника ТУ ДСА України в Київській області, відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» як суб'єкт відповідальності за адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, повинен вжити всіх необхідних заходів для недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів та зобов'язаний не вчиняти дій і не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Натомість, незважаючи на зазначені законодавчо встановлені вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, ОСОБА_1, користуючись, наданими йому повноваженнями керівника державної служби, діючи умисно, з корисливих мотивів, видав наказ від 28.08.2017 № 98 про преміювання керівництва управління, в тому числі і себе, чим порушив вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

При цьому слід звернути увагу, що такі дії ОСОБА_1 (вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів), які містить ознаки адміністративного правопорушення за частиною другою статті 1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення, носять систематичний характер.

Відповідні накази про преміювання керівництва, в тому числі себе, (від 20.12.2017 № 152; від 27.11.2017 № 138; від 27.10.2017 № 122; від 26.09.2017 № 109; від 24.07.2017 № 85; від 23.06.2017 № 73; від 25.05.2017 № 59; від 25.04.2017 № 48; від 24.03.2017 № 40; від 24.02.2017 № 23) були видані начальником ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 20.12.2017, 27.11.2017, 27.10.2017, 26.09.2017, 24.07.2017, 23.06.2017,25.04.2017, 24.03.2017, 24.02.2017.

Зазначене лише свідчить про умисний характер вчинених ОСОБА_1 дій.

Частиною першою статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що за вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються, у тому числі до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку. Диспозиція частини другої статті 1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за вчинення особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог пункту 3 частини першої статті 28 вказаного Закону, вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.Таке діяння ОСОБА_1 містить ознаки адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме вчинення особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Частиною третьою статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

Безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов'язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи (частина четверта статті 28 Закону України «Про запобігання корупції»).

Закон передбачає шляхи запобігання та врегулювання конфлікту інтересів (заходи зовнішнього та самостійного врегулювання), визначені статтями 29-34 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з інформацією, наданою ДСА України (лист від 12.02.2018 № 10-3133/18), ДСА України прийнято Порядок встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам апаратів Верховного Суду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступникам, начальникамтериторіальних управлінь ДСА України, їх заступникам (наказ Голови ДСА України від 06.07.2017 № 790).

Відповідно до положень пункту 4 цього Порядку рішення про преміювання та розмір премії начальників територіальних управлінь ДСА України, їх заступників, приймається начальником територіального управління ДСА України шляхом видання наказу (розпорядження) за письмовим погодженням з Головою ДСА України відповідно до подання територіального управління із зазначенням розміру преміювання та розрахунку економії фонду оплати праці.

Зі змісту наведених положень вбачається, що передбачена Порядком процедура погодження іншими посадовими особами встановлення вказаних виплат запропонована як спосіб врегулювання конфлікту інтересів керівником органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, відповідно до вимог частини четвертої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, передбачена Порядком процедура погодження встановлення стимулюючих виплат, преміювання начальників територіальних управлінь ДСА України - Головою ДСА України має ознаки такого зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів як здійснення повноважень під зовнішнім контролем.

Дотримання вищезазначеної процедури виключатиме конфлікт інтересів в діях начальників територіальних управлінь ДСА України з огляду на відсутність у них дискреційних повноважень на визначення собі розмірів стимулюючих виплат та премій.

ОСОБА_1 достовірно обізнаний із вимогами зазначеного Порядку, що підтверджується інформацією, наданою ТУ ДСА України в Київській області та ДСА України, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Голови ДСА України ОСОБА_2 щодо законності виданого Головою ДСА України ОСОБА_2 наказу від 06.07.2017 № 790 та необхідності погодження начальниками територіальних управлінь ДСА України з Головою ДСА стимулюючих виплат та премій начальникам територіальних управлінь ДСА України.

Матеріали направленого на розгляд суду адміністративної справи за складеним протоколом про адміністративне правопорушення № 41-0299 від 21.03.2018 року не містять даних про вречення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1.

Також, зазначені матеріали не містять відомостей про направлення протоколу та матеріалів на адресу ОСОБА_1 у спосіб, передбачений Порядком оформлення протоколів про адміністративне правопорушення та внесення приписів Національним агенством з питань запобігання корупції, саме рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Матеріали адміністративної справи, що надійшли з протоколом про адміністративне правопорушення, не містять підтвердження про роз'яснення ОСОБА_1 його прав як особі, відносно якої складено протокол, або ж фактичне направлення на адресу ОСОБА_1 пам'ятки про його права.

В судові засідання що призначались на 13.04.2018 р. на 10 год.-30 хв., на 18.05.2018 рку на 10-00 год., на 01.06.2018 р. на 10 год. 30 хв., на 22.06.2018 р. на 11 год.30 хв. ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не з'явився. Направляв чисельні клопотання про неможливість його явки в судове засідання та просив звернути суд увагу на те, що наказ № 98 від 28.08.2017 року який є предметом складеного протоколу та відповідного судового розгляду ним не виносився.

Дослідивши матеріали адміністративної справи вважаю що у даному випадку не мало місце адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а за ч.2 цієї статті за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Беручи до уваги положення ст. 7 КУпАП, згідно з якою «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом», тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень суд враховує наступне.

Стаття 172-7 КУпАП законодавцем надана для застосування з двома примітками.

Беручі до уваги п.1 примітки до172-7 КУпАП суб?єктом правопорушень у цієї статті є особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої ст.3 Закону України «Про запобігання корупції».

Беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, можно констатувати, що порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: - у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); -у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

Таких обставин матеріалами адміністративної справи не наведено.

Матеріали справи свідчать про те що документ, що став підставою складання відносно ОСОБА_1 Протоколу про адміністративне правопорушення, а саме - наказ від 28.08.2017 № 98 «Пропреміювання керівництва управління за серпень 2017 року», згідно з яким ОСОБА_1 у серпні 2017 року премійовано у розмірі 200 % з урахуванням посадового окладу, ОСОБА_1 не видавався (а.с.69).

Цей наказ від 28.08.2017 № 98 «Пропреміювання керівництва управління за серпень 2017 року» підписаний в.о. начальника управління ОСОБА_3.

За таких обставин, відсутні докази скоєння ОСОБА_1, виданням в.о. начальника управління ОСОБА_3 наказу від 28.08.2017 № 98 «Пропреміювання керівництва управління за серпень 2017 року», адміністративного правопорушення передбаченогоч.2 ст.172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,14, 172-7,247,252,266,280 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 КУпАП- закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, прокурором, протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С.В. Ладиченко