АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва МосьондзІ.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 19.07.2018 року подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Одночасно захисником подано клопотання про поновлення ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що судове засідання, на якому було винесено оскаржувану постанову, проходило без участі ОСОБА_3, яка в той час перебувала на лікуванні, копія постанови їй не надсилалася, а з її змістом захисник зміг ознайомитися лише 11.07.2018 після звернення із відповідною заявою до суду.

На обґрунтування своїх доводів надає копії довідок лікаря-стоматолога ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 відповідно 10 і 25 травня та 04 червня 2018 року надавалась медична допомога лікаря стоматолога.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, яка підтримала подане нею клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судові засідання двічі (10.05 та 25.05.2018) відкладалися за клопотанням ОСОБА_3 Про чергове засідання, яке відбулося 04.06.2018, ОСОБА_3 була повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення (а.с.13), однак до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила, як і не подавала клопотань про відкладення розгляду, у зв'язку з чим справа була розглянута у її відсутності.

25.06.2018 року ОСОБА_3 ознайомилася з матеріалами справи, про що свідчить відповідна розписка (а.с.22), а 11.07.2018 року з матеріалами справи ознайомився її представник ОСОБА_5 (а.с.25). 19.07.2018 захисником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

Однак, незважаючи на те, що судовий розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_3, вона, будучи належним чином повідомленою про час проведення судового засідання, не подавала клопотання про його відкладення, та звернулася до суду для ознайомлення з матеріалами справи лише 25.06.2018.

За таких обставин, доводами клопотання не підтверджується те, що ОСОБА_3 не мала змоги в значно коротший термін дізнатися про хід розгляду справи та прийняте судом рішення, ознайомитись з ним та реалізувати своє право на оскарження.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі &quди;Олександр Шевченко проти України&q?ві; (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та &q?. ;Трух проти України&q? 2; (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі &quпо;Пономарьов проти України&q?іш; (Заява N 3236/03).

За встановлених судом обставин наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не можна визнати поважними, а тому у поновленні строку захиснику ОСОБА_2 необхідно відмовити, а апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз