Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 334/5681/17 Головуючий в 1 інстанції Гнатюк О.М.
Провадження №33/778/81/18 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., за участю ОСОБА_2, розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2017 року, якою провадження відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з оскаржуваною постановою, 21 серпня 2017 року о 18.10 год. ОСОБА_2 в м. Запоріжжя у Дніпровському районі по вул. Богдана Хмельницького б. 12/15, керуючи велосипедом під час обгону не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до наїзду на стоячий транспортний засіб RENAULT LAGUNA, державні номерні знаки НОМЕР_1, чим порушив п.п. 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що постанова не відповідає закону та фактичним обставинам справи, так як розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без його участі, судом не було сповіщено про місце і час розгляду справи. Також, судом першої інстанції порушено приписи ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, оскільки постанова суду та протокол не містять переконливих та законних доказів вчинення ним правопорушення та порушення ПДР. Судом не прийнято до уваги його пояснення від 21.08.2017 року, не надано їм юридичної кваліфікації, не встановлено фактичних обставин справи, не досліджено обставини ДТП, винуватість водія автобуса і порушення останнім ПДР. Крім того, постановою суду справа двічі була направлена на дооформлення, однак вимоги суду УПП ГУНП в Запорізькій області не виконано, зазначені процесуальні документи йому не видано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності апелянта, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про обізнанність ОСОБА_2 про дату судового розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки наявні відомості про отримання судової повістки (а.с.27).

Крім того, апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні шляхом поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження постанови суду та виклику його до суду апеляційної інстанції. Реалізації зазначених прав пов'язана виключно із волевиявленням осіб і апелянт ОСОБА_2 реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

Натомість, заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення у зв'язку із неможливістю уникнути зіткнення і відсутністьпричинно-наслідкового зв'язку саме між його діями та подією ДТП.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі точного додержання законності, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, правильного і справедливого її вирішення, а постанова суду повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не ґрунтуються на докладному дослідженні доказі, що містяться в матеріалах даної справи і, як наслідок, фактичних обставинах ДТП.

При цьому, суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення, а лише формально перерахував докази, не надавши їм відповідної оцінки з точки зору їх достатності, належності достовірності та взаємозв'язку і закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Так, за висновком судової автотехнічної експертизи № 9-260 від 31.05.2018 року не можливо дату оцінку діям ОСОБА_2, оскільки це питання не перебуває у площині інженерно-транспортної експертизи і не можливо встановити чи визначити, що в даній дорожній ситуації є в діях велосипедиста ОСОБА_2 невідповідності до вимог Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв'язку з подією даного ДТП.

Вирішення питання стосовно винуватості велосипедиста ОСОБА_2 в даному випадку потребує, перш за все, юридичної оцінки всіх зібраних у справі доказів, що виходить за межі компетенції експертів.

З урахуванням обставин справи та висновку експерта, яким не встановлено чиї дії перебувають у причинно-наслідковому зв'язку із ДТП, апеляційний суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що у дорожній ситуації що склалася водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти наїзду на припаркований автомобіль RENAULT, та дії ОСОБА_2 не перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з подією ДТП.

Так, ОСОБА_2 пояснював, що рухався поряд із автомобілем RENAULT LAGUNA, державні номерні знаки НОМЕР_1, який був припаркований на достатній відстані від даного автомобіля, а наближенняводія ОСОБА_3 при маневрі обгону на небезпечну відстань від велосипеда під керуванням ОСОБА_2 і неможливість уникнути зіткнення із припаркованим авто призвело до ДТП.

Зміст пояснень водія ОСОБА_3, з урахуванням співвідношення габаритів транспортних засобів: велосипеда під керуванням ОСОБА_2 та автобуса під керуванням ОСОБА_3, не переконують суд у протилежному.

Схема дорожньо-транспортної пригоди засвідчує лише факти вказаної події і місця зіткнення, що не спростовується ОСОБА_2, потерпілим та свідком.

Інші докази в матеріалах провадження відсутні. Отже, наведені докази не переконують суд у наявності в діях водія ОСОБА_2 невідповідності вимогам ПДР.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки при апеляційному розгляді справи було встановлено відсутність переконливих доказів порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.

За наведених обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року,якою провадження відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник