Дата документу Справа № 317/1458/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/1458/18 Головуючий в 1 інст. Сакоян Д.І.
Провадження №33/778/506/18 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., за участю ОСОБА_2 розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 14 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 11.05.2018 р. о 12-00 год. в с. Сонячне Запорізького району Запорізької області по вул. Мстиславській, 5, керував мопедом YAMAHA BWS50, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу ALCOTEST DRAGER 6820 та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, щопостанову суду вважає незаконною, оскільки обставини, викладені у протоколі з'ясовано судом не у повному обсязі, порушено норми процесуального права під час розгляду справи у суді. Вказує, що підставою його зупинки поліцейськими було керування мопедом без шолома, потім його звинуватили у керуванні транспортним засобом під впливом алкоголю. Співробітники поліції запропонували відмовитись від проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння та пояснили, що відмова від проходження такої процедури не є порушенням чинного законодавства, а є лише вільним правом громадянина, та не тягне за собою будь-якої юридичної відповідальності. Інспектори поліції не ознайомили його з правами згідно ст.268 КУпАП, ст. 63 КУ, не пояснили порядок проходження процедури освідування на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у лікаря-нарколога.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Одночасно ОСОБА_2 звернувся з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки у судові засідання 30.05.2018 року та 14.06.2018 року відбувалися без його участі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що його зупинили співробітники поліції. Потім під'їхали його друзі, і при них вже не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, приходжу до наступних висновків.

Згідно ст. 289 КУпАП постанову про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом 10-днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи її розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_2, апеляційна скарга подана 06.07.2018 року, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_2 не було об'єктивної можливості оскаржити постанову у встановлені законом строки, а тому доводи, наведені у клопотанні про поновлення пропущеного з поважних підстав строку на апеляційне оскарження, заслуговують на увагу, є достатніми та відповідають фактичним обставинам справи,в зв'язку з чим клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 405264 від 11.05.2018 року (а.с. 1); акту огляду на стан сп'яніння та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння від 11.05.2017 р., в яких зафіксована відмова водія ОСОБА_2 від проходження огляду (а.с. 2, 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4, 5), які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння на місці та в медичному закладі.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису вбачається явна неадекватна поведінка водія, що засвідчує небезпідставність висновків поліцейського щодо наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння.

Також із відеозапису вбачається, що працівниками поліції запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння та засвідчена відмова останнього від такого огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Доводи в апеляційній скарзі, що судом не було допитано свідків події є безпідставними, оскільки вказаними особами надавалися письмові пояснення з приводу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_2, які поряд з іншими доказами, в тому числі і відеозаписом, досліджувалися судом першої інстанції у сукупності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності апелянта, чим порушено право на захист та принцип публічності проголошення судового рішення апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд першої інстанції, не дивлячись на наявність в протоколі відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про дату судового розгляду, додатково використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, - матеріали справи містять судову повістку, направлену на зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу ОСОБА_2, яка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 12). Судом першої інстанції було визначено іншу дату судового розгляду, однак наступна повістка також повернулася до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 13).

Крім того, права передбачені ст. 268 КУпАП, були поновленні ОСОБА_2 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду та виклику до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_2про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізація зазначених прав пов'язана виключно із волевиявленням особи і апелянт ОСОБА_2 реалізував вказані права при апеляційному розгляді.

Будь-які інші доводи апелянта, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли спростувати його причетність до вказаного правопорушення, суду не надано.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд першої інстанції при розгляді справи в повному обсязі перевірив докази, наявні в матеріалах справи, які відповідають вимогам КУпАП та узгоджуються між собою.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП, суд в постанові дав зазначеним доказам належну оцінку, та, на підставі цих доказів, які є допустимими, так як відповідають вимогам ст. 266 КУпАП правильно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень норм процесуального права не встановлено.

За таких обставин постанова судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 14 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 14 червня 2018 року, якою ОСОБА_2притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник