АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю

захисника ОСОБА_1

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 9 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнана винуватою в тому, що 16 липня 2017 року о 01.30 год. керувала автомобілем «Хонда Джаз» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Дніпровська Набережна в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння. Перевірка для визначення стану сп'яніння проводилась у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер» алкотест № 6810, показник якого становив 1,03 проміле, що свідчить про порушення водієм вимог п. 2.9 а) ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст. 130 КУпАП

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити, матеріали справи передати на розгляд громадської організації «Рада ветеранів АТО Дніпровського району м. Києва» для застосування засобів громадського впливу.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що прийнята постанова не відповідає матеріалам справи, необґрунтована та формальна.

Апелянт зазначає, що зміст постанови судді не відповідає вимогам ст..ст. 283, 284 КУпАП, зокрема, не наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які послався порушник, а місцевий суд підійшов до розгляду справи лише формально, та не скористався правом на звільнення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності, відповідно до вимог ст. 21 КУпАП у зв'язку з застосуванням до неї заходів громадського впливу.

Захисник та ОСОБА_2 приймали участь у попередніх судових засіданнях. Разом з тим в судове засідання, яке перенесено на 2 липня 2018 року на 13.30 год., будучи належним чином повідомлені, що підтверджується відповідною розпискою, яка наявна в матеріалах справи (ас. 77), до апеляційного суду не з'явились, будь-яких клопотань та заяв не подали, у зв'язку з чим доходжу висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, її захисника ОСОБА_1, опитавши інспектора Управління патрульної поліції м. Києва, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а також додатково надані докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, переглянувши відеозапис фіксації з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції, є обґрунтованим та підтверджуються наявними у справі та дослідженими судом першої інстанції доказами, яким дана належна оцінка в постанові, яка оскаржується: чеком алкотестерету «Драгер», на якому зафіксовано результат проходження тесту за допомогою приладу - 1,03 проміле (ас. 2), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого проведено огляд ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер» ARB2-0956, та виявлено ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, тремтіння рук, проба позитивна - 1,03 проміле, з результатами погодилась ОСОБА_2, про що засвідчила власним підписом. Свідки огляду ОСОБА_5, ОСОБА_3 (ас. 3).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснила, що 16 липня 2017 року керувала автомобілем та не вживала спиртних напоїв. Повертала в сторону Дніпровської набережної в м. Києві, рухалась з вул. Ентузіастів. В автомобілі горіли лише габаритні вогні, у зв'язку з чим і була зупинена працівниками поліції. Після зупинки, вже під час спілкування з працівниками поліції надала документи на вимогу останніх, після чого поліцейські запропонували пройти тест для перевірки на стан алкогольного сп'яніння, і вона погодилась. В подальшому поліцейські комусь телефонували. Приїхав інший екіпаж патрульної поліції та привіз «Драгер», а перший екіпаж патрульної поліції передав їм її (ОСОБА_2) документи, і перший екіпаж патрульної поліції поїхав. Другий екіпаж патрульної поліції запропонував пройти тест для визначення стану алкогольного сп'яніння, і вони (всі разом) поїхали на АЗС. По приїзду на заправку два свідки засвідчили проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», і вона (ОСОБА_2) розписалась за те, що пройшла тест, і поїхала додому та працівники поліції вказали їй, щоб вона їхала обережно. Вдома без нагляду були діти.

Допитаний під час апеляційного розгляду інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 пояснив, що детальних обставин події не пам'ятає, оскільки було давно, проте зазначив, що їх екіпаж патрульної поліції був викликаний іншим екіпажем для оформлення адміністративного матеріалу. Водія було зупинено по Дніпровській набережній, і далі все відбувалось по традиції . По приїзду їх екіпажу патрульної поліції у водія були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, і водію було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомого приладу «Драгер», на що водій погодилась. Все відбувалось в присутності попередньо запрошених двох свідків. Пристрій був технічно справним. При цьому в суді апеляційної інстанції свідок надав для огляду валізку, в якій знаходився пристрій алкотест «Драгер», а також знаходились свідоцтво про повірку приладу, державну реєстрацію приладу, інструкція, гарантійна книжка, принтер, чеки для друку, герметично упаковані трубки.

Після огляду вказаного приладу, свідок пояснив, що всі ці документи знаходяться завжди у валізці та надаються на прохання особи. Питанням повірки та калібрування пристрою займається відділ адміністративної практики Управління патрульної поліції, який в подальшому видає прилад «Драгер».

З відеозапису, наданому на запит апеляційного суду Управлінням патрульної поліції в м. Києві, на якому зафіксовано проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що в присутності двох свідків інспектор патрульної поліції розпечатує мундштук до «Драгеру» та прикріплює його до приладу, і ОСОБА_2 проходить огляд, результат якого показав 1,03 промеле, що й засвідчили свідки.

З другого файлу вбачається, що ОСОБА_2 не хоче надавати пояснення, при цьому всі документи підписала. Працівники поліції останній бажають щасливої дороги та їхати обережно (ас. 17).

Після перегляду відеозапису ОСОБА_6 вказав, що не пам'ятає, що робили 50 хв., оскільки подія відбувалась давно, він заповнював акт огляду, в якому зазначені ознаки алкогольного сп'яніння. Особу не відсторонили від керування транспортним засобом, оскільки транспортний засіб дорожньому руху не заважав, а евакуювати автомобіль не було підстав. Можливо, пропонували правопорушниці замовити послугу «Драйвера», але не пам'ятає, так як було давно. Правопорушниці побав їхати обережно, оскільки у зв'язку з робочою завантаженістю таку фразу може й сказати вдома дружині. Автомобіль був припаркований без порушення ПДР України, а добу водія він охороняти не міг, оскільки поїхав на інший виклик. Водія він не зупиняв, і, як водій доїхала до заправки, йому (свідку) невідомо. Якщо після оформлення адміністративного матеріалу за порушення п. 2.9 а) ПДР України водій сіла за кермо, то це тільки відповідальність водія, оскільки в подальшому водію заборонялося керування транспортним засобом, а чи попереджали про це водія, він не пам'ятає.

В апеляційному суді захисник ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_2 під час проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» не було надано відповідних документів на нього, що викликає недовіру до самого приладу, його технічної справності.

Проте таке посилання захисника є необґрунтованим, оскільки спростовується відеозаписом подій, поясненнями свідка ОСОБА_6, змістом валізки алтестеру «Драгер», наданими документами Управлінням патрульної поліції м. Києва на запит Апеляційного суду міста Києва (ас. 47-53).

Більш того, з переглянутого відеозапису в суді апеляційної інстанції не вбачалось, що ОСОБА_2 висловлювала будь-яку незгоду з технічною справністю приладу алкотест «Драгер» ARB2-0956 або просила надати документи на нього.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 134395 від 16 липня 2017 року, в графі підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 розписалася без будь-яких застережень чи зауважень (ас. 1).

За обставин, перевірених та встановлених під час апеляційного розгляду, висновок суду першої інстанції по порушення ОСОБА_2 п. 2.9 (а) ПДР України та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Доводи захисника ОСОБА_1 про те, що місцевий суд підійшов до розгляду справи формально та не скористався правом на звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 21 КУпАП у зв'язку із застосуванням до неї заходів громадського впливу, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_1 не надано переконливих доказів, які б свідчили про доцільність та можливість застосування до ОСОБА_2 положень ст. 21 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 вчинила грубе порушення порядку користування спеціальним правом - правом керуванням транспортними засобами, продовжила протиправну поведінку, керуючи транспортним засобом вже після проходження огляду на стан сп'яніння.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Таким чином, суд першої інстанції, накладаючиадміністративне стягнення, яке є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, дійшов обґрунтованого висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у межах санкції статті ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, з чим і погоджуються суд апеляційної інстанції.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, сукупністю досліджених у справі доказів підтверджується наявність в діях ОСОБА_2. адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що фактично не заперечується й в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови місцевого суду, яка є законною, вмотивовано, такою, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 9 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва