АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/811 /18 Головуючий у І-й інстанції - Новік Л.М.
Справа № 201/3090/18-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

13 липня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м. Павлограді, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого головним спеціалістом зв'язків з громадськістю та діяльності засобів масової інформації відділу загально-організаційного забезпечення виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривен, стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді головного спеціаліста зв'язків з громадськістю та діяльності засобів масової інформації відділу загально-організаційного забезпечення виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, будучи відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом декларування та згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини І статті 3 того ж Закону суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, 24 травня 2017 року уклав договір № БАХ-236 купівлі-продажу автомобіля з ТОВ «Богдан-Авто Холдинг» на придбання автомобіля марки «Ravon» R.2 за ціною 225 000 (двісті двадцять п'ять тисяч гривень).

Так, ОСОБА_2 у травні 2017 року звернувся до представника ПАТ Комерційний банк «Глобус» з приводу придбання автомобіля в кредит, а після отримання позитивного висновку з банку звернувся до автосалону ТОВ «Богдан-Авто Холдінг» з метою купівлі автомобіля. За умовами кредитного договору він повинен був сплатити 20% від вартості автомобіля на користь ТОВ «Богдан-Авто Холдінг», а інші 80 відсотків вартості автомобіля сплачує банк. 24.05.2017 ОСОБА_2 було здійснено оплату 20% вартості, після чого було укладено договір купівлі продажу автомобіля N» Х-236, та підписано акт приймання-передачі автомобіля № БАХ-236. 26.05.2017 куплений автомобіль було поставлено на облік в територіальному сервісному центрі № 1246, зареєстровано за гр. ОСОБА_2 та надано державний знак НОМЕР_1.

31.05.2017 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Глобус» та гр. ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 04ФНА/18 на погашення 80% від вартості придбаного автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_2 після вчинення всіх дій щодо отримання кредиту на погашення 80% від вартості придбаного автомобілю отримав від банку кредит на загальну суму 180 000 (сто вісімдесят тисяч гривень), та був достовірно обізнаний про суму отриманого доходу - виданий кредит на погашення боргу перед автосалоном в розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч гривень), який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року.

Тобто, 31.05.2017 у ОСОБА_2, як суб'єкта декларування, відбулись суттєві зміни у майновому стані у зв'язку з отриманням доходу - кредиту в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Глобус», проте відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, він повідомив про це НАЗК несвоєчасно, а саме 04.12.2017 р. о 11:00 год., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях його підзахисного ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що оскаржувану постанову суду було прийнято в порушення норм процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Зазначає, що у даному випадку його підзахисний не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, оскільки зазначені в протоколі кредитні кошти в сумі 180 тис. грн. не отримував, вказані грошові кошти фінансовою установою були перераховані до суб'єкта господарювання, у зв'язку з чим суттєвих змін у майновому стані ОСОБА_2 не відбулося.

Апелянт - захисник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися.

Вислухавши прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Так, згідно ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується стороною захисту в апеляційній скарзі, ОСОБА_2, займаючи посаду головного спеціаліста зв'язків з громадськістю та діяльності засобів масової інформації відділу загально-організаційного забезпечення виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, є посадовою особою органів місцевого самоврядування сьомої категорії, а отже згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» і суб'єктом декларування та суб'єктом відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-6 КУпАП адміністративна відповідальність настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення суб'єкта декларування про відкриття валютного рахунку в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Як вбачається з фактичних обставин справи, ОСОБА_2, отримавши 31.05.2017 року дохід у виді отриманих від ПАТ Комерційний банк «Глобус» грошових коштів у розмірі 180.000, 00 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, які були спрямовані на погашення його грошового зобов'язання перед ТОВ «Дніпро Автоцентр», тим самим зазнав суттєвих змін у своєму майновому стані, втім повідомив про це НАЗК шляхом заповнення та подачі відповідної декларації на офіційному веб-сайті агентства лише 04.12.2017 р., після збігу десятиденного строку, передбаченого ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Аналізуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про те, що у вказаних діях та бездіяльності ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, у виді несвоєчасного повідомлення суб'єкта декларування про суттєві зміни у майновому стані, та не може погодитись з доводами апелянта щодо їх відсутності.

Так, посилання апелянта на те, що відсутність фактичного отримання його підзахисним грошових коштів у сумі 180 тис. грн. за умовами кредитного договору № 04ФНА/18 з ПАТ КБ "Глобус" на погашення 80% від вартості придбаного автомобіля, свідчить про відсутність суттєвої зміни його майнового стану у розумінні законодавства про запобігання корупції, є помилковим, оскільки відповідно до п. 47 Роз'яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 11 серпня 2016 р. № 3, якщо кредит, позика, поворотна безвідсоткова фінансова допомога (позичка) тощо були отримані суб'єктом декларування або членом його сім'ї упродовж звітного року, то вони повинні бути відображені в розділі «Доходи, у тому числі подарунки» як «Інші доходи» (із зазначенням, про який саме дохід йдеться). Якщо такий кредит, позика тощо були дійсними, тобто не сплачені повною мірою станом на останній день звітного періоду, то вони повинні бути додатково відображені у розділі «Фінансові зобов'язання», незалежно від того, чи були вони отримані у звітному періоді.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що кредит належить вважати отриманим позичальником незалежно від того, чи був він виданий останньому на руки у готівковій формі, або за умовами кредитного договору направлений банком у безготівковій формі безпосередньо іншим особам у погашення грошового зобов'язання позичальника перед ними.

Крім того, значення терміну «істотні зміни у майновому стані» у розумінні ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не можна звужувати лише до змін, що тягнуть збільшення або зменшення загального обсягу матеріальних активів декларанта, як на цьому наполягає апелянт, оскільки у вказаній нормі закону під такими змінами розуміється саме по собі отримання декларантом доходу та/або придбання майна, незалежно від джерел отримання такого доходу та його правової природи, джерел коштів на придбання такого майна, суті та обсягу зобов'язань, що виникають в декларанта у зв'язку з отриманням такого доходу або придбанням такого майна.

Інші доводи апелянта мають характер формальних міркувань та правильності оскаржуваної постанови суду не спростовують.

У зв'язку з вищенаведеним, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А. А. Мазниця