Справа № 214/3236/18
3/214/1340/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 липня 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Широківського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2018 року о 18.00 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Соборна 1-а в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на вимогу працівників поліції на встановлення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не зявився, викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №329704 від 21.04.2018 року слідує, що 21.04.2018 року о 18.00 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Соборна 1-а в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного спяніння. Протокол підписано ОСОБА_2 без будь-яких зауважень чи заперечень з підтвердженням його відсторонення працівниками поліції від керування транспортним засобом.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2, викладених в протоколі та на окремому аркуші матеріалів справи, останній не заперечував факт керування транспортним засобом та дійсність можливої наявності у нього ознак алкогольного спяніння, адже напередодні керування автомобілем він вжив 200 г коньяку, після чого сів за кермо.

Виявлені поліцейськими у ОСОБА_2 ознаки алкогольного спяніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук п.п.4 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередньою підставою для предявлення працівниками поліції вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу,підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також відповідною відміткою в акті. Від проходження огляду в медичному закладі водій також відмовився, що підтверджується відмовою останнього від отримання направлення на проходження огляду в КЗ «Криворізький ПНД» ДОР.

Відповідно до довідки від 23.04.2018 року, наданої згідно інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи, ОСОБА_2 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами 19.12.2015 року серії ВХТ №182396, виданого Центром 1243.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння спяніння.

Обираючи вид і міру стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, від явок до суду ухилявся, будучи належним чином повідомленим, а також з огляду на його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоровю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, що відповідно до вимог ст.23 КУпАП вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.33 рішення №17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 30, 33-35, 40-1, ч.1 ст.130, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко