Справа № 363/1027/18 Головуючий у І інстанції Чірков Г.Є.
Провадження № 33/780/656/18 Доповідач у 2 інстанції Гриненко О. І.
Категорія 147 05.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2018 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року, винесену відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, на підставі ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно із постановою суду, ОСОБА_3 18 березня 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, керуючи автомобілем Chrysler, реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул. Князя Святослава, 119, в с. Старі Петрівці, Вишгородського району, Київської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався попереду в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_4, що спричинило механічні пошкодження зазначених транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 2.9 «а», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно оцінив докази по справі, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке полягає у дослідженні лише тих доказів вини ОСОБА_3, які носять суперечливий та неоднозначний характер. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що працівниками поліції не було роз'яснено ОСОБА_3 його процесуальних прав, не доставлено до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння, чим порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735. Крім того, захисник зазначає про невідповідність приладу Drager «Alkotest 6810» № 05111 вимогам Інструкції з експлуатації газоаналізатора Drager «Alkotest 6810», посилаючись на те, що останнє калібрування приладу відбувалося 18 квітня 2017 року, тобто з порушенням шестимісячного строку, та про відсутність даного приладу у переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alkotest», а тому здобуті внаслідок його використання докази є недопустимими. Крім того, захисник зазначає, що працівниками поліції не було надано суду відеозапис з нагрудних камер, відзнятий на місці події з моменту зупинки транспортного засобу до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому матеріали справи не містять жодних доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, як вказує захисник ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі, суд першої інстанції залишив поза увагою невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_3, вимогам ст. 256 КУпАП, а саме не зазначення в ньому місця проживання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що, на думку апелянта, також унеможливило їх виклик до суду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2, заслухавши його пояснення, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом було своєчасно, всебічно, повно та об'єктивно, відповідно до ст. 280 КУпАП, з'ясовано всі обставини, які мають значення для правильного її вирішення, при цьому заслухано пояснення ОСОБА_3, а також на підтвердження вказаних обставин досліджені докази, що містяться в матеріалах справи.

Зокрема, відповідно до фактичних даних, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 356912 від 18 березня 2018 року, ОСОБА_3 18 березня 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, керував автомобілем Chrysler, реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул. Князя Святослава, в с. Старі Петрівці, Вишгородського району, Київської області, в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому порядку за допомогою приладу «DRAGER» - 6810. Показник тесту - 2,08 проміле. Працівниками поліції в присутності двох свідків встановлено порушення ОСОБА_3 вимог пункту 2.9 Правил дорожнього руху (а.с.2).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не роз'яснено ОСОБА_3 його процесуальних прав, нічим не підтверджені, та є голослівними.

Із вказаного протоколу видно, що ОСОБА_3 будь-яких зауважень щодо дій працівників поліції не зазначав. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості з приводу вираження незгоди ОСОБА_3 під час спілкування з працівниками поліції, на проведення огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чи з результатами його огляду на стан алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції не встановлено порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо необхідності огляду водія в закладі охорони здоров'я.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 18 березня 2018 року, останні підтвердили факт огляду ОСОБА_3 на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу - DRAGER, та його результатів - 2,08 проміле. Вказані свідки підтвердили добровільну згоду ОСОБА_3 на проходження такого огляду (а.с. 6,7).

Згідно із відомостями, що містяться в розписці громадянина ОСОБА_7 від 18 березня 2018 року про отримання на тимчасове зберігання автомобіля Chrysler, реєстраційний номер НОМЕР_2, останній зобов'язався не передавати ОСОБА_3 автомобіль до витверезіння останнього (а.с. 5).

Відповідно до роздруківки результатів огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу (а.с.1), за наслідками тестування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проведеного 18 березня 2018 року о 18 годині 02 хвилин, встановлено результат тесту - 2, 08 проміле.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, знайшов своє підтвердження і в ході апеляційного перегляду справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_3, вимогам ст.256 КУпАП, через не зазначення адрес свідків у протоколі, що унеможливить їх виклик до суду, то з матеріалів провадження видно, що протокол та письмові пояснення вказаних свідків містять анкетні дані і засоби їх зв'язку. При цьому, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується іншими, зазначеними вище доказами в сукупності, в тому числі і письмовими поясненнями вказаних свідків. Таким чином, зазначене порушення не є підставою для визнання вказаного доказу недопустимим.

Доводи апелянта щодо ненадання до місцевого суду працівниками поліції відеозапису з нагрудних камер, відзнятого на місці події з моменту зупинки транспортного засобу до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки КУпАП не передбачено обов'язковість вказаного доказу для встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і доводи апеляційної скарги захисника щодо неможливості використання приладу Drager «Alkotest 6810» як спеціального технічного засобу для проведення огляду на стан сп'яніння.

З роздруківки результатів огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу (а.с.1), видно, що останнє калібрування вказаного приладу відбулось 18 квітня 2017 року.

Відповідно до копії листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») від 04.04.2017 № 28-10/60, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG&a/s;Co.KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік (а.с.42).

Таким чином, огляд водія ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння був проведений належним спеціальним технічним засобом.

Адміністративне стягнення ОСОБА_3 призначене в межах санкцій ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеню його вини.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_3, - залишити без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко