Справа № 504/1152/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді Вінської Н.В.

секретарі Сухіні Н.В.

за участю прокурора Кащук Т.О..,

особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав Одеської області протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, складений відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді інженера з технічного нагляду ДП МТП "Южний", зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов адміністративний протокол №310 від 04 квітня 2018 року про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, в якому зазначено, що ОСОБА_1 будучи депутатом Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області та являючись субєктом декларування у відповідності до ст.3 п.1 пп."б" ЗУ «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, а саме 17.05.2017 року, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що е-декларацію він заповнив та подав орієнтовно в двадцятих числах квітня, тобто в без порушення терміну подання, проте вона не надійшла в Реєстр з технічних причин, які не залежали від нього. Коли йому стало відомо про відсутність у реєстрі його е-декларації, він був вимушений повторно отримати електронний ключ та в найкоротший термін - 17.05.2018 року подав електронну декларацію. Крім того вважав, що співробітники Департаменту захисту економіки Національної поліції України взагалі не були уповноваженими на проведення перевірки як декларацій, а відтак і складання протоколу відносно нього. На підставі викладеного просив справу закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просила ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення слід закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 25.10.2015 року ОСОБА_1 було обрано депутатом Новобілярської селищної ради Лиманського району/а.с.19/ .

Таким чином відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є субєктом декларування та субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, щорічна декларація субєкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком та така декларація охоплює звітній рік, період з 01 січня до 31 грудня включно. У відповідності до ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» державні службовці зобовязані щорічно, до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Таким чином, для субєктів декларування, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, останнім днем подання декларації за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є 31 березня 2017 року.

Верховною Радою України 03.03.2017 прийнято Закон № 1975-УІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб». Закон набрав чинності 30.03.2017. відповідно до цього закону, строк подання щорічної декларації для осіб, які, відповідно до закону України «Про запобігання корупції», подають таку декларацію вперше, продовжено до 01.05.2017.

Декларацію ОСОБА_1 було подано 17 травня 2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Разом з тим, як вбачається з пояснень наданих ОСОБА_1 він здійснював спроби заповнити декларацію без порушення строку для чого 23.03.2017 року він звернувся до акредитованого центру сертифікації ключів ІДД ДФС з метою отримання ЕЦП, що підтверджується Додатком до розділу 2 Реєстраційної картки № 2853/3230, проте при спробах направити декларацію з наявним ключем він зіткнувся з технічними проблемами. У звязку з чим, 12 травня 2018 року ОСОБА_1 повторно звернувся до акредитованого центру сертифікації ключів ІДД ДФС Додаткок до розділу 2 Реєстраційної картки № 4075/4614 з метою отримання ЕЦП.

Тобто ОСОБА_1 здійснював дії направлені на вчасне подання декларації в звязку з чим діях відсутня субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Пунктом 8 ч.1 ст.11 Закону "Про запобігання корупції визначено, що до повноважень Національного агентства належить, поміж іншого, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст.12 цього ж Закону встановлено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або повязаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим субєктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обовязковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше пяти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Ст. 48 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих субєктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Пунктом 1 Розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р за № 201/30069 встановлено, що цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно З пунктами 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась співробітниками Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які робили запити, відбирали пояснення та збирали докази, а також склали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1.

Проте додані до протоколу матеріали не містять відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Таким чином, Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом проведення перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування.

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Відповідно до п. 1 та п. 4 Загальних положень Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 р. N 81 покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції, не допускається.

Отже посадові особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Усі дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК, у тому числі і вирішувати питання щодо притягнення особи до відповідальності.

Аналізуючи вищевказані норми та обставини справи, суд приходить до висновку, що всі дії щодо збирання доказів у даній справі проведені неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими, всі додані до протоколу докази.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином з урахуванням вище викладеного, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1. відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 247, 279, 280, 283- 285 КУпАП, суддя,

Постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області

Суддя: Н.В. Вінська