Номер провадження: 33/785/858/18
Номер справи місцевого суду: 503/763/18
Головуючий у першій інстанції Гура А. І.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 01.06.2018 відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Баштанків Кодимського р-ну Одеської обл., громадянина України, працюючого в Слобідському селищному будинку культури, який проживає: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 29.03.2018 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2 в м. Балта Одеської області по вулиці Пролетарська керував автомобілем «Ford Transit» (державний номерний знак НОМЕР_1), перебуваючи згідно висновку медичного огляду №37 від 29.03.2018 у стані алкогольного сп'яніння, порушивши своїми діями вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що з оскаржуваною постановою повністю не згодний, з таких підстав:

- при розгляді справи, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про його винуватість, оскільки, спиртні напої в день складення адміністративного протоколу він не вживав, а тестування приладом «Drager Alkotest 6810 ARBL» згідно Інструкції про порядок направлення громадян для оглядну на стан сп'яніння в заклади МОЗ, Міністерства юстиції України (Наказ №114/38/15-36-18 від 24.02.1995) не показує, який час минув після вживання алкоголю, а за час який минув між вживанням алкоголю до його виведення з організму стан сп'яніння може минути;

- працівник медичного закладу, який проводив його огляд на стан сп'яніння не надав документ, який підтверджує, відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (спільний Наказ МВС України та МОЗ України №1452/735 від 1.11.2015) факт проходження ним тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, тобто огляд на стан сп'яніння проводився не кваліфікованим спеціалістом, у зв'язку з чим висновок медичного огляду №37 від 29.03.2018 є недопустимим доказом;

- судом 1-ї інстанції порушено вимоги ч. 1 ст. 256 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції №1376 від 06.11.2015 року оскільки: не має пункту про проведення огляду на стан сп'яніння та не вказано, що огляд проводився в присутності свідків, тому він вважає, що протокол не є належним та допустимим доказом;

- адміністративний протокол був підписаний ним під тиском працівників поліції та ніяким чином не підтверджує факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння;

- дії співробітників поліції були не законні, а адміністративний протокол є недопустимим доказом, оскільки був складений відносно нього не під час керування транспортним засобом, а коли автомобіль знаходився у нерухомому стані. Зазначені обставини можуть підтвердити свідки;

- при винесенні оскаржуваної постанови судом порушені також вимоги ст. 280 КУпАП, яка передбачає врахування обставин щодо обрання саме такого виду адміністративного стягнення

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_2просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, повторно дослідивши докази у справі, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягаєтьсядо адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №368210 від 29.03.2018 року, а також - висновком щодо результатів медичного огляду від 29.03.2018 року.

Під час апеляційного розгляду справи були повторно досліджені докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №368210 від 29.03.2018, у якому зафіксовано, що 29.03.2018 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2 в м. Балта Одеської області по вулиці Пролетарська керував автомобілем «Ford Transit» (державний номерний знак НОМЕР_1), перебуваючи згідно висновку медичного огляду №37 від 29.03.2018 у стані алкогольного сп'яніння, порушивши своїми діями вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.03.2018 року, відповідно до якого, ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного сп'яніння(а.с. 3);

- пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 29.03.2018, з яких випливає, що в їх присутності був проведений огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння у Балтській ЦРЛ Одеської області у зв'язку із відмовою останнього від проходження огляду на місці зупинки (а.с.5-6);

Відповідно до приписів п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Об'єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обгрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

До того ж, ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не надав доказів на спростування змісту протоколу про адміністративне правопорушення та висновків суду першої інстанції.

Аналіз інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 показав, що вони є надуманими і безпідставними, з таких підстав:

- факт незгоди ОСОБА_2 з результатами тесту та порушення порядку проведення медичного огляду на стан сп'яніння не впливає на його об'єктивність з огляду на наступне.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог «Інструкції», оскільки відповідно до ч.1 п. 6 Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров'я).

Аналізуючи зазначенні положення Інструкції, апеляційний суд вважає, що поліцейські керувались положеннями даної інструкції. При цьому, суд враховує, що від ОСОБА_2 скарг та зауважень на дії працівників поліції не надходило, а також щодо неправильності зазначення відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення, тому його доводи апеляційної скарги є намаганням уникнути відповідальності за вчинення правопорушення.

- доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про його винуватість, оскільки документи, на які посилався суд у постанові не є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП, апеляційний суд вважає таким, що суперечить змісту зазначеної норми закону, адже вона передбачає, зокрема, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, …, а також інші документи.

- доводи ОСОБА_2 про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам законодавства є необґрунтованими, оскільки бланк протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №368210 від 29.03.2018року є офіційним бланком і відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції №1376 від 06.11.2015 року, в тому числі має лінію перфорації на відстані 20 мм від лівого краю; містить графу про роз'яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; а інформація про те, що протягом року особа не притягувалась до адміністративної відповідальності, підтверджується окремою довідкою (а.с 1);

Таким чином, доводи ОСОБА_2 про те, що суд 1-ї інстанції не дослідив всіх обставин справи та не надав їм об'єктивної оцінки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами, які є належними та допустимими, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Відповідно до приписів ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції належним чином мотивував застосування стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами характером, ступенем суспільної небезпеки та тяжкістю вчиненого правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду є законною та справедливою, тому підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у справі - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 33-36, 251, 266, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 01.06.2018 року відносно ОСОБА_2 про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца