АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/2284/2018 Суддя у першій інстанції: Гуменюк А.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва ФричТ.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, -

за ст. 124 КУпАП

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито, у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_4, відповідно до штампу на апеляційній скарзі, 05 липня 2018 року подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року.

На обґрунтування доводів поважності причин пропуску на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що отримати важливі докази в менш тривалий час було не можливо, через необхідність дотримання вимог законодавства щодо повного та всебічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, а також забезпечення розслідування кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Також апелянт звертає увагу на те, що апеляційна скарга подається відразу після встановлення підстав для апеляційного оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року в справі №761/44895/16-п, оскільки рішення в кримінальному провадженні № 0007095 за результатами додаткового розслідування прийнято 29 грудня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи на обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з дня винесення вищевказаної постанови судом першої інстанції, пройшов тривалий строк. Та обставина, що ОСОБА_6, чекав майже рік з дати винесення постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року по дату 29 грудня 2017 року закриття кримінального провадження №0007095 за результатами додаткового розслідування, не є безумовною підставою на підтвердження поважності пропущеного строку на оскарження, оскільки як убачається з матеріалів справи ОСОБА_6, був присутній під час розгляду адміністративної справи щодо ОСОБА_5, копію оскаржуваного рішення отримав 27.01.2017 відповідно до розписки /т. 1 а.с. 101/, про те, з першою апеляційною скаргою його захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернулися лише 04 січня 2018 року.

Відповідно до вимог ст. 289, ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 04.01.2018 звернулися з апеляційними скаргами на оскаржувану постанову з пропуском строку на апеляційне оскарження.

За результатами розгляду, постановою Апеляційного суду міста Києва від 22 січня 2018 року, апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 було повернуто.

30.01.2018 ОСОБА_6 повторно звернувся з апеляційною скаргою на постанову Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 12 січня 2017року та просив поновити строк на апеляційне оскарження.

За результатами розгляду, постановою Апеляційного суду міста Києва від 09 лютого 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_6 було повернуто.

21.02.2018 ОСОБА_6 втретє звернувся з апеляційною скаргою на постанову Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 12 січня 2017року та просив поновити строк на апеляційне оскарження.

За результатами розгляду, постановою Апеляційного суду міста Києва від 02 березня 2018 року, було відмовлено в поновленні ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу повернуто.

13.06.2018 ОСОБА_6 вчетверте звернувся з апеляційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017року та просив поновити строк на апеляційне оскарження.

За результатами розгляду, постановою Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2018 року, було відмовлено в поновленні ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу повернуто.

05.07.2018 ОСОБА_6 вп'яте звернувся з апеляційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017року та просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Діюче законодавство передбачає розгляд справи в апеляційному порядку в межах строку передбаченого законом, однак повторний розгляд апеляції нормами кодексу про адміністративні правопорушення і іншими нормативними нормами не передбачені в зв&qu:";язку з чим підстав для прийняття повторноїапеляційної скарги не вбачається.

Зі змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження випливає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження необґрунтовані. ОскількиОСОБА_6 був присутній в судовому засіданні при розгляді даної справи, був обізнаний про результати розгляду та про прийняте судове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року.

Відповідно до ст. 17 ЗУ &qun ;Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини&q?ан; від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні по справі «Устименко проти України» ЄСПЛ вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський Суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде не обмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

З урахуванням викладеного, в апеляційній скарзі ОСОБА_4 не зазначено поважних причин пропуску цього строку і вказані ним складнощі, щодо подання апеляційної скарги, не виходять за межі звичайних проблем, які пов'язані з реалізацією свого права на апеляційне оскарження, яке відповідно до принципу диспозитивності, здійснюється особою на свій власний розсуд у порядку, передбаченому КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Отже, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріали справи та заява про поновлення строку на апеляційне оскарження не містять, а та підстава, що кримінальне провадження №0007095 закрито 29 грудня 2017 року, не виправдовує поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги, що з дня винесення постанови суду першої інстанції пройшов тривалий строк та не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, а наведені підстави є не обґрунтовані та не виходять за межі звичайних проблем, які пов'язані з реалізацією права особи на апеляційне оскарження, тому вважаю, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Відмовити ОСОБА_4 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_4.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич