Справа № 484/2059/18 12.07.2018 12.07.2018 12.07.2018
Єдиний унікальний номер судової справи 484/2059/18
Номер провадження 33/784/317/18 Головуючий у місцевому суді: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року місто Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Первомайського міськрайонного суду встановлено, що 06 травня 2018 року о 21:15 годині в селі Кримка Первомайського району Миколаївської області по вулиці Д.Дяченко водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом автомобілем «Honda Concerto», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійку ходу, незвязну мову. Від проходження медичного огляду на стан спяніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважав, що судом при ухваленні оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог законодавства.

Зазначав, що його відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння повязана із тим, що він не керував автомобілем.

Окрім того, вказував на те, що згідно письмових пояснень свідків ними підтверджено лише факт відмови від проходження медичного огляду, та не підтверджено, що саме він керував транспортним засобом.

Посилався на те, що поліцейськими не було винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, що також, як на його думку, підтверджує той факт, що він не керував транспортним засобом.

Крім того, посилався на порушення районним судом його права на захист та справедливий суд, оскільки справу розглянуто без його участі.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зявилась, про місце і час розгляду справи повідомлялась належним чином, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

За правилами ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Справу може бути розглянуто під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з'ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у даній постанові суду.

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 Правил дорожнього руху України єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють вищеназваними Правилами.

За п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п.п.«б»,«д» п.2.3, п.п.«а» п.2.9 та п.2.5 Правил водій механічного транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов'язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

У зв'язку з цим, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).

Відповідно до п.п.2,3,4,6,7,8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

При цьому, ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія БД №259664, водій ОСОБА_3 06 травня 2018 року о 21.15 годині керував транспортним засобом - автомобілем «Honda Concerto», реєстраційний номер НОМЕР_1, в селі Кримка Первомайського району Миколаївської області по вулиці Д.Дяченко, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійку ходу та незвязну мову.

Від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суд вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об'єктивно підтверджено письмовими поясненнями двох свідків, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

При прийнятті судового рішення, суд обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Наведені показання свідків узгоджуються із змістом протоколу, та свідчать про те, що ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі.

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах адміністративної справи та є доказами вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, а його проведення та фіксація результату або відмови здійснюється у відповідності до розділу ІІ цієї Інструкції.

Отже, протиправною є відмова водія від проходження огляду на стан сп'яніння тільки у випадку пред'явлення до нього законної вимоги поліцейськими щодо його проходження при наявності ознак такого стану.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Оскільки сам факт відмови від проходження медичного огляду в медичній установі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів ОСОБА_3, які він виклав в апеляційній скарзі, про те, що він не був за кермом автомобіля, коли підїхали працівники поліції та не керував у цей час транспортним засобом, який стояв, а він лише знаходився біля нього, то апеляційний суд відноситься до них критично, так як в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні такі пояснення ОСОБА_3 Не посилалися на те, що ОСОБА_3 давав такі пояснення під час складання протоколу і свідки в своїх письмових поясненнях. Не зазначав про вказане і ОСОБА_3 під час знаходження адміністративної справи і в суді першої інстанції.

За такого доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стосовно того, що він не керував транспортним засобом, не можна прийняти до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження та спростовуються сукупністю вищенаведених доказів у справі, які дають підстави стверджувати, що ОСОБА_3 дійсно керував автомобілем.

За вищевказаних обставин, апеляційний суд не приймає як належний доказ і заяву ОСОБА_6, яка була надіслана на адресу суду 12 липня 2018 року.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП, особа яка притягається до адміністративної відповідальності має право, поміж іншим, надавати докази. Проте на думку суду, ОСОБА_3 не надав суду належних доказів на підтвердження своєї версії вказаних подій чи на спростування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Що ж стосується посилань в апеляційній скарзі на той факт, що посвідчення у водія ОСОБА_3 не вилучалось та тимчасовий талон на право керування транспортним засобом не видався, то вказана обставина, сама по собі, не може служити підставою для висновку про те, що оскаржувана постанова суду є незаконною та вказане може бути предметом судового розгляду в адміністративному судочинстві щодо визначення в даному випадку правомірності дій працівників поліції.

Стосовно розгляду справи за відсутності ОСОБА_3, то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність ОСОБА_3, але його процесуальні права, в тому числі права на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.

Так, при розгляді справи в апеляційному суді останньому була надана можливість в повному обсязі реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, та скористатися ними. А тому розгляд справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не вплинув на правильність прийнятого рішення і не може бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказане також узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Суд також враховує, що вчинене ОСОБА_3 правопорушення має підвищену суспільну небезпеку, як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що ОСОБА_3 дійсно відмовився від проходження медичного огляду на з'ясування стану спяніння.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_3 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2