АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/901/18 Головуючий суддя І інстанції Нечипоренко І. М.
Провадження № 33/790/684/18 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, не працюючий,

проживаючий за адресою: м. Харків, ул.. Ісаєвська, 25

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 24.02.2018 о 17 год. 45 хв. ОСОБА_1 в с. Подвірки по вул. Сумський шлях, 42-А на автомобілі НОМЕР_1 керував з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: почервоніння очей, невнятна мова, хитка хода. Від проходження медичного освідоцтва в наркологічному центрі відмовився в присутності свідків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доказана у повному обсязі та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.17).

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вищевказану постанову суду від 07.05.2018 року на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на те, що оскаржувану постанову вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом невірно встановлені фактичні обставини справи.

Разом з тим в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження зазначеної постанови від 07.05.2018 року, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, а про існування зазначеної постанови дізнався після сплину строку на її апеляційне оскарження (а.с.24).

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, в адміністративних матеріалах міститься повідомлення про невручення ОСОБА_1 судових повісток та розписка про отримання ним оскаржуваної постанови лише 26.06.2018 року (а.с.22), тому процесуальний строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КупАП суд повинен повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КупАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КупАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КупАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 017819 від 24.02.2018 року (а.с. 1), ОСОБА_1 ознайомившись з протоколом під розпис.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) водій ОСОБА_1 24.02.2018 року о 17 год. 45 хв. в с. Подвірки по вул. Сумський шлях, 42-А на автомобілі НОМЕР_1 керував з ознаками наркотичного спяніння.

Після спілкування з водієм інспектор поліції встановив ознаки наркотичного сп'яніння водія та запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров'я, на що ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків (а.с.5).

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в своїх поясненнях (а.с.2,3,4) зазначили що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в закладі охорони здоровя «КЗОЗ ХОНД» (а.с. 2-4) .

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КпАП України та п. 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надав.

Наведені вище обставини та неявку в судові засідання суду першої інстанції апеляційний суд розцінює як позицію захисту направлену на ухилення від відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Більш того, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про дане провадження апелянт без сумніву знав.

Судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 тричі направлялись повістки рекомендованими листами з повідомленням.

Судом прийнято всі можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду і суд розглядав справу в межах наданих йому матеріалів.

Крім того, доводи апеляційної скарги (а.с.23-24) ОСОБА_1, що від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння не відмовлявся, а навпаки наполягав на його проходженні в медичному закладі, але не в тому, в якому пропонували провести медичний огляд працівники поліції не заслуговують на увагу.

Чинне законодавство не передбачає право правопорушника самостійно обирати лікарняний заклад для проходження огляду на стан наркотичного спяніння.

Відповідно до п. 7 розділу I, п.п. 8, 9 розділу ІІ Інструкції, саме поліцейський забезпечує доставку особи для проведення огляду на стан спяніння та відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Посилання на те, що пояснення свідків написані одним почерком апеляційний суд до уваги не приймає оскільки на кожному з пояснень міститься фраза «З моїх слів записано вірно, мною прочитано».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення з ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КупАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КупАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому помякшуючи обставини при накладенні стягнення на правопорушника не повинні враховуватись (Гл.10 КупАП).

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем відмовився від походження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Посилання апелянта на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги практики рішень ЄСПЛ, а саме «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Коробов проти України» заслуговує на увагу, натомість апеляційна інстанція вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського ОСОБА_3 з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні, з яким погоджується і апеляційна колегія суддів.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова від 07 травня 2018 року є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КупАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2018 року, щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_5