Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2066/18 Головуючий у 1-й інст. Комнацький О. В.
Категорія ч.1 ст. 483 МК України Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА
03 серпня 2018 року м.Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю: захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, представника Житомирської митниці ДФС ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 20 червня 2018 року щодо нього за ч.1 ст. 483 МК України , -
Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 20 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та закрито провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.
На прийняте судом першої інстанції рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та провадження у зазначеній справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; автомобіль марки «FORD MONDEO», р.н. RSR74MU, кузов № НОМЕР_1, технічний паспорт на нього, доручення та ключі від замка запалювання повернути йому, як володільцю зазначених товарів, без стягнення витрат за зберігання. Зазначає, що судом проігноровано той факт, що жодного наміру (умислу) на порушення діючого законодавства, в тому числі приховування товарів від митного контролю, у ОСОБА_2 не було. Більше того, його метою був саме легальний перетин кордону з метою законного продовження строку перебування автомобіля в Україні. При видачі вищезазначеного доручення він присутній не був,,законодавство республіки ОСОБА_5 цього не вимагає, оскільки нотаріус посвідчує справжність підпису саме довірителя. жодним чином не приховував автомобіль «FORD MONDEO», р.н. RSR74MU, від митного контролю, заявив про його наявність особисто заїхавши на ньому на територію митного поста та надав наявні у нього документи. При цьому про дійсність чи підроблення доручення він не знав і не міг знати, не мав підстав сумніватися в його дійсності та не зобов'язаний був перевіряти його дійсність. Його дії навпаки були спрямовані саме на виконання вимог ст. 95 МК України, тобто дотримання вимог діючого законодавства. В матеріалах про порушення митних правил та під час розгляду справи в суді жодним чином не доведено, що ОСОБА_2 був обізнаний про те, що вказана довіреність підроблена, тому безпідставно стверджувати, що надаючи зазначені документи органам митниці з метою перемістити автомобіль через кордон, він був обізнаний, що документи, які він надав одержані незаконним шляхом, що свідчить про відсутність умислу в його діях. переміщення автомобіля через кордон не звільняло ОСОБА_2 від будь-яких зборів чи платежів, не завдало і не могло завдати будь-якої шкоди суспільним інтересам чи спричинити шкідливі наслідки. Під час тимчасового вилучення автомобіля «FORD MONDEO», технічного паспорту на нього, доручення на керування автомобілем, а також ключа від замка запалювання, не складався протокол про тимчасове вилучення товарів. Не складався такий протокол і в подальшому. Перерахування ж у подальшому доказів у протоколі про порушення митних правил є неправомірним, оскільки таке перерахування згідно діючого законодавства може здійснюватися лише у разі, якщо вилучення товарів здійснюється під час складання протоколу про порушення митних правил, а не більше ніж через тиждень після вилучення, як було у даному випадку. Таким чином автомобіль «FORD MONDEO», технічний паспорт на нього, доручення на керування автомобілем, а також ключ від замка запалювання вилучені працівниками митниці з порушенням визначеної діючим законодавством процедури є недопустимими доказами. Зазначений факт ні представниками митниці, ні судом пертої інстанції не спростовано. порушення процедури вилучення було здійснено саме 05.11.2017 року, в той час коли ОСОБА_2 перебував на території митного посту та ніщо не заважало представникам митниці вилучити вищезазначені товари і документи в передбачений законом спосіб. Виїмка ж у подальшому доказів у протоколі про порушення митних правил є неправомірною, як зазначалося вище, оскільки така виїмка передбачена саме для випадків коли вилучення товарів здійснюється під час складання протоколу про порушення митних правил, а не більше ніж через тиждень після вилучення, як було у даному випадку. Також судом першої інстанції при прийнятті як доказу відповіді нотаріуса не дотримано і вимог Угоди між Урядом України і Урядом ОСОБА_5 про співробітництво і взаємодопомогу у митних справах, яка набрала чинності 22.04.1996 року.
В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги захисник ОСОБА_3, підтримавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила постанову суду скасувати, а справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, повернути автомобіль марки «FORD MONDEO», р.н. RSR74MU, кузов № НОМЕР_1, технічний паспорт на нього, доручення та ключі від замка запалювання.
Представник Житомирської митниці ДФС заперечив проти задоволення апеляційної скарги, підтримав пояснення, надані в суді першої інстанції. Додатково пояснив, що інших доказів підробки довіреності, крім доданих до протоколу, він надати не може, оскільки офіційні відомості щодо наявності чи відсутності підробки довіреності, виданої нотаріальною конторою ОСОБА_5 у звязку з досить ускладненим механізмом їх отримання, працівниками митниці не запитувалися. Разом з цим наполягав на тому, що в матеріалах справи наявні усі необхідні та достатні докази на підтвердження складу правопорушення в діях ОСОБА_2 та його винності у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Згідно ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як передбачено ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи.
На переконання апеляційного суду, при розгляді справи відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції дані вимоги законодавства не дотримано, а висновок суду про наявність у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є передчасним, оскільки такий зроблено на підставі неповно зібраних доказів у справі, внаслідок чого неможливо зробити переконливий висновок про його винуватість у порушенні вказаних митних правил.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу, в оскаржуваній постанові формально виклав фабулу правопорушення, яке зазначено у протоколі про порушення митних правил та перелік матеріалів справи, як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, при цьому, достовірно не встановив хто є власником транспортного засобу, чи зареєстрований він у встановленому порядку у ОСОБА_5, чи не перебуває цей транспортний засіб у розшуку та чи є в дійсності довіреність, яку ОСОБА_2 надав митним органам підробленою.
У матеріалах справи знаходиться довіреність на користування транспортним засобом FORD MONDEO», р.н. RSR74MU, кузов № НОМЕР_1,, яке видане від імені ОСОБА_2 та завірене нотаріусом ОСОБА_6. (а.с.13-14)
Як передбачено ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Згідно ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, у якій відповідно до закону має вчинятися правочин.
Законодавством України, а саме ч.4 ст.250 ЦК України, передбачена лише відповідальність представника перед особою, яка видала довіреність.
Органом доходів і зборів не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення ОСОБА_2 та справжності його підпису на цьому дорученні, не зясовано чи відповідає це доручення законодавству ОСОБА_5: умови вчинення вказаної нотаріальної дії з метою перевірки пояснень ОСОБА_2 (місце де може вчинятись нотаріальна дія, присутність особи, якій надається доручення, тощо), а також чи здійснюється реєстрація вказаної нотаріальної дії у відповідних державних реєстрах.
Фактично висновки суду про подання ОСОБА_2 органу доходів і зборів як підстави для переміщення підробленої довіреності ґрунтується на електронному листі від імені нотаріуса ОСОБА_6 адресованого у Державну фіскальну службу України Житомирська митниця, в якому працівник контори Агнєшка Ловачка повідомила, що даний документ (довіреність) не був підготовлений в їх нотаріальній конторі, і ними не видавався, який в свою чергу не можна визнати переконливим доказом того, що доручення є підробленим, враховуючи, що він отриманий не від компетентного органу держави, в порядку визначеному в Угоді між Урядом України і Урядом ОСОБА_5 «Про співробітництво і взаємодопомогу у митних справах», що набрала чинності в 1996 році.
Вказана відповідь, в категоричній формі не дає можливості встановити чи є довіреність підробленою, чи можливо видана нотаріусом, іншим працівником контори з порушеннями встановленого порядку.
Орган доходів і зборів, не дивлячи на тривалий час, який минув з моменту отримання зазначеної відповіді (11.07.2017 року), заходів для отримання належного та офіційного документа, завіреного печаткою та підписом нотаріуса, який й би не викликав сумнівів, не вживав, як і не намагався зясувати чи внесена ця нотаріальна дія у відповідні реєстри та чи мала вона місце шляхом витребування інформації з інших джерел.
Обґрунтування висновків суду про підробку довіреності, яка має усі необхідні реквізити, що вимагаються до нотаріального документу (виготовлена на бланку, містить печатки, підписи, реєстраційні номера нотаріальної дії та бланку), лише на листі, який належним чином не посвідчений, надісланому на електронну адресу органу доходів та зборів достеменно не ідентифікованою особою, без надання інших переконливих доказів, з врахуванням презумпції невинуватості особи, суворості заходу стягнення яке загрожує особі, в разі визнання її винною, на думку апеляційного суду не припустимо.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що уповноваженою на складання протоколу особою Житомирської митниці при оформленні матеріалів про порушення митних правил та судом першої інстанції при прийнятті рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні даного правопорушення, не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин справи. Належна перевірка матеріалів органом митниці проведена не була, що залишено поза увагою судом першої інстанції, а тому визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є передчасним.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості.
За таких обставин, з врахуванням доводів апеляційної скарги, постанова судді Богунського районного суду м. Житомира від 20.06.2018 року щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.
Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2018 року про визнання винним ОСОБА_2 за ч.1 ст.483 МК України та закриття провадження уз звязку із закінченням строків накладення стягнення скасувати.
Провадження щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 483 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
- реєстраційний талон № 2870124 на транспортний засіб Ford Mondeo (технічний талон), «PELNOMOCNICTWO» на транспортний засіб від 25.10.2017 року засвідчене Jacek Przetocki notariusz w Chelmie (довіреність), та переклад вказаної довіреності, які містяться в матеріалах адміністративної справи.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, оскарженню не підлягає.

Суддя: