Провадження № 3/761/3443/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Мальцев Дмитро Олександрович, розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. - НОМЕР_1, не працюючого, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

29.03.2018 о 05 год. 06 хв. в м. Києві, по вул. С.Петлюри, 32, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2, перетнув подвійну горизонтальну розмітку та виїхав на зустрічну смугу, що спричинило зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Sens», д.н.з. НОМЕР_3, та в подальшому ще з автомобілем «Audi А4» д.н.з. НОМЕР_4. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 34 п. 1.3, 2.3б ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП.

Крім того, 29.03.2018 о 06 год. 30 хв. в м. Києві, по вул. С.Петлюри, 32, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні водій ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що розкаявся.

Разом з тим, водій ОСОБА_1 заперечував порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначив, що не перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Захисник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив закрити провадження по справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що працівниками поліції під час проведення огляду на стан сп'яніння було допущено численні правопорушення, зокрема, вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП. Зокрема, прилад, за допомогою якого проводився огляд на стан сп'яніння відсутній в переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксації порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС від 01.03.2010 № 33, відтак проведення огляду за його допомогою, не передбачено законом. Крім того, в Державному реєстрі ЗВТ відсутні відомості на прилад «DRAGER ALCOTEST 6820», як відсутні і сертифікати відповідності ЗВТ затвердженому типу.

Крім того, зауважив, що тестування проводилось за температури навколишнього середовища +8 С, в той час коли 29.03.2018 о 06 год. 30 хв. температура навколишнього середовища становила -1 С, тобто температура, вказана в роздруківці «DRAGER ALCOTEST 6820» не відповідає дійсності на момент проведення огляду на стан сп'яніння, що ставить під сумнів об'єктивність показників приладу. За таких обставин вважає, що показники приладу «DRAGER ALCOTEST 6820» не можуть вважатись допустимим доказом.

Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, утворює склад правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріли справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення від 29.03.2018 БД № 179043 та додані до нього матеріали, приходить до висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008, № 1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який діяв до 31 грудня 2015 року, для серійного виробництва в Україні ЗВТ (засобів вимірювальної техніки) або для ввезення їх на територію України партіями передбачалося проведення державних випробувань та занесення цих ЗВТ до Державного реєстру ЗВТ.

1 січня 2016 року на територію України набрав чинності новий Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі - Закон), яким не передбачено проведення державних випробувань ЗВТ, натомість передбачено здійснення оцінки відповідності законодавчо регульованих ЗВТ вимогам технічних регламентів.

На вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, поширюється дія Технічного регламенту законодавчо регульованих ЗВТ. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року № 94, яка набрала чинності 4 вересня 2016 року.

Згідно з ч.1 ст. 11 та ч.1 ст. 28 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» відповідність введеної в обіг, наданої на ринку або введеної в експлуатацію в Україні продукції вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, є обов'язковою, за винятком випадків, визначених у зазначених технічних регламентах та ст. 12 цього Закону (особливості перехідних періодів застосування технічних регламентів).

У випадках, визначених у технічних регламентах, якими передбачене застосування процедур оцінки відповідності, виробник або уповноважений представник (від імені та під відповідальність виробника) повинен складати декларацію про відповідність.

У декларації про відповідність заявляється про те, що виконання вимог, які застосовуються до продукції та визначені у відповідних технічних регламентах, було доведено.

Відповідно до п.п. 22, 56 Технічного регламенту виробники забезпечують супроводження ЗВТ, які вони вводять в обіг, зокрема копією декларації про відповідність. Саме виробник (або за письмовим дорученням його уповноважений представник) складає декларацію, якою бере на себе відповідальність за відповідність ЗВТ вимогам, визначеним у Технічному регламенті. У декларації про відповідність зазначається, зокрема, інформація про видані призначеним органом з оцінки відповідності сертифікати.

Тобто, для ЗВТ, які введені в обіг з 4 вересня 2016 року, виробник ЗВТ повинен складати декларацію про відповідність, а імпортери та розповсюджувачі забезпечити супроводження таких ЗВТ декларацією про відповідність, крім перехідного періоду, визначеного п.5 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, згідно з яким сертифікати відповідності ЗВТ затвердженому типу, видані в установленому порядку до набрання чинності цим Законом, чинні протягом визначеного в них строку дії.

Згідно з п.3 наказу Мінекономрозвитку від 13 липня 2016 року № 1161 «Деякі питання ведення Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки»,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 серпня 2016 року за № 1081/29211, ДП «Укрметртестстандарт» забезпечує зберігання до 1 січня 2019 року інформації про затверджені типи ЗВТ, внесені в установленому порядку до набрання чинності Законом до Державного реєстру ЗВТ.

Станом на 31 грудня 2015 року до Державного реєстру ЗВТ було занесено газоаналізатори Alcotest .... Interlock XT (зокрема, виконання з умовним позначенням Alcotest 6820, призначений для вимірювання вмісту парів етилового спирту у повітрі, що видихається людиною), виробництва фірми Drager Safety AG &a н; Co. KGaA, Німеччина, номер за Державним реєстром У788-14, та видано сертифікат відповідності ЗВТ затвердженому типу № UA-MI/2-4574-2014 від 1 вересня 2014 року, який був чинним до 27 березня 2017 року. Дані на прилад «DRAGER ALCOTEST 6820» в Державному реєстрі ЗВТ відсутні, як відсутні і сертифікати відповідності ЗВТ затвердженому типу.

Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери співробітника поліції вбачається, що водієм ОСОБА_1 здійснювалось численні спроби задування в прилад з метою проходження огляду на стан сп'яніння. При цьому, співробітниками патрульної поліції, з врахуванням вказаної обставини, а саме неможливості з першого разу провести огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST 6820» не було запропоновано водієві пройти огляд на стан сп'яніння у лікаря-нарколога.

Також з роздруківки результату тесту на алкоголь ОСОБА_1 проведеного о 06 год. 30 хв. 29.03.2018, вбачається, що температура повітря становила +8 С, в той час коли захисником в судовому засіданні надані докази того, що температура навколишнього середовища у вказаний день та час становила -1С.

Отже, з врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що остаточно огляд на стан сп'яніння з відповідною роздруківкою результатів тестування було проведено працівниками поліції за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST 6820» після численних спроб, а також того, що відомості про сертифікацію вказаного приладу відсутні, суд приходить до висновку, що результат тесту, зроблений за допомогою вказаного приладу, викликає сумніви в його достовірності та не може вважатись належним та допустимим доказом перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, відтак суд не бере вказаний доказ до уваги.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, протокол про адміністративне правопорушення від 29.03.2018 серія БД № 179044 складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП та додані до нього матеріали, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б вину останнього в порушенні п. 2.9а ПДР України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із зазначеного, суд прийшов до висновку про необхідність застосування до правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. у відповідності до санкції ст. 124 КУпАП та закриття провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати, якого встановлюється законом.

Керуючись ст. 33, 40-1, 124, 130, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. на користь держави.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або місцем знаходження його майна. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Строк пред'явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: