ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6499/18
провадження № 3/753/2559/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2018 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В. Домарєв, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2018 року приблизно о 04 год. 00 хв. біля буд. № 1-Е по пр. Бажана в м. Києві, ОСОБА_2, керувала автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився в Київській міській наркологічній лікарні «Соціотерапія», лікарем якої був складений висновок про те, що під час огляду ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, не повідомивши суд про причини неявки. В її інтересах в судовому засіданні діяв захисник ОСОБА_3, який надав письмові пояснення з приводу складеного на ОСОБА_2 протоколу. В своїх поясненнях захисник зазначив, що в протоколі серії БД №428049, що складений 31 березня 2018 року, не зазначені підстави для зупинення транспортного засобу і неповно викладено обставини виявленого правопорушення. Фактично з протоколу взагалі не вбачається суть і обставини інкримінованого правопорушення, що обов'язково мало би бути, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, являється доказом, тобто повинен містити фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В даному ж випадку протоколі таких даних не міститься, а тому на думку захисника цей протокол не являється належним і допустимим доказом. Крім того, захисник вважав неналежним доказом та не просив брати до уваги висновок за результатами медичного огляду гр. ОСОБА_2 на стан сп 'яніння №003632, оскільки у цьому висновку не зазначено, який саме газоаналізатор був застосований до ОСОБА_2 під час огляду та не зазначені відомості про наявність сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Крім того, на недопустимість висновку лікаря вказує також те, що медичний огляд лікарем був проведений за допомогою газоаналізатора у спосіб, не передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735. Крім того, захисник зазначив, що огляд ОСОБА_2 в медичному закладі був проведений безпідставно, оскільки ОСОБА_2 не відмовлялась від проходження огляду, який мав бути проведений на місці зупинки транспортного засобу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 пояснила, що 31.03.2018 р. екіпаж патрульної поліції, в складі якого вона перебувала, зупинив невідомий громадянин, який повідомив про те, що водій автомобіля «Форд» перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Для перевірки вказаної інформації приблизно о 04.00 год. був зупинений автомобіль «Ford» під керуванням ОСОБА_2, яка мала явні ознаки алкогольного сп'яніння, які зазначені в протоколі. На вимогу поліцейських ОСОБА_2 пройшла огляд на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», цифровий показник якого зафіксував перевищення рівня алкоголю в крові водія з результатом 1,02 проміле. Після огляду ОСОБА_2 не погодилась з його результатами, у зв'язку з чим ОСОБА_2 була доставлена до найближчого медичного закладу - Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія», лікарем якої був складений висновок про те, що під час огляду ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп'яніння. Після цього нею був складений протокол на ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення БД №428049 від 31.03.2018 року / а.с.1/, висновок лікаря /а.с.2/, оглянувши відеозапис з нагрудних камер поліцейських, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 2.9.а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Судом об'єктивно встановлено, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено відповідним лікарським висновком. Обговорюючи позицію захисника ОСОБА_3 про необхідність визнання недопустимими доказами протокол про адміністративне правопорушення та довідку лікаря-нарколога, суд не може взяти до уваги посилання захисника на наявність невідповідностей протоколу вимогам нормативно-правових актів, оскільки ці твердження не ґрунтуються на встановлених обставинах.

Так, відповідно до положень розділу ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. - у разі проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп'яніння). Нормативними актами не регламентовано необхідність зазначення в протоколі підстав для зупинки транспортного засобу. Крім того, суд враховує, що в судовому засіданні інспектор поліції зазначила, що підставою для зупинки транспортного засобу було повідомлення громадян про перебування водія з ознаками алкогольного сп'яніння. Таким чином, суд не може визнати недопустимим протокол через відсутність в ньому зазначення підстав для зупинки.

Крім того, суд не може визнати недопустимим протокол через відсутність зазначення в ньому про свідків, оскільки як пояснила в судовому засіданні інспектор поліції, огляд ОСОБА_2 проводився не на місці зупинки, а в медичному закладі, у зв'язку з чим для складення протоколу свідки поліцейськими не запрошувались.

Крім того, суд не може визнати неналежним доказом висновок лікаря про те, що водій ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп'яніння, оскільки зазначений висновок не суперечить нормативним актам, зокрема Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі- Інструкція). Так, не заслуговує на увагу твердження захисника про відсутність повноважень лікаря проводити огляд на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатора, оскільки п. 9 розділу 3 зазначеної Інструкції передбачено, що використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Таким чином, застосування при проведенні огляду на стан сп'яніння вимірювальної техніки допускається у разі наявності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу. Враховуючи зазначені обставини, суд не може ставити під сумнів висновок лікаря-нарколога, який є фахівцем у проведенні подібних досліджень. Крім того, суд враховує, що захисником не було надано доказів, що зазначений огляд був проведений з порушенням вимог Інструкції, або з використанням несертифікованого обладнання чи такого, яке не пройшло повірку.

Крім того, не заслуговують на увагу зауваження захисника щодо не долучення працівниками поліції чеку приладу «Драгер», оскільки встановлено, що після проведення огляду за допомогою газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 не погодилась із результатами цього огляду, та такий огляд був проведений в найближчому медичному закладі, у зв'язку з чим працівниками поліції до протоколу долучений як належний висновок лікаря.

Також не заслуговує на увагу твердження захисника про безпідставність доставлення ОСОБА_2 до медичного закладу для проведення огляду, оскільки як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 не погодилась із результатами проведення огляду, у зв'язку з чим такий огляд був проведений в найближчому медичному закладі відповідно до положень п. 7 розділу 1 Інструкції.

Відповдіно до п.9 розділу 2 Інструкції - з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Таким чином суд не вбачає в діях поліцейських, які доставили ОСОБА_2 до медичного закладу, ознак перевищення службових повноважень, оскільки такі дії нормативно регламентовані.

А в цілому суд визнає позицію захисника такою, що не ґрунтується на встановлених обставинах та суперечить положенням закону.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про та наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 грн. 40 коп., який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1,251,252, 268,283-285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. на користь держави.

Роз'яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв