АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 25.05.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Одночасно захисник подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, а судове засідання відбулося без його участі чи його захисника. Копію оскаржуваної постанови представник ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_4 отримав лише 18.05.2018 року, а тому вважає, що саме з цієї дати повинен обраховуватися строк апеляційного оскарження.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, який підтримав подане ним клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Отримавши копію протоколу, ОСОБА_3 був обізнаний про те, що судовий розгляд відбудеться за його викликом у Дарницькому районному суді міста Києва.

На вказану ним у протоколі адресу місця проживання судом направлялася повістка про виклик, однак адресатом отримана не була та повернулася за закінченням строку зберігання, а справа була розглянута у відсутності ОСОБА_3

Незважаючи на те, що судовий розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_3, а копію оскаржуваної постанови отримав його представник 18.05.2018 року, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_3, достовірно знаючи про те, що у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності має відбутися судовий розгляд, мав змогу в значно коротший термін дізнатися про хід розгляду справи та прийняте судом рішення, ознайомитись з ним та реалізувати своє право на оскарження. Однак, апеляційна скарга була подана більше, ніж через місяць після винесення оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги, що довіреність, згідно якої діяв представник ОСОБА_4 при ознайомленні з матеріалами справи, була надана ОСОБА_3 ще 11.04.2018 року, тобто до часу ухвалення судового рішення, яке оскаржується.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі &quti;Олександр Шевченко проти України&quОл; (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та &q?ня;Трух проти України&q?, ; (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі &q?кі;Пономарьов проти України&q? ; (Заява N 3236/03).

За встановлених судом обставин наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не можна визнати поважними, а тому у поновленні строку захиснику ОСОБА_2 необхідно відмовити, а апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз