АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/693/18 Головуючий у І-й інстанції - Сенчишин Ф.М.
Справа № 199/1535/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, офіційно не працевлаштований,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції встановлено, що постановами Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 15.02.2017 року, Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2017 року, Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 року, Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровької області від 07.08.2017 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Протягом року після вчинення зазначених правопорушень ОСОБА_2 повторно вчинив адміністративне правопорушення за наступних обставин: 26.01.2018 року близько 22.20 год. ОСОБА_2 в районі будинку №83 по пр.Слобожанському у м. Дніпро, керував автомобілем «Hyundai Getz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані наркотичного спяніння.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, де просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначив, що постанова суду є незаконною, оскільки при винесенні цієї постанови судом не було повно, всебічно та обєктивно зясовано всі обставини справи.

Вказує на те, що суд не взяв до уваги його пояснення щодо того, що він жодних наркотичних засобів не вживає, в стані наркотичного спяніння, в момент зупинення працівниками поліції, 26.01.2018 року близько 22.20 годин в районі будинку №83 по пр.Слобожанському не знаходився.

Зазначає, що він жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного спяніння.

Також вказує на те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є недопустимим доказом, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення його автомобіль був зупинений 26.01.2018 року о 22.40 годин, однак зазначений висновок КЗ Дніпропетровський наркологічний диспансер ДОР відносно нього був складений 26.01.2018 року о 22.30 годин, тобто за 10 хвилин до його зупинки поліцейськими.

Крім того зазначає, що медичний огляд було проведено 26.01.2018 року, а висновок за його результатами складено лише через 10 днів, а не безпосередньо після медичного огляду, що є грубим порушенням вимог п.20 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції, вважаю, були виконані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 101108 від 23 лютого 2018 року, якладений у відповідності до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, де викладені обставини скоєння інкримінованого адміністративного правопорушення; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.02.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_2 під час огляду 26.01.2018 року встановлено наявність наркотичного спяніння внаслідок вживання похідних фініламіламінів; рапортом інспектора поліції в якому викладені всі фактичні обставини скоєного ОСОБА_2 правопорушення.

Висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціїпідтверджує факт перебування ОСОБА_2у стані наркотичного спяніння, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП .

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в протоколі та у зазначеному висновку, по справі не вбачається.

При цьому доводи ОСОБА_2 про те, що він жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного спяніння є безпідставними і необґрунтованими, та такими, що суперечать матеріалам справи, згідно яких ОСОБА_2 неодноразово скоював аналогічні адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП за керування в стані алкогольного спяніння та відмову від проходження огляду на стан наркотичного спяніння та за які на нього були накладені відповідні стягнення, а саме постановами Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 15.02.2017 року, Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2017 року, Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 року, Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.08.2017 року, де ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, вказані вище постанови суддів підтверджують, що ОСОБА_2 протягом року двічі і більше піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння та за відмову від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, а тому судом першої інстанції правильно кваліфіковані його дії за даною кваліфікуючою ознакою за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Щодо стверджень ОСОБА_2 та його захисника про неналежність та недопустимість як доказу висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.02.2018 року,з посиланням на те, що у висновку зазначений час огляду 26.01.2018 року о 22 год. 30 хв. , а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений час скоєння ним правопорушення вказани1 о 22 год. 40 хв., не беру до уваги, оскільки судом першої інстанції даний недолік був усунутий і судом безпосередньо при дослідження обставин справи було зясовано і встановленню час скоєння інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а саме близько 22 год. 20 хв.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, а саме дії вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані спяніння та відмову від проходження на стан спяніння, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді з мотивів наведених в апеляції, при перегляді цієї постанови не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2за ч. 3 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню не підлягає.

Суддя : О.М. Кононенко