Суддя 1-ої інстанції: Кулик С.В.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., за участю ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Заволокіна Ю.Д., прокурора Олейніченка С.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Заволокіна Ю.Д., який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює у ДП МВС України «Донбасс-Інформ-Ресурси» начальником комерційного відділу, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, будучи начальником комерційного відділу ДП МВС України «Донбас-Інформ-Ресурси», суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, згідно п.п. «а» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення встановленого законом десятиденного строку, передбаченого ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», починаючи з 21.04.2017 року до теперішнього часу не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані щодо отримання доходу в сумі 331297 гривень від відчуження нерухомого чайна, а саме: квартири загальною площею 33,8 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, сума якого перевищує 50 прожиткових мінімумів (становить 207 прожиткових мінімумів), встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням адвокат Заволокін Ю.Д., який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є умисна форма вини, в даній справі у ОСОБА_2 була відсутня така форма вини. Зазначає, що відомості про продаж квартири були включені ОСОБА_2 у щорічну декларацію. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника Заволокіна Ю.Д., які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до правильного, обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а також про доведеність його вини у вчинені вказаного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд.

Статтею 172-6 ч. 2 КУпАП передбачено, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наказом ДП МВС України «Донбас-Інформ-Ресурси» № 18 ок від 11.03.2017 року ОСОБА_2 призначено на посаду начальника комерційного відділу ДП МВС України «Донбас-Інформ-Ресурси» (а.с. 25), дана посада відноситься до категорії посадових осіб юридичної особи публічного права.

За таких підстав ОСОБА_2 є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» на підставі п.п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП № 429 від 04.05.2018 року (а.с. 4-10), роздруківкою електронної декларації ОСОБА_2 (а.с.11-17), поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 19-20, 30), наказом Начальника Південного відділення ДП МВС України «Донбас-Інформ-Ресурс» № 18 ВК від 01.03.2017 р., відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 27), відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 28), договором купівлі-продажу нерухомого майна від 10.04.2017 р. (а.с. 31-34). Дані докази повністю узгоджуються між собою і підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

Як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 визнав фактичні обставини, за яких ним було вчинено інкриміноване адміністративне правопорушення, проте вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_2 не мав умислу вчинювати даного правопорушення та, відповідно, відсутності обов'язової ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - умисної форми вини є необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Дана правова норма встановлена законодавцем в якості імперативної і зобов'язує суб'єктів декларування виконувати вищевказаний обов'язок.

Ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Враховуючи положення статті 68 Конституції України, які є нормами прямої дії, та ту обставину, що набуття статусу спеціального суб'єкта адміністративного правопорушення пов'язано переважно саме зі знанням певних правових норм, можна для визначення вини користуватись принципом презумпції усвідомлення протиправності діяння.

З огляду на наявність презумпції усвідомлення протиправності діяння та формальність більшості складів адміністративних правопорушень, перевагу у визначенні вини суб'єкта слід віддавати не інтелектуальному, а вольовому моменту. Оскільки ОСОБА_2 був обізнаний, що є суб'єктом декларування, то він мав знати про необхідність повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, у разі їх настання.

Законом України N 198-VIII від 12.02.2015 року у Кодексі України про адміністративні правопорушення слова "вчинення корупційних правопорушень" замінені словами "вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією".

Поняття цих правопорушень розкрито у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі за текстом - Закону): «Правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність».

Суттєва відмінність правопорушення, пов'язаного з корупцією від корупційного правопорушення полягає у тому, що ознаки корупції, визначені у ст.1 Закону, а саме- використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей, не підлягають встановленню і доведенню по справах про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_2 відомості про продаж квартири було внесено в щорічну електронну декларацію, то цей факт не виключає наявності в діях ОСОБА_2 складу інкрімінованого адміністративного правопорушення. Природа правової норми, викладеної у ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», зобовязує субєкта декларування повідомити про суттєві зміни в майновому стані впродовж 10 днів після моменту отримання доходу або придбання майна, шляхом подання повідомлення за спеціальною формою, яке так і не було подано ОСОБА_2, відповідальність за невиконання даної вимоги законодавства передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», а саме не повідомив про суттєві зміни в майновому стані протягом 10 днів з моменту таких змін, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, постанова районного суду винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування або зміни постанови районного суду немає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Заволокіна Ю.Д., який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 червня 2018 року залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 червня 2018 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: