П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.06.2018 Справа №607/11647/18

26 червня 2018 року м.Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від військової прокуратури Тернопільського гарнізону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, займає посаду начальника аптеки фармацевт медичного пункту забезпечення, проживає в АДРЕСА_1 (військова частина), зареєстрований в АДРЕСА_2

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
29 травня 2018 року начальник аптеки медичного пункту - фармацевт медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старший прапорщик ОСОБА_2 в порушення вимог ст.ст. З, 19, 49 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 6, 7 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст.ст. 21, 23 Закону України «Про лікарські засоби», п.п. 1.5, З.8 Правил зберігання та проведення контролю якості лікарських засобів у лікувально- профілактичних закладах», затверджених наказом Міністра охорони здоров`я України від 16.12.2003 № 584. п.п. 1, 2, 5 Розділу II Правил утилізації та знищення лікарських засобів, затвердженого наказом Міністра охорони здоров`я України від 24.04.2015 № 242, п.п. 12.2.1, додатку 1 н. 4.12 Керівництва з медичного забезпечення Збройних Сил України, введеного в дію наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 26.12.2013 № 317, п.п. 3.1.19, 3.2.31, 3.2.32 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1996 № 300, не знав вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документи щодо організації та ведення військового господарства медичного пункту військової частини НОМЕР_2 та неухильно не керувався ними у своїй діяльності. Перевірку в аптеці медичного пункту військової частини НОМЕР_2 збереження медикаментів з обмеженими термінами придатності один раз на тиждень не здійснював; контроль за одержанням, зберіганням, обліком і забезпеченням медичного пункту та підрозділів частини медичним майном (якісними лікарськими засобами) не забезпечив. Не дотримувався правил зберігання медичного майна, своєчасно не поновлював препарати (лікарські засоби) з обмеженим терміном зберігання. Допустив у період з січня - по 29 травня 2018 року зберігання в аптеці медичного пункту та використання в медичному пункті військової частини НОМЕР_3 неякісних лікарських засобів, термін придатності яких минув ще у січні - квітні 2018 року. В обов`язковому порядку, зазначені лікарські засоби не вилучив та не помістив "у карантин" - чітко відокремлену зону, для запобігання помилковому їх застосуванню, з позначенням "Застосування заборонене до окремого розпорядження" та зазначенням їх назви та кількості.

Також, старший прапорщик ОСОБА_3 в порушення вимог п.п. 3.1, 4.1, 4.4 Правил проведення утилізації та знищення неякісних лікарських засобів, до складу яких входять наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, затвердженого спільним наказам Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та Ядерної Безпеки України від 19.03.1999 № 57/59, допустив зберігання аптеці медичного пункту 400 упаковок наркотичного анальгетика «Налбуфін», термін придатності якого минув ще у серпні 2016 року. Зазначений лікарський засіб для утилізації до іншої установи згідно з актом про приймання-передання не передав, дієвих заходів щодо отримання дозволу на знищення неякісних лікарських засобів, до складу яких входять наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори не вжив.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Попередньо подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, вину визнає повністю та щиро розкаюється.

Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Відповідно, старший прапорщик ОСОБА_3 , будучи військовою службовою особою - тобто військовим начальником, на якого постійно покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 28-32, 49. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статут ВС ЗС України) та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом) занять.

Встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, незважаючи на вищезазначені вимоги, діючи всупереч інтересам служби, 29 травня 2018 року допустив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- протоколом про військове адміністративне правопорушення за від 06 червня 2018 року;

- поясненнями правопорушника від 06 червня 2018 року, згідно яких останній визнав повністю свою вину у вчиненому;

- актом санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта від 29 травня 2018 року;

- фото таблицями;

- клопотанням ОСОБА_1 від 06 червня 2018 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який є військовослужбовцем строкової служби, вчинення правопорушення вперше, приймаючи до уваги його майновий стан, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-15, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неопадковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. М. Черніцька