АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді менеджера з продажу в компанії «Сільвер», який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 17 липня 2017 року близько 01.45 год. в м. Києві на перехресті просп. Героїв Сталінграда та вул. Героїв Дніпра керував автомобілем «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер», результат якого становив 0,27 % проміле. Водій порушив п. 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги захисник обгрунтовує тим, що суд першої інстанції виніс постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, не в повній мірі дослідив та не надав належної оцінки наявним у справі доказам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не дотримався вимог ст. 268 КУпАП.

Також, захисник звертає увагу на те, що суд формально в постанові послався на норму ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий ста, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Крім того, апелянт наголошує, що суд першої інстанції позбавив ОСОБА_2 можливості надавати в суді пояснення, які могли вплинути на призначене судом стягнення.

Зокрема, апелянт наголошує на тому, що працівниками патрульної поліції не було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння саме у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_1, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, переглянувши відеозапис фіксації з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції, є обґрунтованим та підтверджуються наявними у справі та дослідженими судом першої інстанції доказами: чеком алкотестерету «Драгер», на якому зафіксовано результат проходження тесту за допомогою приладу - 0, 27 проміле (ас. 2), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого виявлено ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та проведено огляд за допомогою приладу DRAGER ALKOTEST 6820 та проба позитивна - 0,27 проміле, з результатами погодився ОСОБА_2., про що засвідчив власним підписом. Свідки огляду ОСОБА_4, ОСОБА_5 (ас. 3).

Окрім того, під час апеляційного розгляду з відеозапису, наданому Управлінням патрульної поліції в м. Києві на запит апеляційного суду, вбачається, що огляд ОСОБА_2 проведений з дотриманням ст.. 266 КУпАПта вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, в присутності двох свідків. При цьому ОСОБА_2 з результатами огляду на стан сп'яніння, проведеного за допомогою приладу «Драгер», погодився, будь-яких заперечень чи клопотань не заявляв.

Вказаними відеозаписами, які є об'єктивними доказами у справі, спростовуються доводи апеляційної скарги з приводу проведення процедури огляду на стан сп'яніння та незгоди ОСОБА_2 з результатами такого огляду.

З огляду на викладене, у працівників поліції були відсутні підстави пропонувати ОСОБА_2 огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

За обставин, перевірених та встановлених під час апеляційного розгляду, висновок суду першої інстанції по порушення ОСОБА_2 п. 2.9 (а) ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Доводи захисника про те, що місцевий суд підійшов до розгляду справи формально та при призначення адміністративного стягнення не дотримався вимог ст.. 33 КУпАП, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При цьому апеляційний суд враховує те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).

Санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, призначивши адміністративне стягнення у межах санкції статті ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності підтверджується наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови місцевого суду, яка є законною, вмотивовано, такою, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва