Справа № 465/900/18 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 33/783/611/18 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2018 року, -

встановив:

цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 10 200, 00 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.

Згідно постанови, до Франківського районного суду м. Львова надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за фактом відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

16.02.2018 близько 23 год. 15 хв. у м.Львові по вул. Городоцька, 173, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода), в подальшому відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підтвердження вчиненого правопорушення, працівниками УПП у Львівській області ДПП надано протокол про адміністративне правопорушення серії БР №082759 від 16.02.2018, пояснення двох свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4, запис відеореєстраторів працівників поліції.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить, оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що із оскаржуваною постановою незгідний у зв'язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. Наголошує, що неодноразово протягом усього спілкування з поліцейськими звертав їм увагу, що не бажає та заперечує, щоб його знімали сторонні особи чи журналісти та те, що не буде проходити тест при журналістах. Коли в присутності свідків поліцейські пропонували пройти тест на алкоголь за місцем зупинки ТЗ або в лікарні, він відмовлявся проходити перевірку в присутності сторонніх осіб, які здійснювали відеозйомку. Вважає, що свідки зазначені у протоколі є неупередженими, вони являються друзями в соціальних мережах, 16.02.2018 вказані свідки проходили інструктаж в присутності працівників поліції, проводив інструктаж свідок ОСОБА_4, вказана інформація міститься на фотознімках. Звертає увагу, що інспектором поліції належно не встановлено його особу та адресу проживання. Наголошує, що судових повісток про розгляд справи він не отримував, на сайті судової влади України не було інформації про призначене засідання, дізнався про розгляд справи 14.05.2018 р., після чого уклав договір з захисником. При розгляді справи судом було проігноровано клопотання його захисника про допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інспектора поліції ОСОБА_7, по інших заявлених клопотаннях жодного рішення прийнято не було. Звертає увагу, що 14.05.2018 відкрив лікарняний, оскільки захворів, передав через захисника заяву до суду про відкладення розгляду справи, однак суд не прийняв дане клопотання та розглянув справу у його відсутності.

Заслухавши виступ правопорушника ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2, які підтримали подану апеляційну скаргу, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримуючи апеляційну скаргу, пояснив, що суд першої інстанції провів розгляд справи у його відсутності, хоча він просив розгляд перенести, в протоколі помилково зазначено адресу проживання АДРЕСА_1.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 підтримуючи апеляційну скаргу, зазначив, що ОСОБА_1 працівники поліції зупинили, оскільки в нього на автомобілі не горіли задні ліхтарі, запитали чи не вживав алкоголь, потім запропонували пройти тест на стан алкогольного сп'яніння, на місце події прибуло багато осіб, ОСОБА_1 сказав, що не бажає щоб його знімали і не буде проходити огляд в присутності сторонніх осіб, вважає, що свідки є заангажованими.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_7, суду пояснив, що їх екіпаж здійснював патрулювання, по вул. Городоцькій в м. Львові, зауважили автомобіль Мітсубіші, у якого не горіли задні ліхтарі. Коли автомобіль вже було зупинено, під час спілкування з водієм у нього були ознаки алкогольного сп'яніння, які визначені МОЗ. Водій почав відходити ніби не чує, потім підійшли люди, журналісти, були двоє свідків, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на що водій відмовився, зі свідками він незнайомий, це перші люди,яких вдалось їм запросити для оформлення даної події.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.

Так, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 16.02.2018 близько 23 год. 15 хв. у м.Львові по вул. Городоцька, 173, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода), в подальшому відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення в межах санкції вказаної статті. При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №082759 від 16.02.2018 р., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, записом з відеореєстраторів працівників поліції.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги покликання апелянта про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, і такі були предметом дослідження судом першої інстанції, такі покликання розцінює як обрану форму захисту та не знаходить в матеріалах справи доказів на їх підтвердження. Більше того, ОСОБА_1 ставиться у вину відмова від проходження медичного огляду на виявлення стану сп'яніння, після виявлення в нього працівниками поліції ознак алкогольного сп'яніння.

Крім цього, апеляційний суд вважає надуманими доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки, судом встановлено, що останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога про проведення огляду на стан сп'яніння, а саме з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року за невиконання якої законом передбачено адміністративну відповідальність.

Щодо доводів апелянта про розгляд справи у його відсутності, як на підставу скасування постанови, то слід звернути увагу, що у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд першої інстанції провів судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, так, як про розгляд протоколів Франківським районним судом м. Львова ОСОБА_1 стало відомо із офіційного веб-порталу Судової влади України, де серед іншого, також зазначається дата та час слухання справи, безпідставне умисне затягування справи, що на думку апеляційного суду має місце з боку ОСОБА_1, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови з даного приводу, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, був достовірно обізнаний про час та місце судового засідання, при цьому, за період перебування на розгляді суду матеріалів справи не скористався правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, не надав пояснень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, обставин справи й доказів на їх підтвердження, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечив присутність свого захисника, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов'язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів справи та з участю його захисника ОСОБА_2

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Стягнення, яке накладене на ОСОБА_1, відповідає санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, чинної на момент вчинення правопорушення, що є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, судом першої інстанції, не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.