П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І. при секретарі Григорчук В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово не працюючого, рнокпп НОМЕР_1, за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшов протокол серія БР№254979, згідно якого ОСОБА_1, 26.05.2018 року о 04.50 год. по вул. Соборна, 191 у м. Рівне керував транспортним засобом Toyota Camry, державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився, та захотів пройти повний огляд у медичному закладі, однак по приїзду в медичний заклад по вул. Кн. Володимира, 17 водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 (а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 заперечив наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказує, що водій ОСОБА_1 керував у тверезому стані, жодних ознак, які б вказували на перебування його в стані алкогольного сп'яніння були відсутні, від проходження освідування сертифікованим технічним приладом на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся, відсторонення водія від керування транспортним засобом здійснено не було, тому вважають, що протокол складено з порушенням вимог чинного законодавства.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій. Склад проступку включає в себе ознаки, які об'єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - об'єкт адміністративного проступку, - об'єктивну сторону проступку; - суб'єкт адміністративного проступку; - суб'єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов'язкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви прийняття або відхилення доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Так, пунктом 2.5. ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Порядок проходження огляду на стан сп'яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктом 6, 7 Інструкції визначено, що огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Аналізуючи викладені у протоколі про адміністративне правопорушення доводи, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, суд зазначає наступне.

Якщо йдеться про ознаки алкогольного сп'яніння то поліцейський, що має спеціальні знання і оснащений спеціальними технічними засобами, дозволеними до застосування МОЗ та Держспоживстандартом з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, пропонує водію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу і оформити результати такого огляду. У разі згоди, поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан алкогольного сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та, на її вимогу, надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Поліцейський також залучає до огляду двох свідків, якими не можуть бути поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується, якщо показники спеціальних технічних засобів, після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Із наявних у матеріалах справи, а також здобутих в ході розгляду справи судом доказів, не підтверджено законність проведення огляду ОСОБА_1 на встановлення перебування його в стані алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу.

На підтвердження цього факту, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою Alcotest № 6810, однак в акті огляду не відображено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, оскільки графа акту результатів огляду на стан алкогольного сп'яніння не заповнені.

Зазначене свідчить про те, що відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу встановлено не було.

Таким чином, пояснення свідків ОСОБА_3 ОСОБА_4 не можуть слугувати доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як суперечать іншим матеріалам наявним у справі про адміністративне правопорушення, зокрема акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У матеріалах справи відсутні конкретні правові докази про відсторонення водія від керування транспортним засобом та які б свідчили про наявність у інспектора правових підстав вважати, що водій перебуває в стані сп'яніння та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча виконання вимог ст. 266 КУпАП це не право інспектора, а його обов'язок.

В ході судового розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення містить суперечності щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, зокрема в протоколі зазначено вул. Соборна, 191 м. Рівне, натомість свідки ОСОБА_3 ОСОБА_4 в своїх поясненнях вказують територію розважального закладу "Айвенго", що знаходиться у с. Колоденка Рівненського району. В сукупності існуючі розбіжності між протоколом та долученими до нього доказами викликають обґрунтований сумнів у їх достовірності та належності.

У протоколі про адміністративне правопорушення не міститься інших переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

В контексті рішення Європейського суду з прав людини «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вказаних норм КУпАП, а також встановлених в судовому засіданні обставин, які достовірно свідчать про відсутність події, а в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я та МВС від 09.11.2015 року N 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС від 26.02.2009 року N 77, керуючись ст. ст. 9, 40-1, 130 ч. 1, 289, 291, 294, 299, 307, 308 КУпАП,суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.