АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1781/18 Номер провадження 33/786/582/18Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 163-4 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючу головним бухгалтером ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна»,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, а провадження по справі закрито у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 визнана винуватою в тому, що будучи головним бухгалтером ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна», допустила порушення податкового законодавства, а саме неподання, несвоєчасне подання та подання з недостовірними відомостями, податкової звітності за І-IV квартал 2016 року, та І-ІІ квартал 2017 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-4 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_2 з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, а провадження по справі відносно неї закрити у звязку зі спливом терміну накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, без визнання її винуватою.

Вказує, що ст. 247 КУпАП передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на це, посилається на відсутність необхідності зясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи та вважає, що закриваючи провадження відносно неї за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, суд не повинен був встановлювати її винуватість у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_2 просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2018 року, оскільки копія постанови їй не направлялась, а її представником за довіреністю - ОСОБА_3 на вказану постанову була подана апеляційна скарга, в прийнятті якої було відмовлено постановою Апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2018 року. У звязку з цим, вона особисто звертається до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Від ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду надійшла заява, в якій вона просила проводити апеляційний розгляд без її участі та задовольнити подану апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали справи, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, під час винесення постанови Київського районного суду м. Полтави від 19.04.2018 року ОСОБА_2 присутня не була, а в матеріалах справи відсутні відомості про отримання нею копії вказаної постанови, а отже, вважаю за необхідне поновити строк ОСОБА_2 на її оскарження.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини 1 статті 163-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Суддею першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлено факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, факт вчинення якого в апеляційній скарзі не оскаржується.

Крім того, суддею встановлено, що на час розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, у звязку з чим закрито провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 щодо необхідності закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП без визнання винуватості, не відповідають зокрема положенням ст. 280 КУпАП, якими встановлено обовязок суду зясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Водночас, зі змісту ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності умов: вчинення або виявлення адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у звязку з його спливом, необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення протиправної винної дії чи бездіяльності.

Таким чином, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи, для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, вважаю рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, а вимоги апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2018 року про визнання винуватою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП та закриття провадження по справі у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1