Справа № 305/57/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.07.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., з участю прокурора прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1, особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, подану в інтересах ОСОБА_2, на постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 1 лютого 2018 року.
Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (пятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.
За постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він, перебуваючи на посаді слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави та яка, є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту з) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч.2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого строку (до 23.10.2017), а саме 28.12.2017 подав декларацію особи, яка припиняє діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини суд обгрунтував протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього письмовими доказами, зокрема, згідно наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №217 о/с від 09.12.2016 ОСОБА_2 був призначений слідчим слідчого відділення Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а згідно наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №210 о/с від 13.10.2017, ОСОБА_2 (лейтенант поліції) звільнений з цієї посади відповідно до п.7 ч.1 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) з 23.10.2017. В цей же день, 23.10.2017, ОСОБА_2 отримав в УКЗ ГУНП в Закарпатській області трудову книжку серії АЕ №784892 та військовий квиток серії НК №4988340, про що свідчить проставлений останнім підпис у розписці. 20.09.2017 та 23.10.2017 ОСОБА_2 був ознайомлений з вимогами ЗУ "Про запобігання корупції" щодо необхідності подання електронної декларації за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, про що додані розписки. Тобто, цього ж дня, 23.10.2017 ОСОБА_2 зобов'язаний був подати е-декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями. Однак, таку подав тільки 28.12.2018, тобто подав її несвоєчасно, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту Національного агенства з питань запобігання корупції.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Обгрунтовує тим, що у ОСОБА_2 були поважні причин, у звязку з якими він несвоєчасно декларацію. Так, зазначає, що 23.10.2017 ОСОБА_2 був звільнений з роботи у м.Ужгороді в ГУНП в Закарпатській області, місцем проживання його є с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області, що є надто віддаленим від м. Ужгорода, а тому подати декларацію мав можливість лише наступного дня. Стверджує, що наступного дня -24.10.2017, ОСОБА_2 здійснював спроби подати е-декларацію, але у звязку з технічним збоєм офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції не подав декларацію. Після цього вживав заходів для відновлення Електронного цифрового підпису, після відновлення якого ОСОБА_2 подав е-декларацію особи, яка припинила діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями. Крім того, вважає, що Законом України " Про запобігання корупції" не встановлено чіткі строки подачі такої декларації, а методичні роз`яснення НАЗК вважає такими, що не мають характеру нормативного акту, оскільки такі не зареєстровані у МінЮсті.
Заслухавши пояснення апелянта - захисника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про підтримання апеляційної скарги, доводи про неможливість подання декларації безпосередньо у день звільнення чи на наступний день, заслухавши поясення прокурора проти доводів апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Суд першої інстанції з повнотою дослідив докази у справі, даючи їм оцінку дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Постанова суду винесена з дотриманням вимог ст. 245, ст. 268, ст. 280, ст. 283 КУпАП.
Посилання захисника про невизначеність законом терміну подання декларації при звільненні і твердження про відсутність складу правопорушення з тих підстав, що ОСОБА_2 подав декларацію до кінця року у якому він звільнився ( звільнився - 23.10.2017, подав декларацію - 28.12.2017), а диспозиція ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання декларації, а отже, оскільки законом не визначений строк подачі декларації при звільненні з роботи, а відтак і несвоєчасне її подання, апеляційний суд відхиляє.
Такі доводи захисника не узгоджуються з положеннями Законом України "Про запобігання корупції", у якому визначено, що особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями( ч.2 ст.45 Закону).
Наказ про звільнення ОСОБА_2 був винесений 13 жовтня 2017 року ( а.с.29) з датою припинення служби 23 жовтня 2017 року, отже ОСОБА_2 повинен був подати декларацію не пізніше ніж у день звільнення, тобто до дня неохопленого раніше поданими деклараціями. Таким чином строк подачі декларації при звільненні з роботи Законом визначений - не пізніше дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.
Як пояснив апеляційному суду ОСОБА_2 про строк подання декларації він був повідомлений, згідно наказу кадрів ГУ НПУ в Закарпатській області він мав подати декларацію негайно при звільненні, однак вважає, що мав на це 7 днів, виходячи із строку, який надається особі для виправлення декларації в разі подання невірних даних. Але, у цей строк не зміг подати, оскільки хворів, а також його електронний ключ не працював, він звернувся із заявою до НАЗК, чекав відповіді два місяці, проте очікуваної відповіді так і не отримав, тому зробив новий електронний ключ і подав декларацію. Таким чином вважає, що з поважних причин не зміг подати декларацію, тому не вважає себе винним.
Зазначені пояснення не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2, знаючи, що звільняється з роботи за власним бажанням та володіючи інформацією про день звільнення, мав з урахуванням цього дня, подати декларацію. Проте, як встановлено, заходів для цього відповідних не вживав, що й призвело до несвоєчасного подання ним декларації, та яку подав тільки після відповідної перевірки цієї обставини уповноваженими особами та після нагадування йому про необхідність її подання.
Відтак, апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта про неможливість подати декларацію безпосередньо в день звільнення, та не вважає поважними причинами не спрацювання електронного ключа, оскільки порядок та умови подачі декларації ОСОБА_2 знав досконало, однак знехтував вимогами Закону.
З наведених підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, подану в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.02.2018 щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни. Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.
Суддя: