Справа № 163/58/18 Провадження №33/773/382/18 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія: ст.ст.471, 472 МК УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

представника митниці - Пікалюка М.С.,

захисника - Андріяш Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Андріяш Наталії Валеріївни в інтересах особи, що притягується до відповідальності, - ОСОБА_3 на постанову судді Любомльського районного суду від 18 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає АДРЕСА_1, водія ФОП ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_3. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. з конфіскацією 3350 (трьох тисяч трьохсот п'ятдесяти) Євро загальною вартістю 107075,65 гривень, вилучених згідно протоколу про ПМП Волинської митниці ДФС №4602/20500/17. Провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він слідуючи 08.12.2017 року з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад встановлену постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року №148 норму 3350 євро загальною вартістю 107075,65 гривень.

Він же при тих же обставинах не задекларував за встановленою формою вказану валюту, яка підлягала обов'язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст.257, 366, 374 МК України «зелений коридор» як форму декларування шляхом вчинення дії.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.ст. 471, 472 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник в апеляційній скарзі вважає постанову незаконною в частині визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.471 МК України, та обрання стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави 3350 ЄВРО.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника ОСОБА_3, яка апеляційну скаргу підтримала, представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, ґрунтується на досліджених та належно оцінених судом доказах.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст.471 МК України є вірною.

Так, п.2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 148 від 27.05.2008 року (далі по тексту - Інструкція) передбачено, що фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в

еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), та квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою, якщо така мала місце, виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

Строк дії таких документів становить 90 календарних днів починаючи з дня зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах)/дати видачі довідки про виплату готівки закордонною дипломатичною установою України.

Тобто, з огляду на вказані положення Інструкції в розрізі вимог ч.4 ст.374 МК України, при переміщенні через пункти пропуску для автомобільного сполучення валюти понад 10 000 Євро, громадяни зобов'язані обрати загальну смугу пропуску «червоний коридор», подати письмову декларацію та підтверджуючі документи про зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує еквівалент у 10 000 Євро, та сплатити митні платежі в порядку, передбаченому ч.6 ст.366, ч.4 ст.374 МК України.

Частиною 7 розділу 1 Інструкції передбачено, що фізична особа, юридична особа несуть відповідальність за недекларування готівки і банківських металів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до законодавства України.

Доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України, підтверджується перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку: протоколом про порушення митних правил №4602/20500/17 від 08.12.2017 року; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» та письмовими поясненнями самого ОСОБА_3, в яких останній підтвердив сам факт переміщення через державний кордон, понад дозволену норму 10000 Євро іноземної валюти, а саме 3350 Євро та вказав, що кошти забув протягом дня залишити вдома.

Крім того не заслуговують на увагу твердження захисника про те що на момент обрання ОСОБА_6 смуги руху «зелений коридор» ОСОБА_3 жодних дій щодо її обрання не вчиняв та на ситуацію не впливав, оскільки перебував в автомобілі в якості пасажира.

Так у власноручних поясненнях ОСОБА_6 вказав про спільне з ОСОБА_3 обрання «зеленого коридору» і необізнаність із сумою переміщуваної останнім валюти. Дані пояснення ОСОБА_6 підтвердив суду і в своєму листі від 16.08.2018 року.

Крім того з письмових пояснень, власноручно написаних ОСОБА_7, вбачається, що він визнав наявність понаднормової валюти і пояснив це тим, що забув її викласти перед поїздкою.

Також судовому засіданні він заявив про обізнаність з правилами переміщення валюти і певний досвід з цього приводу, що свідчить про те, що ОСОБА_7 повинен був мати з собою або до 10000 євро, або документи для проведення письмового декларування на «червоному коридорі». Разом з тим ні одного, ні другого факту по справі не встановлено, і сам ОСОБА_7 цього не заперечує.

Враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що доводи захисника, які викладені в апеляційній скарзі та були наведені в ході розгляду справи апеляційним судом щодо незаконності судового рішення, на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_7 адміністративної відповідальності, передбаченої ст.471 МК України шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи вищенаведені та зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_7 наявний склад правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, тому правильно визнав його винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та врахувавши положення ст.33 КУпАП наклав стягнення в межах санкції ст.471 МК України.

А тому, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.

За таких обставин постанова суду є законною і обґрунтованою, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні, а тому, керуючись ст. 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Андріяш Наталії Валеріївни в інтересах особи, що притягується до відповідальності, - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду від 18 травня 2018 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.В. Гапончук

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 24.07.2018р.

Суддя В.В. Гапончук

помічник судді О.В. Курбай