1Справа № 335/6669/18 3/335/1072/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 329131, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення БД № 329131 вбачається, що 06.05.2018 року о 12-25 годин, в м. Новомосковськ по вул. 195-й Ст.Дивизії, водій ОСОБА_1, керував автомобілем «ВАЗ 2108», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, та пояснив суду, що 06.05.2018 року він у якості водія керував транспортним «ВАЗ 2108», номерний знак НОМЕР_1, разом з ним був його друг ОСОБА_2, під час руху автомобіль зламався, на допомогу підїхала патрульна машина поліції, та працівники поліції допомогли відігнати машину на обочину. Після чого, автомобіль було відремонтовано та він поїхав. Пізніше в машині відкрився капот, він зупинився та разом з другом ОСОБА_2 вийшов з машини та намагався полагодити його. В цей час, той самий патруль поліції підїхав знов, відповівши на всі їх запитання, останні потребували документи на автомобіль та посвідчення водія. Після чого, повідомили його про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Оскільки його не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу, не надані на вимогу свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтва про повірку він відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Проїхати в медичний заклад для огляду лікарем йому запропоновано не було, не проінформовано про його права та право на правову допомогу, та було відмовлено в відібранні від його пасажира пояснень з цього приводу. Також зазначив, що при складанні протоколу було запрошено лише одного свідка, водія, який був зупинений працівниками поліції, який свої пояснення надавав в патрульному автомобілі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2, який 06.05.2018 року перебував в автомобілі «ВАЗ 2108», номерний знак НОМЕР_1, у якості пасажира, надав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 А також зазначив, що він перебував у стані алкогольного спяніння, оскільки був на дні народженні доньки, а водій був дійсно тверезий, у звязку з чим він попрохав його підвести. Разом з цим додав, що при складанні протоколу був лише один свідок, який протягом 3 хвилин щось писав в патрульному автомобілі, а він в цей час заповнював розписку.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, зазначений у ст. 266 КУпАП, реалізований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно розділу І п.п. 2, 3, 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан спяніння проводиться:

-- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

-- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

При цьому у відповідності до п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази не відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Зокрема, до протоколу про адміністративне правопорушення додані пояснення двох свідків, пояснення ОСОБА_1, рапорт працівника поліції, розписка про отримання транспортного засобу.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, вони були запрошені працівниками поліції у якості свідків, та в їх присутності ОСОБА_1 лише відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння, однак ці свідчення не підтверджують факт керування останнім транспортним засобом.

Крім того, суд не приймає до уваги зазначені письмові пояснення зазначених свідків, оскільки в судовому засіданні встановлено, що під час події був присутній лише один свідок.

При цьому, до протоколу не додано відеозапис з реєстратора поліцейських та боді камери, з яких можливо було встановити факт керування ОСОБА_1 та його зупинення працівниками поліції, наявність двох свідків при відмові останнього від проходження огляду на стан спяніння, пропозицію поліцейських про направлення ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров'я для проходження медичного огляду на стан спяніння, а також відповідність складення протоколу про адміністративне правопорушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (а.с.7).

Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не збігаються з поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 В цьому контексті пояснення ОСОБА_1 є слушними і переконливими. Доказів з боку поліцейських щодо керування автомобілем останнім у стані алкогольного спяніння не надано.

Наведені порушення свідчать про неможливість встановити обставини у справі, а саме: складання протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків; відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у присутності двох свідків; наявність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані спяніння.

Крім того, як свідчать матеріали справи, працівники поліції згідно розписки ОСОБА_2, передали йому транспортний засіб, незважаючи на те, що останній перебуває у стані алкогольного спяніння, при цьому сам водій ОСОБА_1 не відсторонений від управління транспортного засобу.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КпАП України обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

ОСОБА_1 подав суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, мотивуючи його тим, що огляд на стан алкогольного спяніння проводився працівниками поліції всупереч ч. 2 ст. 266 КпАП України без використання спеціальних технічних засобів, за відсутності двох свідків та, що огляд на стан спяніння не проводився в закладі охорони здоровя всупереч ч. 3 ст. 266 КпАП України. Вважає, що згідно вимог ч. 5 ст. 266 КпАП України огляд на стан алкогольного спяніння, проводився з порушенням цієї статті.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні працівником поліції про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його вину працівниками поліції не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Ю.В. Геєць