Номер провадження: 33/785/1075/18
Номер справи місцевого суду: 522/4759/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Грідіна Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

26.07.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Грідіна Н.В., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2018 року,-

встановив:

В протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, № 252 від 19.03.2018 року ОСОБА_3 інкримінувалося, що він перебуваючи на посаді начальника відділу з питань природокористування Одеської обласної ради, являючись субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», будучи ознайомленим із обмеженнями встановленими Законом, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, не повідомив протягом десяти днів Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, щодо набуття права власності на квартиру загальною площею 50,31 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 352 170 грн., чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою суду першої інстанції від 19.06.2018 року, провадження по справі щодо ОСОБА_3 закрито, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Прокурор Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_2звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 притягнути до адміністративної відповідальності в межах санкції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (пп. 2 п. 5 розділу XII Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником.

Таким чином, прокурор, як субєкт оскарження постанови суду першої інстанції, був виключений із зазначеної норми закону (Закон України №1697-УП від 14.10.2014 року).

Наведений в ч. 2 ст. 294 КУпАП перелік осіб, яким надано право на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Позбавлення законодавством прокурора права на оскарження постанови судді одночасно підтверджується змістом ч. 2 ст. 295 КУпАП, яка, до внесення зазначених змін, встановлювала обов'язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обовязку не містить.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (зі змінами, внесеними Законом України №1697-УІІ від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції цього ж Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року), згідно з якими однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях, згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

За таких підстав, з урахуванням положень зазначених норм закону, прокурор, в даному випадку, не наділений функцією нагляду і, відповідно, не має повноважень на оскарження судового рішення.

Щодо посилань прокурора на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи із принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст. 129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції є нормами прямої дії, та практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (рішення «Щокін проти України»).

З урахуванням вищевикладеного, вимоги прокурора про розгляд апеляційної скарги, в якій фактично ставилося питання про погіршення становища особи, не відповідають вищенаведеним нормам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин прихожу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2018 року, якою закрито провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_3 у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП- повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_2

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4