П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1, тимчасово не працюючого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 08 червня 2018 року, о 17 год. 25 хв. в м. Рівне по вул. У. Самчука, 30 а, водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом Audi 80 B42.OKAT н.з. LCHY 240 в стані алкогольного сп»яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest № 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №4091 від 08.06.2018р. результат огляду 0, 51 ‰.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені правопорушення за обставин зазначених у постанові заперечив, просив закрити провадження по справі у звязку з відсутністю події і складу правопорушення, оскільки він згоден із результатами технічного приладу «Драгер 6810» про, що повідомив працівників поліції, проте вони не пропонували йому проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп»яніння і відразу склали адміністративний протокол.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №257414 від 08.06.2018 року, 08.06.2018р. о 17 год. 25 хв. в м. Рівне по вул. У. Самчука, 30 а, водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом Audi 80 B42.OKAT н.з. LCHY 240 в стані алкогольного сп»яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest № 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №4091 від 08.06.2018р. результат огляду 0, 51 ‰. чим порушив п. 2.9 «а» ПДР.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Відповідно до п. 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 також пояснив, що він не був згоден із результатами технічного приладу Алкотесту «Драгер 6810» на, що вказав працівникам поліції, однак останні не пропонувати йому пройти медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп»яніння в медичному закладі, і він туда не доставлявся.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1повідомив працівників поліції про свою незгоду із результатами технічного приладу, а матеріали справи не містять жодних доказів того, що працівники поліції пропонували йому проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп»яніння, суд приходить до висновку, що проведення огляду на стан алкогольного сп»яніння ОСОБА_1 здійснено з порушенням вимог законодавства, що в свою чергу свідчить про те, що результати такого огляду є недійсними, а тому протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно останнього не може вважатись доказом його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд погоджується з доводами особи, що притягається до адміністративної відповідальності про те, що його огляд на стан сп»яніння було проведено за допомогою технічного засобу«Alcotest № 6810», який не дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 Розділу ІІ цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп»яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.3 та п. 4 Інструкції Розділу ІІ поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп»яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 згідно з наказом МОЗ України від 10.02.2010 року №95 дія приладу Drager «Alcotest 6810» закінчилася ще 10.02.2015 року.

Також суд звертає увагу на те, що, відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG &aбу; Co. KGaA (Німеччина), свідоцтво про державну реєстрацію 14455/2014 належать: Газоаналізатор Drager Alcotest 3000, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510 з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest 6820, Газоаналізатор Drager Alcotest з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest XT. Газоаналізатор Drager Alcotest 6810 (Свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007) у зазначеному реєстрі - відсутній.

Оскільки перевірка ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння проводилася за допомогою приладу Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», а тому його показники не можуть вважатися допустимим доказом, виходячи із вищевказаних мотивів.

З урахуванням наведеного, протокол про адміністративне правопорушення серії БР №257414 від 08 червня 2018р., відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки містить суперечливі дані, також з нього вбачається, що місцем скаладання протоколу є м. Рівне, вул. У. Самчука 30 А, що свідчить про складання його поза межами закладу охорони здоров»я та вказує на те, що ОСОБА_1 у медзаклад не доставлявся.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 відсторонявся від керування транспортним засобом.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Таким чином надані ОСОБА_1 в судовому засіданні докази, свідчать про безпідставність притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим сукупність доказів, досліджених судом під час розгляду справи, свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриває провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.