Справа № 500/4961/18 Провадження № 3/500/1291/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючого судді Пащенко Т.П., за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М., притягуваного ОСОБА_1, прокурора Карпова Е.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народився 24 лютого 1952 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, будучи відповідно до п/п «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особою, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, яку він здійснював до 24 лютого 2017 року на посаді державного службовця першого заступника голови Ізмаїльської районної державної адміністрації, в порушення вимог другого абзацу ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», згідно яким він зобов'язаний наступного року після припинення діяльності подати в установленому ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» порядку, тобто до 1 квітня 2018 року, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, несвоєчасно, а саме 21 квітня 2018 року подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, заповнивши її на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення визнав повністю та розкаявся в його вчиненні, пояснивши, що 20.03. 2018 року він знаходився в санаторії в Хмільнику коли йому зателефонували з Ізмаїльської районної державної адміністрації та нагадали про подачу декларації, однак електронний ключ знаходився вдома. Коли приїхав додому та намагався заповнити декларацію його електронний ключ не працював, в звязку з чим він не міг зайти до особистого кабінету НАЗК. 02.04.2018 року він зі своїм ключем приїхав до Ізмаїльської районної державної адміністрації де намагався зайти з компютера головного бухгалтера до свого особового кабінету, але також ні чого не вийшло. Після цього він поїхав до податкової та замовив новий ключ, однак необхідно було дочекатися ще сутки, щоб він запрацював. З новим ключем декілька раз намагався подати декларацію і ні чого не вийшло. Він вимушений був знов звернутися до податкової інспекції, де інспектор пояснив, що у нього стара адреса електронної скриньки. Вдалося подати декларацію з допомогою працівника податкової лише 21.04.2018 року. ОСОБА_1 просив суд закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Прокурор Карпов Е.О. просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вважає, що у відповідності до ст. 38 КУпАП не закінчилися на момент розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення, так як правопорушення виявлено 26.07.2018 року.

Винуватість ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, повністю доведена, окрім визнання притягуваним своєї вини, також і сукупністю досліджених судом доказів.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення № 510 від 26.07.2018 р., ОСОБА_1 порушив вимоги фінансового контролю, а саме наступного року після звільнення з посади державної служби, пов'язаної з виконанням функцій держави, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 21 квітня 2018 року, тобто несвоєчасно, оскільки повинен був подати її до 1 квітня 2018 року (а.с. 1 8).

Відповідно до розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації № 91/ко-2015 від 16.12.2015 р., ОСОБА_1 був призначений на посаду першого заступника голови Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області з 17 грудня 2015 року (а.с. 22, 23).

Притягуваний ОСОБА_1 був звільнений з посади першого заступника голови Ізмаїльської районної державної адміністрації з 24 лютого 2017 року відповідно до Розпорядження № 18/ко-2017 у зв'язку з досягненням 65-річного віку (а.с. 24, 25).

На момент звільнення ОСОБА_1 були чинними положення абз. 3 п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 10.12.2015 р. № 889-VII, якими посади заступників голів місцевих державних адміністрацій були віднесені до категорії «Б» посад державної служби.

Враховуючи, що відповідно до положень п/п «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», державні службовці віднесені до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 24 лютого 2017 року припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, а тому на нього поширювалися вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», якими покладений обов'язок на осіб, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до порядку, встановленого ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Тому ОСОБА_1 був зобов'язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2017 рік наступного року до 1 квітня 2018 року шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Однак, ОСОБА_1 не подав декларацію за 2017 рік до 1 квітня 2018 року, про що 11 квітня 2018 року голова Ізмаїльської районної державної адміністрації повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції (а.с. 27), а подав зазначену декларацію, паперова копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 33), 21 квітня 2018 року об 11:20 годині, про що свідчать дані пошуку в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://public.nazk.gov.ua/search), паперова копія яких долучена до матеріалів справи (а.с. 36).

Згідно з даними повідомлення ДП «Українські спеціальні системи» від 27.04.2018 р., тимчасове обмеження у доступі до ресурсів порталу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період з 1 січня 2018 року відбувалося лише 2 січня 2018 року в період з 09:00 години до 09:50 години, а також 15 березня 2018 року в період з 12:00 години до 12:40 години (а.с. 37).

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про відсутність непереборних перешкод, незалежних від волі притягуваного ОСОБА_1, для виконання ним обов'язку своєчасно подати декларацію, а також про відсутність поважних причин несвоєчасного подання ним декларації.

Дані досліджених судом доказів повністю узгоджуються як з поясненнями притягуваного ОСОБА_1, даними ним в судовому засіданні, так і зі змістом письмових пояснень ОСОБА_1, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими той пояснював, що забув про необхідність наступного року після звільнення подавати декларацію, а коли 20.03.2018 року йому нагадали про це, він знаходився у санаторії, по поверненні звідти починаючи з 30 березня 2018 року намагався заповнити декларацію, однак у нього не виходило через те, що електронна скринька не підходила, і тільки 21 квітня 2018 року він подав декларацію (а.с. 34 35).

Частиною 3 ст. 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Днем виявлення правопорушення, повязаного з корупцією, є день складення спеціально уповноваженим субєктом у сфері протидії корупції (прокурором) протоколу про таке правопорушення.

При цьому, строків проведення перевірки, збирання інформації для наявності чи відсутності ознак такого правопорушення перед складенням адмінпротоколу про таке правопорушення не передбачено ні КУпАП, ні Законом України «Про запобігання корупції».

Моментом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки саме в цей момент спеціально уповноважений субєкт встановлює, що у діях особи є склад правопорушення (встановлено правопорушення).

Процесуально цей висновок оформлюється у вигляді протоколу.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол.

Дії особи, що має право скласти протокол, до моменту складання протоколу можуть свідчити, що виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено обєкт, обєктивну сторона, субєкт, субєктивну сторону), зазначається тільки при складанні протоколу і саме з дати його складання починає спливати строк накладання стягнення.

Так, протокол складений 26.07.2018, отже строки накладення адміністративного стягнення за вчинення адмінправопорушення, повязаного з корупцією на ОСОБА_1 не минули.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів, дозволяє суду дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винного.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1, суд вважає, що для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 38, 172-6, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні 40 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: ОСОБА_2