ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6754/18
провадження № 3/753/2622/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.123 ч. 2 КУпАП, громадянина:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 05.04.2018 року о 16 год. 27 хв., ОСОБА_2 в м. Києві по вул. А.Горбунова, керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz G500», державний номерний знак НОМЕР_1, проїхав залізничний переїзд на увімкнений заборонений сигнал світлофора та звуковий сигнал, чим порушив п. 20.5 В ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.123 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати належним доказом, а останній категорично заперечував свою вину.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення адвоката, суд приходить до висновку, що справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.123 КУпАП підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

До адмінматеріалів справи не долучено жодного доказу вчиненн ОСОБА_2 адміністративного правопорушенні за ст. 123 ч. 2 КУПАП.

Також до матеріалів справи не долучена відео фіксація факту порушення ПДР ОСОБА_2, який так і не надісланий на запит суду.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 2 ст. 123 КУпАП, та полягає у порушенні вимог п. 20.5 В ПДР, так як його вину УПП не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853), надалі - Інструкції) та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

А, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись ст.123, 247, 251, 256, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.123 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови через Дарницький районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Ю.С. Мицик