Справа № 214/2588/18
3/214/1187/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 липня 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 12 квітня 2018 року, о 07 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, по пр. Гагаріна у м. Кривому Розі з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови та координації руху, від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки 31 серпня 2017 року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_3 у судовому засіданні обставин вчинення адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що керував автомобілем, будучи тверезим та у стані алкогольного спяніння не перебував, пояснив при цьому, що у той день, керуючи вказаним у протоколі автомобілем, перед перехрестям із пр. Гагаріна зупинився на червоне світло світлофора, трохи переїхавши стоп-лінію, коли загорілось зелене світло, він продовжив рух та побачив, що за ним рухається патрульний автомобіль, на якому увімкнулись проблискові маячки, він прийняв управо та зупинився, до нього підійшов поліцейський, попросив документи для перевірки, він почав хвилюватись та дуже перелякався, так як його було позбавлено права керування автомобілем, поліцейський чомусь вирішив, що він перебуває у стані алкогольного спяніння, попросив його вийти з автомобіля та викликав по рації ще один патрульний автомобіль, він хотів вийти з автомобіля, однак водійські двері не відчинялись і він пересів на праве переднє пасажирське сидіння та відчинив передні праві пасажирські двері, щоб вийти з автомобіля, до нього підійшов той самий поліцейський та знову запросив вийти з автомобіля, він почав виходити, коли раптом поліцейський схопив його за руку, заломив її йому за спину та кинув обличчям на землю, зчесавши йому пів-обличчя, він дуже злякався, так як був шокований такою поведінкою поліцейського, оскільки ніякого опору поліцейському не чинив, потім поліцейський надів на нього кайданки, щось його питав, він щось відповідав, що саме погано памятає, так як продовжував перебувати у шоковому стані, потім йому стало зле, його посадили до патрульного автомобіля, кудись повезли, як потім зясувалось до райвідділу поліції, де й склали відносно нього протокол, і вся ця процедура тягнулась більше години.

Представник ОСОБА_3 просила звернути увагу на чисельні порушення поліцейськими діючого законодавства та прав ОСОБА_3 при його затриманні та застосування до нього фізичної сили та кайданків, а також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_3 та його представника, дослідивши матеріали адміністративної справи, слід зазначити наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну поліцію», національна поліція України (далі поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього закону поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 цього закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 29 цього закону поліцейський захід це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 43 цього закону поліцейський зобовязаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоровя особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейські зобовязані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 цього закону поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Відповідно до підпунктів а-ґ п. 1 ч. 3 ст. 45 цього закону кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти ; під час затримання особи; під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі;

Згідно з положеннями ст. 260 КУпАП адміністративне затримання здійснюється з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу; встановлення особи; складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складання його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обовязковим; забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення.

При перегляді у судовому засіданні відеозапису з місця події було встановлено, що після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_3, до нього підійшов поліцейський та запропонував йому предявити документи, далі пролунав сигнал протиугінної системи і скло на водійській двері зачинилося, після чого ОСОБА_3 на очах у поліцейських пересів на переднє праве пасажирське сидіння та відчинив двері, поліцейський підійшов до нього та висловив вимогу вийти з автомобіля, ОСОБА_3 зразу ж почав виходити, однак поліцейський без усяких попереджень схопив ОСОБА_3 за руку та зі значною силою витягнув із автомобіля, кинув ОСОБА_3 на землю обличчям, здійснивши залам його руки за спину та надівши на ОСОБА_3 кайданки, при тому, що ОСОБА_3 йому опору у будь-який спосіб не чинив, а навпаки почав виконати його команду про вихід із автомобіля.

Разом з тим, під час цих дій поліцейський звертався до ОСОБА_3 у грубій формі та повідомляв, що той затриманий за керування автомобілем у стані алкогольного спяніння та що ОСОБА_3 намагався уникнути відповідальності, пересівши на пасажирське сидіння, хоча ОСОБА_3 розумів, що ведеться відеозйомка, про що особисто повідомив поліцейського.

Більш того, у результаті цих дій ОСОБА_3 було спричинено ушкодження обличчя, на що також увагу поліцейського звертали й присутні на місці події громадяни, однак ОСОБА_3 з боку поліцейського не було надано будь-якої допомоги.

Надалі поліцейський запропонував ОСОБА_3 пройти огляд на стан спяніння на його вибір на місці або в медичному закладі, від чого останній відмовився.

При цьому поліцейським не було проінформовано ОСОБА_3 про порядок застосування спеціального технічного засобу, а також не було запропоновано після його відмови пройти огляд в закладі охорони здоров'я, як це передбачено положеннями ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також поліцейським не було розяснено ОСОБА_3 наслідків відмови від проходження огляду на стан спяніння.

Більш того, поліцейськими не було розяснено ОСОБА_3 його права відмовитись від надання пояснень стосовно себе згідно зі ст. 63 Конституції України та не було розяснено йому його прав у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП.

Надалі ОСОБА_3 на службовому автомобілі було доставлено до відділу поліції, де о 07 годині 50 хвилин відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та нарешті розяснено ОСОБА_3 його права, тоді як зупинено його було о 06 годині 50 хвилин.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 11.11.2015 року №1413/27858, у редакції, чинній на час складення протоколу (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Отже, зважаючи на все викладене, можливо прийти до висновку про невідповідність дій поліцейського при застосуванні до ОСОБА_3 фізичної сили, спеціальних засобів у виді кайданків та адміністративного затримання положенням ст. ст. 1, 6, 7, 29, 43-45 Закону України «Про національну поліцію», ст. 260 КУпАП, а при складанні адміністративного протоколу вимог ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 11.11.2015 року № 1413/27858.

Отже, зважаючи на все викладене, суд уважає, що дії ОСОБА_3 не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 268, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Попов.