Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 318/2033/15-п Головуючий в 1 інстанції Капустинський М.В.
Провадження №33/778/517/18 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. 7 ст. 121, ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., розглянувши клопотання адвоката Шипілової С.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.7 ст.121, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2015 року постановою судді Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Куценка Івана Івановича визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.7 ст.121, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

05 липня 2018 року адвокат Шипілова С.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулася із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження (а.с.27-30).

В обґрунтування необхідності поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що про притягнення його до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 дізнався 21.05.2018 року від робітника МВ центру під час оформлення документів для отримання водійського посвідчення, після чого захисник звернулася до суду з заявою про надання копії постанови, яку отримала 04.06.2018 року. Тому вважає, що причина пропуску строку на апеляційне оскарження постанови є поважною.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи клопотання захисника та подані нею докази, приходжу до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, виходячи з наступного.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, а з моменту її винесення.

Суд першої інстанції використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи - матеріали справи містять поштове повідомлення про виклик ОСОБА_3 до суду, яке вручено особисто, про що свідчить його підпис (а.с. 14).

Отже ОСОБА_3, будучи обізнаним про дату судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, до судового засідання 17.08.2015 р. не з'явився, причин не явки суду не повідомив, заяви про відкладення слухання справи не надав, тому суд розглянув справу у відсутність належним чином повідомленого правопорушника.

Таким чином, ОСОБА_3 не був позбавлений можливості дізнатися про хід розгляду справи та оскаржити постанову в десятиденний строк з дня її винесення.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що адвокатом Шипіловою С.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3, копію оскаржуваного рішення отримано 04.06.2018 р., а апеляційну скаргу подано лише через місяць, а саме 05.07.2018 року, тобто за межами положень ч.2 ст.294 КУпАП.

Наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації прав ОСОБА_3 на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст.294 КУпАП обчислюється саме з дня винесення постанови, апеляційним судом не встановлено, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити адвокату Шипіловій С.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник