Справа 573/1062/18
Номер провадження 3/573/396/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі матеріал, який надійшов з Сумського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонера,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2018 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу, 15 червня 2018 року о 09 годині 10 хвилин на 2 км автодороги «Білопілля-Рижівка» водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, згідно показників газоаналізатору "Драгер 6810" стан сп'яніння становить 2,19 ‰. Від проходження медичного огляду у лікарні ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків.

Як зазначено у протоколі, своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. а п. 2.9 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився, при цьому суду пояснив, що вранці 14 червня 2018 року до нього додому приїхав його давній знайомий, з яким вони випили за зустріч. Знайомий поїхав десь о 23 год. 30 хв. Вночі дружині стало зле, вона втрачала свідомість і він попросив свого знайомого ОСОБА_2 зранку відвести їх з дружиною на їхній машині до лікарні. О 08.30 год. вони виїхали з дому, при цьому дружина була позаду, він на пасажирському сидінні спереду, а ОСОБА_2 керував автомобілем. По дорозі вони підібрали жінку, яка також їхала у м. Білопілля. На дорозі між поворотами на села Павлівка та Іскрисківщина вони побачили патрульну машину та поліцейських, які зупиняли транспорт. Поліцейський їх зупинив, представився, сказав надати документи. Так, як це його автомобіль, він з «бардачка» витягнув документи на «Ниву» та надав поліцейському, той сказав, що потрібно їх перевірити та щоб він йшов за ним, в цей час ОСОБА_2 замешкався, шукаючи своє водійське посвідчення, тому він пішов за поліцейським першим, в ОСОБА_2 прийшов пізніше. Його дружина, оскільки їй було погано, вийшла з машини подихати повітрям, а потім сіла на переднє сидіння. Після перевірки документи йому повернули, у ОСОБА_2 водійське посвідчення не брали, з ним розмовляв інший поліцейський. Поліцейські почали складати протокол, але він їм говорив, що не був за кермом, а був ОСОБА_2, те, що перебуває в стані алкогольного спяніння не заперечував. Зупинили понятих, сказали дихати в Драгер, він сказав, що не буде, оскільки не водій. Однак, тому, що його дружині було дуже погано, і він хотів щоб все скоріше закінчилося, він погодився. Після цього склали протокол та забрали права. В лікарню їхати він відмовився, оскільки напередодні випив пляшку пива та 400-450 гр горілки, однак автомобілем він не керував.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до п.п. а п. 2.9 ПДР України керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 2, 6 зазначеної Інструкції огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що ОСОБА_1 попросив звозити його та дружину в лікарню. Вранці 15 червня 2018 року він приїхав до них додому та вони на їхній машині поїхали в м. Білопілля. За кермом весь час перебував він. По дорозі підібрали місцеву поштарку. Далі їх зупинив працівник поліції, представився, але імені не називав, сказав надати документи. Так як це машина ОСОБА_1, то останній надав документи на машину, а він шукав своє водійське посвідчення у барсетці. Тоді ОСОБА_1 пішов з поліцейським, а він одразу, як знайшов посвідчення, пішов за ними, але поліцейські сказали, що водій у них вже є, сказали йти звідси, або одягнуть наручники. Він говорив їм, що за кермом перебував він, а не ОСОБА_1, але останні не слухали.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вранці 15 червня 2018 року вона поверталася з села Іскрисківщина до м. Білопілля. На дорозі її підібрали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з дружиною на зеленій «Ниві». За кермом автомобіля постійно був ОСОБА_2 Дружині ОСОБА_1 було дуже погано, вона пила ліки. Далі їх зупинили поліцейські, сказали надати документи. ОСОБА_1 надав документи на машину та пішов з поліцейськими, а ОСОБА_2 шукав права в барсетці та пішов за ними, але згодом він повернувся, сказав, що його відіслали. ОСОБА_1 сидів в патрульній машині близько 10 хв, потім вони вийшли і вона чула як ОСОБА_1 сказав, що не був за кермом і чому на нього складають протокол.

Свідок ОСОБА_4, який вказаний свідком у протоколі про адміністративне правопорушення, суду пояснив, що 15 червня 2018 року їхав в м. Білопілля, на дорозі стояла «Нива» та патрульна машина. Його зупинили, запропонували бути понятим. В його присутності ОСОБА_1 говорив, що автомобілем не керував, а керував ОСОБА_2 При ньому ОСОБА_1 продув драгер та відмовився їхати в лікарню. В «Ниві» він побачив ще жінку. Хто керував «Нивою» він не бачив, оскільки його зупинили набагато пізніше.

Свідок ОСОБА_5, який вказаний свідком у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснив суду, що 15 червня 2018 року він їхав з м. Білопілля та його зупинили працівники поліції та запропонували бути понятим. Біля поліцейської машини стояв ОСОБА_1, два поліцейських і ще один понятий. В «Ниві» за кермом сидів чоловік та на пасажирському сидінні сиділа жінка. ОСОБА_1 говорив, що за кермом не був. При ньому останній продув Драгер, відмовився їхати в лікарню. Хто керував «Нивою» він не бачив тому, що його зупинили пізніше.

Наданий Сумським РВП ГУНП в Сумській області відеозапис факт керування автомобілем ОСОБА_1 також не підтверджує. Вказаний відеозапис здійснений після зупинки автомобіля та на ньому присутній ОСОБА_1, який знаходиться поряд зі службовим автомобілем працівників поліції.

Суд приймав заходи для виклику в судове засідання начальника СРПП №3 ОСОБА_6Д,, який склав протокол відносно ОСОБА_1, однак, останній у судові засідання, призначені на 18 липня та 01 серпня 2018 року, не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Суд зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обовязок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем, суду надано не було, а тому пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що за кермом весь час перебував ОСОБА_2 у суді спростовані не були.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, заслухавши ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 36, ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання рішенням законної сили, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Суддя