Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

1 серпня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 2 травня 2018 року о 21 годині 35 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Курнатовського, 17 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на порушення норм процесуального права під час судового розгляду, які виразилися в тому, що суддя місцевого суду не проводив судове засідання відповідно встановленої ст.279 КУпАП процедури, чим порушив права ОСОБА_3, передбачені ст.268 КУпАП, у тому числі право користуватися юридичною допомогою адвоката, при цьому не з'ясував обставини справи, не викликав свідків та особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не дав оцінку наявним у справі доказам, що потягло за собою необґрунтоване накладення стягнення на його підзахисного.

_________________________________________________________________________

Справа № 33/796/2317/2018 Постанова винесена суддею Сазоновою М.Г.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Як зазначає захисник, ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння і готовий був пройти його на місці зупинки транспортного засобу, як це передбачено ч.2 ст.266 КУпАП, а тому підстав для направлення його на огляд до закладу охорони здоров'я не було. Звертає увагу на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про місце проживання свідків, їх паспортні дані, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак ці обставини суддею перевірено не було з причин відсутності судового розгляду.

Крім того, вважає, що, накладаючи стягнення, суд формально послався на вимоги ст.33 КУпАП, про що свідчить відсутність у матеріалах справи даних, які мають враховуватися при вирішенні цього питання, зокрема, наявність на утриманні ОСОБА_3 малолітніх дітей, стан його здоров'я, тощо.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, при цьому захисник акцентував увагу на тому, що ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку не відмовлявся, оскільки пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу поліцейські йому не пропонували, і на допущених суддею процесуальних порушеннях, на користь чого свідчить відсутність у справі протоколу судового засідання та технічного носія із записом судового засідання, а тому просив закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу правопорушення; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше, і містяться його письмові пояснення, які і не стосуються саме цього правопорушення; письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння; записі нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Не спростовують таких висновків і пояснення ОСОБА_3 та доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 пояснив, що поліцейські систематично безпричинно зупиняють його, відслідковуючи на планшетах інформацію про його судимість за ст.307 КК України і розгляд щодо нього кримінального провадження Дніпровським районним судом м. Києва за ст.309 КК України. На огляд до лікарні "Соціотерапія" він вже доставлявся, і ознак наркотичного сп'яніння у нього виявлено не було. 02.05.2018 року він погоджувався пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу. Проїхати з поліцейськими до закладу охорони здоров'я відмовився, оскільки дружина з грудною дитиною була в лікарні, а він вийшов поставити автомобіль у гараж, залишивши вдома старшу дитину, якій сім років, і знав, що огляд займає багато часу у зв'язку з очікуванням у черзі.

Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров'я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(далі - Інструкція).

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове.

Оскільки цими нормами передбачено огляд водія на стан наркотичного сп'яніння виключно лікарем у закладі охорони здоров'я з обов'язковим відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, посилання захисника на те, що ОСОБА_3 від огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку не відмовлявся, є безпідставними.

Згідно з довідкою Медичного центру ПП "Сантана-М" від 03.05.2018 року при проведенні експрес-тесту наявність наркотичних препаратів у сечі ОСОБА_3 не виявлено.

Суддя місцевого суду дав належну оцінку цьому доказу і правильно не взяв його до уваги, оскільки всупереч вимогам ч.4 ст.266 КУпАП цей огляд було проведено більше ніж через дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Крім того, у відповідності з вимогами ч.ч.3, 4 ст.266 КУпАП, п.9 розділу ІІ Інструкції огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на такий стан в інших закладах забороняється. І наказом Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації від 30.05.2016 року № 236 визначено Київську міську наркологічну клінічну лікарню "Соціотерапія" як єдину установу в м. Києві, якій надано таке право.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 відмовився їхати до вказаного закладу охорони здоров'я у супроводі працівників поліції, а іншого встановленого порядку огляду не передбачено, зазначена довідка не спростовує висновків суду про відмову від проходження огляду. ОСОБА_3 не навів переконливих доводів, що йому перешкодило поїхати до закладу охорони здоров'я з поліцейськими, оскільки його пояснення про те, що вдома без нагляду залишилася малолітня дитина, не узгоджуються із записом нагрудної камери (відеореєсттратора) поліцейського, яким зафіксовано, що він відмовляється, оскільки його вдома чекає дружина з маленькою дитиною, і у разі, якщо вона дізнається про його спілкування з поліцією, це буде для неї стресом. Також ОСОБА_3 мотивує свою відмову тим, що не є особою, яка вживає наркотичні засоби.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про порушення норм процесуального права під час судового розгляду, оскільки зміст постанови, в якій викладено пояснення ОСОБА_3, які оцінені в сукупності з іншими доказами, в тому числі долученою ним довідкою, свідчить про протилежне. Дійсно, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні повні дані про місце проживання свідків, однак вони містяться у поясненнях вказаних осіб. Під час розгляду справи судом оголошувалася перерва, а тому ОСОБА_3 мав можливість скористатися юридичною допомогою адвоката.

Відсутність же у справі протоколу судового засідання і технічного носія інформації об'єктивно пояснюється тим, що Кодексом України про адміністративні правопорушення повне фіксування судового розгляду не передбачено.

Отже, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Не ґрунтуються на вимогах закону і твердження захисника про формальний підхід при накладенні адміністративного стягнення.

Згідно з ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті, яка є безальтернативною і передбачає лише стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. І загальні правила накладення стягнення за вказане адміністративне правопорушення, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в даному випадку не поширюються.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн