11.07.2018 Єдиний унікальний номер 205/3124/18
Єдиний унікальний номер 205/3124/2018
Номер провадження 3/205/1250/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці (Держпраці) відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., паспорт серія НОМЕР_2

РНКПП: НОМЕР_1, громадянки України, працює: директором ДП «Дніпровський

електровозобудівний завод», проживає адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Згідно протоколу серія ДН № 233/24/АВ/А/ПТ від 24.04.2018 року директором ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» ОСОБА_1 у лютому 2018 року фактично було допущено до роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладання трудового договору, оформленого наказом або розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги ч.1 та ч. 3 ст.24 КЗпП України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 41 КУпАП (порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці).

Особа, яка притягається да адміністративної відповідальності в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду надходило. Про день та час розгляду справи гр. ОСОБА_1 повідомлявся належним чином шляхом надсилання судових повісток двічі за його зареєстрованим місцем проживання, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Однак вказані поштові відправлення повернулось до суду із відміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 15, 16). З наведеного вбачається, що не зважаючи на повідомлення поштового відділення, про надходження судової кореспонденції, зазначене поштове відправлення отримано не було. Відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи по суті такої особи.

Європейський Суд з прав людини не одноразово своїх рішеннях (наприклад, «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008) зазначав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Зі змісту протоколу серія ДН № 233/24/АВ/А/ПТ від 24.04.2018 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 уповноваженою особою було роз'яснено, що такий протокол надсилається до розгляду до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 будучи достеменно обізнаним про складання відносно нього протоколу у справі про адміністративне правопорушення, та передачу такого адміністративного матеріалу на розгляд до органу судової влади, отримуючи повідомлення поштового відділення про надходження поштової кореспонденції із суду, фактично не виявив власної зацікавленості до розгляду судом адміністративної справи відносно нього.

Суд зауважує, що згідно вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов'язковою. А відтак, з огляду на викладені обставини та вимоги закону, суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів без участі особи, яка притягається да адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали даної адміністративної справи, доходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, з матеріалів справи вбачається, під час інспекційного відвідування на ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» проведеною співбесідою із працівниками «V», «Б», «К» та «8» було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були присутні на всіх оперативних нарадах та приймають участь у виробничому процесі на ДП «ДЕВЗ». Одночасно із цим, працівник «Б» повідомив, що отримує від ОСОБА_4 вказівки щодо збуту продукції на ДП «ДЕВЗ». Працівник «К» повідомив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 працюють на ДП «ДЕВЗ» з листопада 2017 року, і на оперативній нараді ОСОБА_3 був представлений як заступник директора по збуту. Крім того, на офіційному сайті Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод», а саме devs.com.ua у розділі «Керівництво компанії» до березня 2018 року ОСОБА_4 значився як заступник директора. Також на сайті значилась адреса його електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2. (акт інспекційного відвідування № ДН233/24/АВ від 16.04.2-18 року, а.с.5).

Матеріали опитування працівників ДП «ДЕВЗ», зафіксовані засобами аудіотехніки та скріншот з сайта ДП «ДЕВЗ» долучаються до акту інспекційного відвідування у електронному вигляді на диску для лазерних систем зчитування.

Суд не може взяти із цього приводу до уваги письмове заперечення ОСОБА_1 у протоколі від 24.04.2018 року, відповідно до змісту якого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виконували роботи згідно цивільно-правових договорів.

Так, стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому, КЗпП Україниу статті 21 визначає поняття трудового договору. Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Враховуючи роз'яснення Мінпраці та соціальної політики України від 11.03.2002 року №06/2-4/452 та від 26.12.2003 №067/1-4/2008 основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою укладання договору підряду є отримання певного матеріального результату. Тобто, за цивільно-правовим договором процес праці не регламентується: працівник не зараховується до штату, не видається наказ про його прийняття на роботу, не вноситься запис до трудової книжки і на нього не поширюється дія внутрішнього трудового розпорядку. Цивільно-правовий договір завжди оформляється письмово, з вказівкою конкретної роботи, завдання, замовлення.

В даному випадку, із матеріалів справи вбачається, що у п.п.2.1.1 розділу 2 вищевказаних цивільно - правових договорів зазначено, що ВИКОНАВЕЦЬ зобов'язаний надавати послуги в повній відповідності з умовами цього договору та вимог чинного законодавства України. надавати ЗАМОВНИКУ консультації та роз'яснення у вигляді усних і письмових довідок. Однак такі договори не містять і відомостей щодо того, який саме конкретний результат роботи повинна передати виконавець замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, процес організації роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 носив характер саме трудової діяльності, адже такі громадяни виконували протягом тривалого періоду часі роботу (присутність на нарадах підприємства, надання вказівок працівникам підприємства щодо збуту продукції, розміщення інформації стосовно себе, як працівників керівного складу, на сайті підприємства тощо), яка вочевидь виходили за рамки укладених цивільно-правових договорів. А відтак діяльності таких фізичних осіб притаманні усі ознаки трудової.

Таким чином, пояснення гр. ОСОБА_1 повністю суперечать матеріалам справи, зібрати у ході інспекційного відвідування, та оформлених відповідним актом від 16 квітня 2018 року.

Суд зауважує, що надання трудовому договору форми цивільно-правового договору перешкоджає реалізації працівником права на працю, гарантованого статтею 2 Кодексу законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, а його вина підвердєжується зібраними матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДН № 233/24/АВ/А/ПТ від 24.04.2018 року (а.с. 1), актом інспекційного відвідування (невиїздного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 16.04.2018 року (а.с. 2-7).

За таких обставин беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Під час дослідження матеріалів справи обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність особи, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.

З огляду на вказані обставини та вимоги закону, суддя вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст. 41 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. в дохід держави.

Також відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника стягується судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 184, 283, 284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., паспорт серія НОМЕР_3, РНКПП: НОМЕР_1, притягнути до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП, та застосувати у відношенні нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., паспорт серія НОМЕР_3, РНКПП: НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д. В. Мовчан