Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/577/18 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія ч.1 ст. 130 ОСОБА_1 Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА
26 липня 2018 року м.Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_2, за участю: захисника правопорушника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_3 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду від 01 березня 2018р щодо
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: с. Стриєва, вул Київська, 79, Новоград-Волинський район, Житомирська область, зареєстрованого за адресою: : с. Стриєва, вул Травнева, 12, Новоград-Волинський район, Житомирська область, громадянина України, пенсіонера,
Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.
Згідно постанови суду, 15.02.2018 року до суду надійшов протокол відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 ОСОБА_1, з якого вбачається, що 08.02.2018 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Сагайдачного в м. Новоград-Волинський, у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строки на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а справу - закрити.
В обгрунтування поновлення строку на оскарження стверджує, що ніяких повісток не отримував, і про те, що відбулося засідання, стало відомо тільки з виклику до виконавчої служби.
Згідно ст.289 ОСОБА_1 скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Як вбачається з оскаржуваної постанови суду першої інстанції, адміністративну справу відносно ОСОБА_3 було розглянуто у його відсутність. Копія оскаржуваної постанови направлялась судом правопорушнику ОСОБА_3, але повернулась до суду з відміткою поштового відділення звязку за закінченням терміну зберігання», що підтверджується матеріалами адміністративної справи. Про існування оскаржуваної постанови суду дізнався у державній виконавчій службі, що підтверджується долученої до апеляційної скарги копії постанови старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_4 від 24.05.2018 року. За таких обставин строк на апеляційне оскарження ОСОБА_3 пропущено з поважних причин та поновлюється апеляційним судом.
В обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що у відповідності до ст. 277- 2 ОСОБА_1 його не повідомили про слухання справи та позбавили права бути присутнім в судовому засіданні, чим були порушені його права, передбачені ст.268 ОСОБА_1. Реальні обставини справи не в повній мірі відповідають викладеному в постанові. 08.02.2018 року дійсно рухався по вул. Сагайдачного м. Новоград-Волинського. Дійсно зупиняли працівники поліції, які запропонували пройти тест на алкоголь і він на це погодився. Визнав, що випив пива, але іншого алкоголю не вживав. Це підтвердив в протоколі. Прилад, який був застосований для тестування, викликав в нього сумнів, і він про це заявив. В постанові суду говориться, що тестування проводилось двічі, а коли вдруге тест показав вже інші показники, то йому заявили, щоб підписував протокол, інакше напишуть ще більше, а тоді буде ще гірше. Копію протоколу ніхто не вручав і з його вимогами не ознайомлювався.
До апеляційного суду правопорушник ОСОБА_3 не зяивився, хоча був належним чином та завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник правопорушника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_3 обізнаний про розгляд його апеляційної скарги, але не бажає приймати участь в апеляційному розгляді, доручив йому, захиснику, представляти його інтереси. З приводу правопорушення захисник пояснив підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Крім того, враховуючи неналежне повідомлення ОСОБА_3 судом першої інстанції, він вважав за можливе скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у звязку з закінченням на час розгляду апеляційним судом апеляційної скарги строків накладання адміністративного стягнення.
Заслухавши захисника ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.280 ОСОБА_1 зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 ОСОБА_1 доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд зазначених вимог закону дотримався та прийшов до вмотивованого обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 ОСОБА_1, який відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.
Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 ОСОБА_1, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 037182 від 08.02.2018 року, в якому зазначено, що 08.02.2018 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Сагайдачного в м. Новоград-Волинський, у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 ОСОБА_1.
При цьому, правопорушник ОСОБА_3 в графі протоколу «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» зазначив: «зобовязуюсь не керувати до повного витвереження, на експертизу їхати відмовляюсь». Крім того, зазначений протокол не містить жодних зауважень ОСОБА_3 з приводу можливих порушень з боку працівників поліції при складанні протоколу та проведенні огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» тощо. Адміністративний протокол підписаний ОСОБА_3 та свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6
До протоколу про адміністративне правопорушення доданий акт про огляд на стан сп'яніння, який також містить відомості про резульати такого огляду, наявні ознаки сп'яніння, підпис ОСОБА_3 про згоду з результатами огляду, та підпис свідків., та додано чеки газоаналізатора з результатами їх використання, які внесені до протоколу та акту.
Зазначені обставини у повному обсязі підтверджені письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 08.02.2018 року, згідно яких ОСОБА_3 в присутності згаданих свідків пройшов тест на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Драгер», результат якого показав 1,34 %0 алкоголю, а також в категоричній формі відмовився їхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.
Крім того, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 визнав факт вживання алкоголю, а саме, що вживав пиво.
Враховуючи вище наведене, в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 ОСОБА_1.
Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши зазначені докази, наявні в матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 ОСОБА_1, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість останнього у вчинені інкримінованого правопорушення.
Доводи ОСОБА_3, викладені в його апеляційній скарзі з приводу того, що його не повідомили про слухання справи та позбавили права бути присутнім в судовому засіданні, чим були порушені його права, передбачені ст.268 ОСОБА_1, не можуть бути підставою до скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, правопорушник ОСОБА_3 при складанні відносно нього адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції свою адресу: с.Стриєва, вул.. Травнева, 12 Новоград-Волинського району Житомирської області. Саме за цією адресою судом першої інстанції ОСОБА_3 направлялись судові повістки про виклик до суду для розгляду адміністративної справи відносно нього. При цьому, адресу свого фактичного місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 працівникам поліції не повідомляв при складанні адміністративного протоколу, чим в подальшому фактично позбавив суд першої інстанції повідомити його про час та місце розгляду адміністративної справи щодо нього.
При цьому в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи в Новоград-Волинському міськрайонному суд Житомирської області, разом з тим правопорушник не цікавився подальшим ходом розгляду його справи, завідомо для себе знаючи про те, що за зазначеною в протоколі адресою він не проживає. Зазначені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_3 недобросовісно користуючись своїми процесуальними правами, навмисно не цікавився часом та місцем розгляду справи в суді першої інстанції, розуміючи протиправність своєї поведінки.
Крім того слід зазначити, що апеляційним судом права ОСОБА_3, передбачені ст.268 ОСОБА_1, були поновлені шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження, прийняття його апеляційної скарги до апеляційного розгляду, повідомлення про час та місце розгляду адміністративної справи. Як згадувалось вище, ОСОБА_3 обізнаний про апеляційний розгляд його скарги на постанову суду першої інстанції, свої інтереси доручив представляти захиснику ОСОБА_1, сам в судове засідання апеляційного суду для підтримання своєї апеляційної скарги не зявився.
Твердження правопорушника ОСОБА_3 про те, що прилад, який був застосований для тестування, викликав в нього сумнів, і він про це заявив, жодним чином не підтверджується, а навпаки спростовуються доданими до протоколу наведеними вище доказами та матеріалами . Не надано таких доказів апелянтом і до апеляційного суду, а тому такий довід не може бути підставою для висновку про недоведеність вини ОСОБА_3 в даному правопорушенні та для скасування постанови суду. Посилання захисника в обгрунтування сумнівності показників газоаналізатора на те, що при першому тестуванні показник був 1,23%, а при другому 1,34 %, не може безумовно свідчить про недостовірність таких показів взагалі та відсутності із врахуванням наведених вище доказів, оцінених в сукупності, стану спяніння ОСОБА_3 на час проведення огляду.
Не надано апелянтом апеляційному суду і будь-яких доказів чи даних з приводу можливого тиску на нього з боку працівників поліції, про що ним зазначається у апеляційній скарзі.
Разом з тим, спростовуються і доводи правопорушника ОСОБА_3 в частині того, що копію протоколу ніхто не вручав і з його вимогами не ознайомлювався, оскільки в адміністративному протоколі за ч.1 ст.130 ОСОБА_1 щодо нього міститься його підпис в графі ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копії.
Стягнення, визначене у санкції ч.1 ст. 130 ОСОБА_1 України, є безальтернативним, тому визначене судом першої інстанції ОСОБА_3 відповідає вимогам закону.
З огляду на викладене, підстави до задоволення апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_3 та скасування постанови суду з мотивів, наведених в його апеляційній скарзі, відсутні, як відсутні і підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі у відповідності до положень п.7 ст. 247 та ст. 38 КпАП .
Керуючись ст.294 ОСОБА_1, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 березня 2018 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 березня 2018 року відносно нього за ч.1 ст.130 ОСОБА_1 без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: