Справа № 363/1066/18 Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 33/780/591/18 Доповідач у 2 інстанції Зіміна В. Б.
Категорія 255 04.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності:ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 29 травня 2018 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 29 травня 2018 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев'ятнадцять) грн.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25.03.2018 року близько 23.30 год. в АДРЕСА_2, погрожував фізичною розправою ОСОБА_3 та виражався в його сторону нецензурною лайкою.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову судді щодо нього скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду першої інстанції винесена з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам і обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення.

Так, апелянт зазначає, що 25.03.2018 року близько 19 год. йому зателефонував його неповнолітній брат ОСОБА_5 і поскаржився, що його батько ОСОБА_3 вчиняє до нього насильство. Брат при цьому плакав і просив допомогти. Після цього він зателефонував ОСОБА_3 і просив не чіпати брата. Коли його брат зателефонував йому ще раз, він покинув своїх друзів, з якими відпочивав і вживав алкогольні напої, і поїхав за адресою: АДРЕСА_2, щоб захистити брата. Приїхавши на місце приблизно о 23.40 год., він почав стукати в двері, а нецензурну лайку вживав через емоційні переживання за брата. ОСОБА_3 йому двері не відкрив, а лише повідомив, що викликав поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то йому і ОСОБА_3 було запропоновано проїхати до Вишгородського ВП для складання адміністративного протоколу.

Зазначені обставини, на думку апелянта не були встановлені судом першої інстанції та враховані під час прийняття рішення.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити, а також пояснив, що ОСОБА_3 є його відчимом. Разом вони ніколи не проживали, але підтримували відносини до дня смерті матері, яка померла у 2016 році, після чого ОСОБА_3 став зловживати спиртними напоями. Разом з ОСОБА_3 проживає його молодший брат ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Він та його рідні хочуть встановити опіку над ОСОБА_6 і звернулися до опікунської ради, в зв'язку з чим між ними і ОСОБА_3 з даного приводу виникають конфлікти. 25.03.2018 року о 23.30 год. він дійсно вчинив сварку з ОСОБА_3, але вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийняті рішення щодо ОСОБА_2 суддею були дотримані вказані вимоги закону.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення Серії ГП № 581572 від 26.03.2018 року, ОСОБА_2 25.03.2018 року близько 23.30 год. в АДРЕСА_2, погрожував фізичною розправою ОСОБА_3 та виражався в його сторону нецензурною лайкою.

Ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суддя, дослідивши зібрані у справі докази, а саме покази ОСОБА_2 в суді першої інстанції, де він підтвердив факт вчинення ним сварки на вулиці з ОСОБА_3; покази свідка ОСОБА_7, яка пояснила, що є сестрою ОСОБА_2, який приблизно о 00.00 год. з 25.03.2018 року на 26.03.2018 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 у нетверезому стані, вчинив сварку з ОСОБА_3; покази потерпілого ОСОБА_3, який пояснив, що 25.03.2018 року близько 23.30 год. до нього зателефонував ОСОБА_2 і почав погрожувати йому фізичною розправою, а пізніше, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння приїхав до його будинку і почав вибивати двері, погрожував фізичною розправою і виражався нецензурною лайкою; покази інспекторів поліції ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які підтвердили факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння та його висловлювання в грубій формі нецензурною лайкою; а також відомості, зазначені в: протоколі про адміністративне правопорушення Серії ГП 581572 від 26.03.2018 року; заяві ОСОБА_3 від 25.03.2018 року; письмових поясненнях ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 25.03.2018 року; протоколі затримання ОСОБА_2 від 26.03.2018 року та дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 КУпАП, яке відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наявними в адміністративній справі доказами (а.с. 1-6)

З даними висновками суду першої інстанції, з урахуванням показів ОСОБА_2 наданих під час розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП є правильною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП оскільки висловлювався нецензурною лайкою не в громадському місці, як це передбачено даною статтею, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під'їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою у дворі на вулиці, біля будинку в АДРЕСА_2, що відноситься до громадського місця. Дані події відбувалися у нічний час.

Таким чином, на думку апеляційного суду, постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 29 травня 2018 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 29 травня 2018 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.Б. Зіміна