Справа № 152/881/18
Провадження №3/152/385/18
ПОСТАНОВА

іменем України

12 липня 2018 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1

з участю:

прокурора Жмеринської

місцевої прокуратури ОСОБА_2,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Вірменії, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, вірменина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, фізичної особи-підприємця, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, депутата Шаргородської районної ради 7 скликання Вінницької області, паспорт серії АВ №399435, виданий 28.05.2002 року Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

- за ч.1 ст.172-6 КпАП України,

встановив:

ОСОБА_3, відповідно до протоколу від 07.06.2018 року за №138 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, а саме в тому, що, будучи депутатом місцевої ради Шаргородської районної ради сьомого скликання Вінницької області, тобто, в силу вимог підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та субєктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин в термін до 01.04.2018 року, не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В суді ОСОБА_3 зазначив, що дійсно, відповідно до рішення 1 сесії 7 скликання Шаргородської районної ради від 17.11.2015 року, він є депутатом цієї ради та ознайомлений з вимогами ЗУ «Про запобігання корупції». Так, він був обізнаний про необхідність своєчасного подання електронних декларацій до 01.04.2018 року. Ним збиралися документи для подання вказаної декларації з метою внесення достовірних даних про належне йому майно. Проте, на початку 2018 року він тривалий час хворів, дуже погано себе почував, лікувався, а також виїздив за кордон. Після повернення з-за кордону у кінці березня 2018 року він знову захворів і через лікування та погане самопочуття втратив час та подав електронну декларацію із запізненням. Ним декларація за 2017 рік подана 05.04.2018 року, тому йому незрозуміло, з яких причин у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він несвоєчасно не подав електронну декларацію. Умислу на несвоєчасне подання чи на неподання декларації взагалі він не мав. Несвоєчасно подав декларацію через поважні причини, якими є тривала хвороба та тривале перебування за кордоном. Не визнає себе винуватим у несвоєчасному неподанні електронної декларації, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення. Запевняє суд, що з поважних причин та через необережність ним несвоєчасно подано декларацію.

Прокурор Цибровський Ю.С. зробив висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, вважає, що його дії кваліфіковані вірно за ч.1 ст.172-6 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, строки, передбачені ст.38 КУпАП, не пропущені, причини несвоєчасного подання декларації ОСОБА_3 не є поважними, оскільки, строк подання декларації з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року, а виїзди ОСОБА_3 за кордон та періоди хвороби не охоплюють повністю вказаний період подання декларації, тому вважає за необхідне притягнути останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 гривень.

Проаналізувавши документи та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1ст.251 КУпАП).

Виходячи з аналізу доказів, що наявні в матеріалах справи та пояснень ОСОБА_3, у діях останнього не вбачаю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, порушення вимог фінансового контролю, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування.

До вказаного висновку приходжу, виходячи з наступного.

ОСОБА_3, відповідно до статті 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», набув повноваження депутата Шаргородської районної ради 17.11.2015 року, тобто з моменту офіційного оголошення підсумків виборів депутатів Шаргородської районної ради 7 скликання у день відкриття 1 сесії 7 скликання Шаргородської районної ради (а.с.22, 23).

Як депутат органу місцевої ради, відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», ОСОБА_3 є особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та субєктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, ОСОБА_3 відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції», повинен був подати до 1 квітня 2018 року декларацію шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

При цьому, встановлено в ході судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, зі скріншоту із ЄДРД, що ОСОБА_3 подав електронну декларацію 05.04.2018 року о 13 годині 33 хвилини (а.с.8).

Відповідно до ст.19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Частиною першою статті 4 ЗУ «Про запобігання корупції» встановлено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п.8 частини першої статті 11 ЗУ «Про запобігання корупції», до повноважень Національного агентства належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною другою ст.49 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобовязані перевіряти факт подання субєктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Відповідно до п.п.1, 2 Розділу ІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК за №56 від 10.02.2017 року, зареєстрованого в МЮ України 13.02.2017 року за №201/30069, саме Національне агентство проводить щодо декларацій такі види контролю, як контроль щодо своєчасності подання, зокрема, на підставі повідомлень, що надходять від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб публічного права, які у встановленому Національним агентством порядку відповідно до статті 49 Закону перевіряють факт подання декларацій субєктами декларування, які в них працюють (працювали), інформації, що надходить до Національного агентства від правоохоронних органів.

Пунктом 3 Розділу ІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що у разі отримання інформації (повідомлень), передбачених у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, Національне агентство перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування шляхом пошуку даних у Реєстрі.

Пунктом 4 Розділу ІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що у випадку встановлення неподання декларації субєктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє про це субєкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського обєднання, іншого непідприємницького товариства, в якому працює (здійснює діяльність) субєкт декларування, та спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Пунктом 5 Розділу ІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому субєкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо своєчасності подання, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 року у справі №814/886/17, адміністративне провадження №К/9901/505/17.

Отже, виходячи із аналізу вимог ЗУ «Про запобігання корупції» та Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, виявлення факту неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування покладається на державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права, які зобовязані перевіряти факт подання субєктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку, а також самим Національним агентством.

Тоді як із протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вбачається, що адміністративне правопорушення виявлено управлінням захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, тобто особою, яка не уповноважена виявляти адміністративні правопорушення, повязані із корупцією, а уповноважена нормами КУпАП, лише складати протоколи про адміністративні правопорушення, повязані із корупцією.

Отже, слід зауважити, що вказаний орган, зазначивши про виявлення адміністративного правопорушення, повязаного із корупцією, вийшов за межі своїх повноважень, передбачених ЗУ «Про запобігання корупції» та КУпАП, що є порушенням вимог ст.19 Констиуції України, ст.ст.11, 49 ЗУ «Про запобігання корупції», Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З досліджених доказів, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_3 подано декларацію, але несвоєчасно, тоді як, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, останній при формулюванні обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, обвинувачується в тому, що «несвоєчасно» «не подав» декларацію (а.с.5).

Разом з тим, слід зауважити, що ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто такий склад адміністративного правопорушення, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, не передбачено ні ч.1 ст.172-6 КУпАП, ні нормами КУпАП взагалі.

Виходячи із диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП, несвоєчасність подання декларації це подання її поза строком, визначеним законом. Конструктивною ознакою обєктивної сторони адміністративного правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності поважних причин несвоєчасного подання декларації відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП виключається.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією», під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв веб-сайту НАЗК, витребування відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Виходячи з аналізу ч.1 ст.172-6 КУпАП, вчинення несвоєчасного подання декларації без поважних причин через необережність, виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що у період з 30.01.2018 року по 16.02.2018 року ОСОБА_3 хворів, йому встановлено діагноз: гострий трахеобронхіт, затяжний перебіг; з 23.02.2018 року ОСОБА_3 звертався за медичною допомогою і йому встановлено діагноз: хронічний холецистопанкреатит у стадії загострення, хронічний гастрит, що підтверджується довідкою Шаргородського РЦ ПМСД (а.с.74).

Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків: ОСОБА_4, сімейного лікаря Шаргородського РЦ ПМСД, та ОСОБА_5, завФАПом с. Пасинки Шаргородського району, які пояснили, що ОСОБА_3 тричі протягом січня-лютого 2018 року звертався до сімейного лікаря з приводу затяжного перебігу трахеобронхіту, йому встановлено лікування, яке кілька разів змінювалося і обиралося більш ефективне через важкий перебіг хвороби та високу температуру тіла. Крім того, у кінці лютого 2018 року ОСОБА_3 було встановлено ще й діагноз загострення холецистопанкреатиту, що сталося внаслідок призначення антибіотиків для лікування трахеобронхіту. ОСОБА_3 тривалий час лікувався, проходив обстеження, направлявся сімейним лікарем у обласну лікарню. В кінці березня 2018 року у ОСОБА_3 сталося загострення панкреатиту і він звертався до сімейного лікаря, але вже під час виїзду його в с. Пасинки, у звязку із чим це звернення не зафіксовано у Шаргородській АЗПСМ №2, де ОСОБА_4 працює.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що з 03.01.2018 року по 26.01.2018 року та з 21.03.2018 року по 28.03.2018 року ОСОБА_3 виїздив за кордон (а.с.40-41).

Проаналізувавши періоди хвороби та періоди перебування ОСОБА_3 за межами України встановлено наступне: з 03.01.2018 року по 26.01.2018 року перебування за кордоном; з 30.01.2018 року по 16.02.2018 року хвороба; з 23.02.2018 року хвороба; з 21.03.2018 року по 28.03.2018 року перебування за кордоном; з кінця березня 2018 року до початку квітня 2018 року хвороба.

Аналіз вказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_3 не мав умислу на несвоєчасне подання ним декларації, будучи субєктом декларування, оскільки через поважні причини, якими є хвороба останнього та перебування за кордоном, які охоплюють майже всі дні періоду з 01.01.2018 року до 31.03.2018 року, за виключенням, приблизно 30 днів, що свідчить про відсутність умислу на несвоєчасне подання декларації.

Таким чином, встановлено, що відсутні складові складу адміністративного правопорушення, зокрема, обєктивна сторона несвоєчасне подання декларації без поважних причин, так як причини неподання ОСОБА_3 декларації є поважними і проаналізовані вище, а також субєктивна сторона вина у формі прямого чи непрямого умислу, оскільки встановлено неподання ОСОБА_3 декларації через необережність.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, повязане з корупцією, це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність, а корупцією є використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Оскільки відсутні складові ознаки складу адміністративного правопорушення у діянні ОСОБА_3, зокрема, обєктивна ознака обєктивної сторони, яка полягає у несвоєчасному поданні декларації без поважних причин, та субєктивна складова вина у формі прямого чи непрямого умислу, то в цілому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.172-6 КУпАП.

А також, враховуючи, що обвинувачення особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, сформульовано як несвоєчасне «неподання» декларації, то відсутня і подія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.172-6, ст.ст.245, 246, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.248, 249, 250, 251, 252, 276, 280, 283, 284, 285, 287, 289, 294 КпАП України,

постановив:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: