П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2018 Справа №607/12030/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., за участі секретаря судового засідання Осів І.В., прокурора Штурми Н.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли з управління захисту економіки в Тернопільській області ДЗЕ НП України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, працює начальником Головного управління держпродспоживслужби в Тернопільській області, ІПН №, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,

за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 працюючи на посаді начальника Головного правління Держпродспоживслужби в Тернопільській області, будучи державним службовцем категорії «Б» посад державної служби та згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, в установлений законом термін, несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу вчинення правопорушення інкримінується за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 відповідно до наказу голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_3, від 23 січня 2017 року № 25-к, призначений на посаду начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області. Крім цього відповідно до даного наказу за ОСОБА_4 збережено раніше присвоєний 1 (перший) ранг посадової особи місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 02.06.2017 набув право власності на житловий будинок загальною площею 162.5 кв.м., вартістю 406 250 грн., що в с. Байківці, вул. Богата, 11-в, Тернопільського району, Тернопільської області.

Відповідно до вимог частини другої ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у ОСОБА_1 в період з 02.06.2017 по 00:01 год. 13.06.2017 виник обовязок у десятиденний строк з моменту набуття права власності на майно повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Опрацюванням відомостей з Реєстру встановлено, що ОСОБА_1 лише 16.06.2017 о 15:13 год. подав повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані з унікальним ідентифікатором документа (https://public.nazk.gov.ua/declaration/c65a7688-b953-41b8-bde8- -23Мс172б2б), тобто з порушенням десятиденного строку.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи субєктом, на якого поширюються вимоги ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення встановленого законом десятиденного строку, несвоєчасно, повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані з моменту набуття права власності на нерухоме майно (100% право власності на житловий будинок площею 162.5 кв.м.) вартість якого становить 406 250 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 80 000 гривень, встановлених на 1 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор підтримала протокол про адміністративне правопорушення, та просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначила, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на протязі встановленого законом строку з моменту реєстрації за ним права власності всупереч закону не повідомив про суттєві зміни майнового стану. Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він не знав про час виникнення права власності, спростовуються його декларацією за 2017 рік, в якій він зазначив час виникнення права власності саме 02.06.2017 року. Вважає, що ОСОБА_4 неподання декларації вчинено умисно, що підтверджується тим, що він раніше двічі подавав електронну щорічну декларацію та один раз декларацію про зміну майнового стану, крім того його підпис свідчить про ознайомлення із вимогами антикорупційного законодавства. Вважає, що строком виявлення адміністративного правопорушення є 25 червня 2018 року, оскільки саме тоді особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення виявлено всі його ознаки, протокол складений уповноваженою особою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що будинок с. Байківці, вул. Богата, 11-в, Тернопільського району в 2017 році він не набував у власність, оскільки вказаний будинок господарським способом збудований ним на належній йому земельній ділянці, яку він задекларував. 02 червня 2017 року його представник за довіреністю, у звязку із завершенням будівництва будинку, звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію надавши нотаріусу всі необхідні документи. Як видно із витягу про реєстрацію, рішення реєстратором прийнято тільки 07 червня 2017 року, тобто вказаний час з 02 червня 2017 року по 07 червня 2017 року не може вважатися як час, в який він мав можливість повідомити про зміни майнового стану, так як йому було невідомо яке рішення щодо реєстрації права власності прийме реєстратор. Отримавши тільки 07 червня 2017 року витяг про державну реєстрацію, він з метою дізнатися про необхідність повідомляти про зміну майнового стану, звернувся до експерта, який має спеціальні знання щодо оцінки майна з метою визначення його ринкової вартості. Оскільки будинок фактично побудований ним господарським способом, в нього відсутні спеціальні знання щодо оцінки майна, у звязку із цим в нього відсутня була грошова оцінка будинку. Тільки після одержання висновку експерта, він зясував для себе необхідність повідомити про зміну майнового стану та отримав таку реальну можливість, так як в нього була грошова оцінка. Без такої оцінки він не міг повідомити про зміни майнового стану, так як графа про оцінку майна є обовязковою для заповнення та без її заповнення подати повідомлення неможливо. Звертає увагу суду, що стаття 52 Закону передбачає обовязок декларувати отримання доходу або придбання майна на суму яка перевищує 50 прожиткових мінімумів працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року, однак він дохід не отримував та майно не придбавав, а тільки зареєстрував побудовану на його земельній ділянці будівлю, яка раніше йому належала як незакінчене будівництво, тобто змінився тільки правовий статус майна. Однак, у звязку із відсутністю єдиної думки із зазначеного питання і неоднозначністю правової позиції ним було подано для перестраховки повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Захисник ОСОБА_2 просить закрити справу про адміністративне правопорушення у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного проступку. Зазначає, що ОСОБА_1 не набував та не придбавав майно, а лише зареєстрував право власності на нього. Рішення про реєстрацію права власності було прийнято 07.06.2017 року, до цього моменту ОСОБА_1 не міг знати, яке рішення щодо реєстрації прийме реєстратор, так як законом «Про державну реєстрацію речових прав» передбачено різні варіанти рішень, в тому числі і відмову в проведенні державної реєстрації. Крім того, отримавши витяг, ОСОБА_1 не міг знати про свій обовязок подати декларацію про зміну майнового стану, так як йому невідома була оцінка майна, без якої неможливо повідомити про зміну майнового стану. Така оцінка могла бути і меншою 50 прожиткових мінімумів доходів громадян. Тільки після проведення оцінки майна, яку ОСОБА_1 за власний рахунок замовив відразу після отримання витягу та отримав результат оцінки тільки 16.06.2017 року, він зясував для себе необхідність подати декларацію про зміну майнового стану.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до Наказу голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_3 від 23 січня 2017 року № 25-к, ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області, збережено раніше присвоєний 1 (перший) ранг посадової особи місцевого самоврядування.

25 квітня 2017 року ОСОБА_1 подав до управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області декларацію про готовність до експлуатації обєкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, а саме індивідуального житлового будинку по вул. Богата, 11-В в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №88963687 сформованого 07.06.2017 року о 12:43:18 приватним нотаріусом ОСОБА_5, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса ОСОБА_5 прийнятого 07.06.2017 року о 12:35:39 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на будинок №11-В по вул. Богата в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області та присвоєно реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 252. Відповідно до витягу, час подання заяви про державну реєстрацію та дата державної реєстрації права власності 02.06.2017 року 16:27:11.

На замовлення ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (сертифікат субєкта оціночної діяльності №181/16 від 01 березня 2016 року на право проведення незалежної оцінки майна виданий Фондом державного майна України) виконав оцінку житлового будинку по вул. Богата, 11-В в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області та визначив ринкову вартість вказаного будинку 406250 гривень. Відповідно до звіту про оцінку майна, виконання оцінки розпочато 07 червня 2017 року та закінчено 16 червня 2017 року.

З публічних відомостей розміщених на офіційному сайті НАЗК встановлено, що ОСОБА_1 16.06.2017 о 15:13 год. подав повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані з унікальним ідентифікатором документа (https://public.nazk.gov.ua/declaration/c65a7688-b953-41b8-bde8--23Мс172б2б), яким повідомив НАЗК про набуття ним права власності на житловий будинок №11-В по вул. Богата в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області 07 червня 2017 року.

Дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку учасників судового процесу, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, судом не установлений, виходячи із наступних причин.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування визначений у Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який був затверджений рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089).

Відповідно до пункту 6 Розділу II зазначеного Порядку, субєкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті субєкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Виправлені повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування до Реєстру не подаються. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подаються винятково в електронній формі, їх паперова копія не подається. Електронна форма для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування затверджена рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-УІІІ, установлено з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 гривень.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідна правова позиція підтримана також в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, обєктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно частин першої-третьої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 18 Закону, рішення про державну реєстрацію прав приймається тільки у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав, а статті 23, 24 та 25 передбачає підстави для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав.

Тобто за наслідками розгляду поданих на реєстрацію документів, державний реєстратор може прийняти не тільки рішення про державну реєстрацію права власності, а й рішення про зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав.

Крім того, законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені строки державної реєстрації прав, а саме: державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує пяти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Варто зазначити, що за державну реєстрацію права власності, проведену у строки менші, ніж передбачені статтею 19 цього Закону, справляється адміністративний збір у такому розмірі: 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб - у строк два робочі дні; 2 прожиткових мінімума для працездатних осіб - у строк один робочий день; 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - у строк 2 години.

Відповідно до пункту 9 статті 18 Закону датою і часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважаються дата і час реєстрації відповідної заяви в органі державної реєстрації прав, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Таким чином, момент державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і момент державної реєстрації заяви про проведення такої реєстрації співпадають.

Крім того, слід звернути увагу на те, що Законом заборонено видавати заявнику документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав у строки, менші ніж ті, з урахуванням яких ним сплачено адміністративний збір (абз. 4 частини першої статті 21 Закону).

Із аналізу вказаних норм права видно, що незважаючи на те, що відповідно до положень закону що датою і часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата і час реєстрації відповідної заяви в органі державної реєстрації прав, рішення про державну реєстрацію прав чи про відмову в проведенні такої реєстрації приймається у строк, що не перевищує пяти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Законом заборонено видавати заявнику документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав у строки, менші ніж ті, з урахуванням яких ним сплачено адміністративний збір.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №88963687 сформованого 07.06.2017 року о 12:43:18 приватним нотаріусом ОСОБА_5, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса ОСОБА_5 щодо реєстрації право власності на будинок №11-В по вул. Богата в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області за ОСОБА_4 було прийнято 07.06.2017 року о 12:35:39, саме в цей момент будівлі присвоєно реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна.

Також, як видно із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів, відсутні будь-які дані про наявність в ОСОБА_1 інформації про вартість житлового будинку по вул. Богата, 11-В в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, в тому числі і такої, що перевищує 50 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Як видно із звіту про оцінку майна ФОП ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_1 07 червня 2017 року (одразу після отримання витягу про реєстрацію права власності на майно ОСОБА_4П.) розпочато оцінку житлового будинку по вул. Богата, 11-В в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, яку закінчено 16 червня 2017 року.

Саме з цього моменту ОСОБА_1 міг дізнатися про набуття (реєстрацію) за ним права власності на майно, дізнатися реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна та його вартість, та вказані реквізити є обовязковим реквізитом для заповнення повідомлення про зміни майнового стану.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 4 затверджені Технічні вимоги до форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування.

У технічних вимогах вживаються такі терміни щодо характеристик полів форми: «Блокуюче» поля форми повідомлення, які мають таку характеристику, є обовязковими для заповнення відповідно до цих Технічних вимог. У разі не заповнення або заповнення будь-якого з блокуючих полів декларації всупереч цим Технічним вимогам, подання такої декларації до Реєстру є неможливим.

Відповідно до вказаних вимог «Інформація про продавця/джерело доходу», інформація про «вартість на дату набуття права», «Номер обєкта нерухомості» «Вартість за останньою грошовою оцінкою, грн.» є блокуючими, тобто у разі не заповнення або заповнення будь-якого з блокуючих полів декларації всупереч цим Технічним вимогам, подання такої декларації до Реєстру є неможливим.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 64 розяснень НАЗК «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 р. № 3, із змінами, виправлені повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування до Реєстру не подаються.

Тобто, тільки 16 червня 2017 року в ОСОБА_1 зявилася вся необхідна інформація, яка свідчила, що вартість зареєстрованого ним у власність житлового будинку становить більше 50 прожиткових мінімумів, та надавала можливість ОСОБА_1 повідомити про зміну майнового стану, зокрема заповнити в тому числі і блокуючі поля форми повідомлення про зміну майнового стану «Вартість на дату набуття права», «Номер обєкта нерухомості» «Вартість за останньою грошовою оцінкою, грн.».

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia»,рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Крім того, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Доводи прокурора зазначені в судовому засіданні про наявність прямого умислу ОСОБА_1 у звязку із тим, що він раніше подавав повідомлення про зміну майнового стану та щорічні електронні декларації не спростовують висновків суду, які зазначені вище про відсутність умислу на неподання повідомлення про зміну майнового стану.

Так, як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, після отримання всіх необхідних відомостей та отримавши реальну можливість заповнити декларацію, ОСОБА_1 в девятиденний строк з дня прийняття рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, то в той самий день, коли він отримав відомості про ринкову вартість майна, тобто отримавши всі необхідні відомості, які підлягають заповненню в повідомленні, подав до НАЗК повідомлення про зміну майнового стану.

Крім цього судом встановлено, що ОСОБА_4 відразу ж вживалися заходи для отримання таких відомостей, як то звернення до експерта оцінювача про оцінку набутого ним у власність майна, що ще раз підтверджує відсутність в нього умислу на неподання повідомлення про зміну майнового стану.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не знав, що вартість майна, яке він набув становить більше 50 прожиткових мінімумів не мав інформацію про «вартість на дату набуття права», «Вартість за останньою грошовою оцінкою» яка необхідна для подання в НАЗК повідомлення про зміну майнового стану до 16 червня 2017 року, прокурором та особою яка складала протокол про адміністративне правопорушення в протоколі не спростовані.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України. Тобто, висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, доводи прокурора, та зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1 про те, що дата виявлення адміністративного правопорушення є 25 червня 2018 року суд вважає безпідставними.

Так, відповідно до п. 137 рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_8 проти України» (Заява № 21722/11), суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень. Суд не вважає за належне вказувати на те, наскільки тривалим повинен бути строк давності, він вважає, що такий підхід, коли строк притягнення до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарних справах, є невизначеним, становить серйозну загрозу принципові юридичної визначеності.

Судом встановлено, що ще в серпні 2017 року працівник НАЗК отримав інформаційну довідку про обєкти нерухомості ОСОБА_1П (а.с. 35) та на той час ОСОБА_1 подав декларацію про зміну майнового стану щодо будинку по вул. Богата, 11В в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області. Тобто з цього часу уповноважений орган знав про всі обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому, суддя вважає, що день, коли посадова особа управління захисту економіки в Тернопільській області вирішила скласти протокол про адміністративне правопорушення, не може вважатися днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення, та суперечить принципу правової визначеності як складової верховенства права. Таким чином, сплив строк, в який може бути накладено адміністративне стягнення протягом трьох місяців з дня виявлення у відповідності до ч.3 ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП слід закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 2 ст. 172-6, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у випадках передбачених ст. 287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддяОСОБА_9