Номер провадження: 33/785/1059/18
Номер справи місцевого суду: 523/4061/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря Півнєва Д.С.; представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.05.2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою суду,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, не працевлаштована, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнута до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що 09.03.2018 року о 00 годині 10 хвилин по вул. Ак. Вільямса, 80/1 в м. Одесі керувала транспортним засобом - автомобілем марки "MINI Cooper Countryman", н.з. ВН7988НЕ, у стані алкогольного спяніння; огляд на стан спяніння було проведено зі згоди водія в присутності двох свідків у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер 6810», який показав результат 0,48%, тим самим порушила п. 2.9 а ПДР України.

27.06.2018 року постановою апеляційного суду Одеської області апеляційна скарга ОСОБА_2 на вищезазначену постанову суду була повернута останній у звязку із не порушенням питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.

11.07.2018 року ОСОБА_2 знову подала апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає її незаконною та необґрунтованою, посилаючись при цьому на наступні обставини:

- огляд на стан спяніння був проведений за допомогою приладу, який не є дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, тому його показники взагалі не можуть вважатися допустимим доказам по вказаній справі;

- судом не були безпосередньо досліджені пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

- судом не було враховано те, що працівники поліції, скористались її необізнаністю у сфері юриспруденції, надали їй протокол лише на мить й наполягали на його підписанні, що вона й зробила.

Посилаючись на вищенаведені обставини, апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, до апеляційної скарги апелянт також додала клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду, в якому просила поновити їй строк як пропущений з поважної причини, оскільки в судове засідання її належним чином не викликали, а про існування оскаржуваної постанови вона дізналася випадково з ЄДРСР, копію постанови отримала лише 21.06.2018 року та цього ж дня подала апеляційну скаргу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2, який підтримав доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

В судовому засіданні апеляційного суду, представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та вказав на допущення районним судом процесуальні порушення, а саме розгляд справи у порушення вимог ст.268 КУпАП, без належного повідомлення ОСОБА_2 про час, дату та місце судового розгляду справи та стверджує про порушення права на захист останньої, оскільки вона була позбавлена надати відповідні пояснення у справі та заперечувати проти складеного відносно неї протоколу.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, …

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП, … справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з тверджень апелянта, що підтверджуються матеріалами справи, судом були порушені вимоги зазначеної норми процесуального закону, оскільки наявні в матеріалах справи розписки про вручення ОСОБА_2 судової повістки (а.с. 11 та 12), а також повідомлення організації звязку про вручення (а.с. 13) не містять інформації, підтверджуючої її отримання останньою, зокрема її особистого підпису про повідомлення їй часу та місця судового розгляду. Інших даних про належний виклик правопорушника у судове засідання матеріали справи не містять.

Так, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про направлення матеріалів адміністративної справи відносно неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП на розгляд до Суворовського р/с м. Одеси (а.с. 1), в якому остання вказала адресу свого фактичного місця проживання та номер мобільного телефону.

Разом з тим, суд, не дивлячись на наявність зазначених ОСОБА_2 вище даних, надіслав судову повістку ОСОБА_2 на іншу адресу (а.с. 13-14), зазначену нею в протоколі, яку остання не отримала та при цьому не здійснив жодних спроб сповіщення останньої про судовий розгляд за вказаним нею номером мобільного звязку.

Водночас, на підтвердження доводів апелянта про дату отримання копії рішення суду, матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 від 20.06.2018 року про видачу їй копії постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 15.05.2018 року (а.с. 20), відповідно до якої остання отримала копію постанови лише 21.06.2018 року та в цей же день подала апеляційну скаргу, відповідно до штампу вхідної кореспонденції Суворовського р/с м. Одеси (а.с. 21).

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта про обставини отримання копії постанови є обґрунтованими та відповідають дійсності, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.

Вказані дії суду з неналежного повідомлення ОСОБА_2 про дату та місце судового розгляду призвели до порушення права апелянта на захист та до позбавлення її можливості реалізації прав, передбачених ст. 268 КУпАП, що свідчить про такі порушення норм процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами ОСОБА_2 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП вказують наступні докази, що містяться в матеріалах справи:

- з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №47572 від 09.03.2018 року (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_2 підписала протокол без надання жодних пояснень та зауважень до нього, що загалом свідчить про її згоду з викладеними в ньому обставинами;

- з акту огляду на стан спяніння з використанням технічних засобів (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_2 поставила свій підпис навпроти графи «з результатами згоден», виразивши тим самим згоду з висновком огляду про перебування її у стані спяніння;

- чек алкотестеру Drager Alcotest 6810 (а.с. 5) містить підпис ОСОБА_2, що також свідчить про її згоду з результатами огляду на стан спяніння;

- перебування ОСОБА_2 у стані спяніння також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 (а.с. 7) та ОСОБА_5 (а.с. 8);

- з відеозапису з нагрудної камери співробітника поліції (а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_2 не заперечувала проти перебування у стані алкогольного спяніння.

Таким чином, зазначені вище докази спростовують доводи апелянта та навпаки повністю підтверджують її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про не дослідження судом безпосередньо пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, апеляційний суд вважає за необхідним зазначити наступне.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення в жодній статті не передбачають обовязку безпосереднього дослідження судом пояснень свідків або інших осіб для встановлення істини в адміністративній справі. Натомість, ст. 251 КУпАП встановлює перелік доказів, якими підтверджуються обставини адміністративного правопорушення, а стаття 252 КУпАП оцінку цих доказів, в тому числі і судом, з положень яких можна дійти висновку, що суд може оцінити письмові пояснення свідків без їх обовязкового виклику в судове засідання.

Водночас, матеріали справи не містять будь-яких заяв або клопотань ОСОБА_2 або її представника про виклик свідків в судове засідання.

Окрім цього, апеляційний суд не може прийняти до уваги посилання ОСОБА_2 на проведення огляду на стан спяніння за допомогою приладу, який є не дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, оскільки при підписанні чеку алкотестеру Drager Alcotest 6810 (а.с. 5), остання жодних зауважень щодо придатності та дозволеності приладу до використання не надала та загалом погодилась з його висновками, що свідчить про відсутність послідовності в твердженнях та діях апелянта. Окрім цього, факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння підтверджуються іншими доказами, що містяться в матеріалах адміністративної справи та зазначені апеляційним судом вище.

Твердження ОСОБА_2 про підписання нею протоколу через необізнаність в сфері права не дають апеляційному суду підстави для висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, скільки, за загальновідомим правилом, перед тим як ставити свій підпис, необхідно знайомитись з документом, та відповідно до ч. 2 ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №47572 від 09.03.2018 року (а.с. 4) вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено 09.03.2018 року.

Таким чином, на момент розгляду вказаної справи в апеляційному суді 27.07.2018 року строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, вже спливли, тому апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення вимог апелянта ОСОБА_2 та закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Окрім того, положення ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачають, що … Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, в свою чергу, ч. 1 ст. 266 КУпАП встановлює, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння …, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння ...

Відповідно до ч. 7 цієї ж статті, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Так, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №47572 від 09.03.2018 року (а.с. 4), вказані вимоги закону співробітниками поліції виконані не були, ОСОБА_2 не була відсторонена від керування транспортним засобом, хоча результати огляду показали, що остання перебувала у стані спяніння, однак, разом з тим, в неї було вилучено посвідчення водія серії ОІА №353916 та вона отримала тимчасовий дозвіл на керування т/з серії ТД №476686 від 09.03.2018 року.

Таким чином, виявляється незрозумілим на якій підставі ОСОБА_2 був повернутий автомобіль та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортного засобу без відсторонення від керування, якщо остання перебувала у стані алкогольного спяніння.

Вказана обставина потребує належного розслідування та реагування з боку керівництва управління патрульної поліції, оскільки вказує на недбале відношення до виконання своїх службових обовязків та нехтування положеннями закону з боку відповідальних працівників поліції які виявили зазначене правопорушення, а тому апеляційний суд доходить висновку про необхідність направлення копії зазначеної постанови до УПП в м. Одесі для прийняття відповідного рішення керівництву управління патрульної поліції щодо допущених підлеглими особами порушень закону.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Таким чином, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм процесуального права - скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи в апеляційному суді строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП та копію постанови апеляційного суду направити також до УПП в м. Одесі для прийняття відповідного рішення його керівництвом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку на оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 15.05.2018 року - задовольнити та поновити їй строк на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.05.2018 року відносно ОСОБА_2, якою вона притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Копію постанови апеляційного суду направити до УПП в м. Одесі для відома та вирішення питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідальних співробітників УПП в м. Одесі за неналежне виконання вимог закону в частині відсторонення від керування транспортним засобом особи, яка перебувала у стані алкогольного спяніння та зобовязати начальника УПП в м. Одесі повідомити апеляційний суд Одеської області про прийняте рішення за результатами проведення такого розслідування у передбачений законом строк.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6