5 березня 2018 року місто Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 з його апеляційною скаргою на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року, -
в с т а н о в и в :
Цією постановою ОСОБА_3, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.
Провадження у справі відносно ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Як вбачається з постанови суду та протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_3 03.09.2017 о 17 год. 25 хв., керуючи автомобілем Пежо д/ зНОМЕР_1 по а/д М-06 Київ-Чоп на 24км, порушив п.п.12.1, 13.1, 2.10.а Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем КІА д/зНОМЕР_2 (водій ОСОБА_4.), який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, при цьому ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом перебував в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.п, 2.9.а Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачені ст.ст.124,130 ч.1 КУпАП.
Не погодившись із постановою Деснянського районного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року, вважаючи її необґрунтованою, та такою, що суперечить фактичним обставинам справи, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на обґрунтування якої зазначає наступне.
Справа № 33/796/2768/2017
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у суді першої інстанції: Броновицька В.П.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, не звернув увагу та не дав належної оцінки доказам у справі, не забезпечив виклик в судове засідання свідків зазначених в протоколі про
адміністративне правопорушення, не витребував відеозапис фіксації правопорушення що вівся інспекторами патрульної поліції та не прийняв до уваги, що протокол про адміністративні правопорушення складений з порушенням вимог закону.
На цих підставах апелянт просить постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3, заслухавши його пояснення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте судом першої інстанції, при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зазначених вимог закону в повній мірі дотримано не було.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені представленими в матеріалах справи даними протоколу про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями свідків, рапортом працівника поліції та в апеляційній скарзі апелянтом не оспорюються.
Що ж стосується визнання ОСОБА_3 винуватим та притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, роздруківкою з приладу Драгер та поясненнями свідків, при цьому, не врахував наступне.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 № 1452/735, перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу. Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в суді, зазначені вимоги працівниками поліції не дотримані.
Також, згідно до керівництва по експлуатації «Alcotest 6810» «Drager», особа, яка проводить перевірку, так і сам перевіряємий при застосуванні технічного засобу повинні дотримуватися певних правил.
Так, посібником з експлуатації «Приладу для контролю видихуваного повітря на алкоголь «Alcotest®6810», передбачені наступні умови для використання даного приладу: використання нового мундштука для кожного, хто перевіряється; заборонено піддавати сенсор впливу високої концентрації спирту, наприклад, при полосканні порожнини рота концентрованим алкоголем безпосередньо перед виміром; заборонено піднесення приладу близько до антен мобільних телефонів і передавальних станцій.
Крім того, посібником передбачені правила, які повинен дотримувати той, хто перевіряється: перед тестуванням перевіряємий повинен дихати нормально. Необхідно уникати швидких вдихів і видихів через рот; перевіряємий повинен забезпечувати необхідний мінімальний обсяг повітря - 1,2 л (заводське настроювання). Потік видихуваного повітря повинен бути постійним протягом заданої мінімальної тривалості видиху (заводське настроювання - 2 секунди); після влучення алкоголю в рот перед виміром необхідно витримати інтервал не менш 15 хвилин.
Тобто, реальні залишки алкоголю в роті можуть привести до неправильних показанням. Вони можуть залишатися після вживання ароматичних напоїв (наприклад, фруктових соків), аерозолів для освіження рота на спиртовій основі, ліків і крапель, а також після відрижки й блювоти. У цьому випадку тестування проводиться через 15 хвилин. Полоскання рота водою або безалкогольними напоями не може замінити необхідного тимчасового інтервалу до проведення вимірів.
У даному випадку ОСОБА_3 пояснив, що був змушений випити 50 грам коньяку, через нестерпну головну біль, викликаною травмою, яку він отримав 15.12.2016, що підтверджується довідкою із закладу МОЗ про діагностування тривожно-субдепресивного синдрома. Оскільки болі були дуже різкі та нестерпні, а під рукою не було необхідних знеболюючих медикаментів ОСОБА_3 вирішив скористатися «народним методом» прийняти мінімальну дозу коньяку, так як, алкоголь сприяє розширенню судин та в свою чергу зменшує біль. При цьому, ОСОБА_3 не відчув будь-яких ознак сп'яніння та продовжив рух на своєму автомобілі.
Таким чином, враховуючи те, що залишки алкоголю могли залишитися в ротовій порожнині ОСОБА_3, тому є підстави вважати що показники пристрою Драгер могли показати неправильні результати.
В матеріалах справи також відсутні будь-які дані про роз'яснення особі, щодо якої складено протокол за ст. 130 КУпАП, вищезазначених вимог, а також з'ясування обставин, які можуть впливати на результати проведення огляду за допомогою технічного пристрою Алкотесту.
Слід також зазначити, що Alcotest 6820, яким тестували ОСОБА_3 не дозволений до використання, оскільки вказаний прилад відсутній у визначеному переліку спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 № 33. Тому результати тесту, що показали 2,04 проміле ставить під сумнів достовірність такого результату, через можливу несправність вимірювальної техніки.
До того ж, показники 2,04 проміле досить високий ступінь сп'яніння і особа в такому стані не здатна керувати транспортним засобом. При цьому, матеріали справи не містять даних про відсторонення водія ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, а пояснення останнього про те, що він після цих подій сам керував транспортним засобом, не спростовані. В протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про затримання автомобіля відсутній, як і відсутні в матеріалах справи відомості щодо передачі його для керування іншій особі, що також ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі.
Отже, враховуючи, вищевикладене слід вказати, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП складений із значними порушеннями та всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому такий протокол не можна вважати дійсним.
Таким чином, фактично, вина ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною та належним чином не підтверджена.
З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, а тому вважаю за необхідне змінити постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року, в частині притягнення до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закривши в цій частині провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень, в частині визнання ОСОБА_3 винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.
Відповідно до загального правила, суд першої інстанції визначив ОСОБА_3 стягнення тільки за санкцією, передбаченою ч.1 ст. 130 КУпАП, стягнення за ст. 124 КУпАП не визначив, і на цей час, у зв'язку зі скінченням строку давності притягнення до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно призначити йому стягнення за цією правовою нормою, а тому, визнаючи ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак, провадження в цій частині закриває за скінченням строку давності притягнення до адміністративної відповідальності у відповідності зі ст. 38 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3- задовольнити.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік, та закрито провадження у справі відносно ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення - змінити в частині притягнення до адміністративної відповідальності.
Вважати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити справу в цій частині у зв'язку із скінченням строку давності притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.
Провадження у справі відносно ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель