Справа № 305/1149/18
Номер провадження 3/305/290/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2018. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2М

свідка ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, Рахівського

району, Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою

освітою, одруженого, такого, що має на утриманні двох неповнолітніх

дітей, раніше не судимого,-

за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Рахівського районного суду Закарпатської області від Управління Держпраці у Закарпатській області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП.

З протоколу серії ЗК № 289/846/АВ/П/ПТ від 02 липня 2018 року, за місцем здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності в приміщенні магазину побутової хімії на ринку в селищі Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, при проведенні 27 червня 2018 року в 11 год. 30 хв. інспекційного відвідування була присутньою одна працівниця, ОСОБА_3, від якої отримано письмове пояснення про те, що вона працювала у підприємця, ОСОБА_1, та реалізовувала товари побутової хімії.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, громадянин ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП. При цьому, ствердив, що він здійснює свою підприємницьку діяльність в одному місці, а саме в магазині побутової хімії, що розташований на ринку в селищі Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області. Поставку та реалізацію товару здійснює самостійно, без найманої праці, оскільки обсяг його роботи дозволяє йому працювати самому, а дохід є таким, що не дозволяє використовувати найману працю.

27.06.2018, він попросив родичку своєї дружини, громадянку ОСОБА_4, приглянути за товаром та самим магазином, оскільки сам відлучився в справах своєї сімї, оскільки, його малолітня дитина потребувала огляду лікаря.

Продавати товар, обслуговувати покупців він громадянку ОСОБА_3 не зобовязував та не уповноважував, а лише просив приглянути за магазином, у випадку чого повідомляти покупців, про його тимчасову відсутність, оскільки, виторг від продажу товару є його єдиним джерелом доходів тому втрачати постійних клієнтів не хотів. Будь-яких коштів, виплат, винагороди громадянці ОСОБА_3 не платив та платити не обіцяв.

Разом з тим, інспектори праці провели в його магазині інспектування з метою перевірки дотримання ним законодавства про працю у його відсутності, про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення та акт про виявлене порушення законодавства про працю йому повідомили вже 29.06.2018 р., коли він отримав від інспектора праці дані документи для ознайомлення та підпису.

Інспекторами не взято до уваги його пояснення про те, що ОСОБА_3 в нього не працює, а тільки приглядала за товаром під час його тимчасової відсутності. Підтвердив, що дійсно між ним та ОСОБА_3 не було жодної домовленості щодо працевлаштування.

ОСОБА_3 в нього не працює, в його в магазині не створено для неї робочого місця, а також остання не отримує від нього заробітної плати чи будь-якої іншої винагороди, отже й укладати з нею трудового договору у нього не було необхідності.

Про це все було повідомлено інспекторів самою ОСОБА_3, однак її пояснення також не були взяті до уваги. Окрім того зазначає, що попередньо про проведення перевірки чи інспектування його ніхто не повідомляв, зі слів ОСОБА_3, яка була на час перевірки в магазині, посвідчення особи їй з інспекторів ніхто не предявляв, перевірку вони розпочали без нього, хоча про це просила ОСОБА_3, ніяких прав та обовязків перед та під час проведення перевірки ОСОБА_3 не розяснювалось, а інспекторами навіть не було дозволено ОСОБА_3 звязатись з ним телефоном.

Протокол про адміністративне правопорушення при ньому не складався, а його копія для підпису була предявлена інспектором Дудашем Е.В. тільки 02 липня 2018 року. Просить суд звернути увагу на те, що протокол складений з порушенням строків передбачених КУпАП. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, тому просить провадження у справі закрити.

Адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.41 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Матеріалами справи не доводиться, що ОСОБА_3 працює в громадянина ОСОБА_1, оскільки не має жодного доказу про існування між ними трудових відносин. Самі ж ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стверджують, що вони перебувають у родинних відносинах, а ОСОБА_3 27.06.2018 р. лише приглядала за товаром ОСОБА_1 за час його тимчасової відсутності в магазині. Підприємець ОСОБА_1 не уповноважував громадянку ОСОБА_3 будь-яким чином провадити продаж товару чи вчиняти інші дії, які б входили в обовязок покупця. Жодних доказів протилежного інспектором праці до матеріалів справи не надано. Фотографії, які містяться в матеріалах адміністративної справи, не являються достатнім доказом наявності між сторонами відповідних трудових відносин.

Окрім того, саме інспектування здійснювалось з численними порушеннями, оскільки перевірка/інспектування розпочалося за відсутності власника майна, ОСОБА_1, інспекція проведена без ознайомлення субєкта відвідування з причиною чи підставами такого інспектування/відвідування, при цьому, особа, яка перебувала в магазині під час інспектування, була проти проведення інспектування.

У звязку із наведеними обставинами даний акт є незаконним, необґрунтованим, так як складений посадовими особами Управління Держпраці в Закарпатській області з порушення вимог чинного законодавства, оскільки, всупереч запереченню обєкта відвідування проти проведення інспектування без належних на те підстав, останні все ж таки його здійснили, незалежно від того, що на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення ОСОБА_5 про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.

Так, відповідно до положень підпункту 2 пункту 14 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, під час проведення інспекційного відвідування обєкт відвідування має право не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: -відсутності службового посвідчення; -якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення ОСОБА_5 про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.

Згідно Плану заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) Державної служби України з питань праці на 2018 рік, затвердженого Наказом Державної служби України з питань праці від 17.01.2018 року за №13, в якому містяться відомості щодо Суб'єктів господарювання, місця провадження господарської діяльності субєкта господарювання, або його відокремлених підрозділів, ідентифікаційний код юридичної особи, або реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особипідприємця (серія та номер паспорта), предмет здійснення заходу державного нагляду (контролю), ступінь ризику, дата початку здійснення заходу та строк здійснення заходу, починаючи з порядкового номеру 2570 до 3175, якими відведено місце для зазначення відомостей щодо Суб'єктів господарювання по Закарпатській області, які підлягають перевірці щодо дотримання ними вимог законодавства про охорону праці, відносно ФОП ОСОБА_1 заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) Державною службою України з питань праці не заплановано.

Слід також зазначити, що протокол складено з пропуском строків, передбачених ч.2 ст. 254 КУпАП України, у звязку із чим останній є незаконним, а отже не може слугувати доказом в суді по вказаній справі. Інших доказів вини ОСОБА_1 в матеріалах адміністративної справи не має.

Просив суд звернути увагу на положення КУпАП, Конституції України, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, згідно яких суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, викладену у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Враховуючи наведене, адвокат ОСОБА_2 просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3, показала суду, що вона дійсно є родичкою дружини громадянина ОСОБА_1 та іноді заходить в магазин за місцем здійснення останнім своєї підприємницької діяльності для придбання товарів вжитку. 27.06.2018 вранці, ОСОБА_1 попросив її приглянути за магазином та за товаром, який в ньому знаходиться, а сам відлучився в сімейних справах, так як з хворою дитиною мав відвідати сімейного лікаря. Під час відсутності ОСОБА_1 до магазину підійшли незнайомі особи, сказали, що вони являються інспекторами праці та почали вимагати в неї пояснень щодо її перебування в магазині, погрожуючи викликом працівників поліції чи оперативної групи. Дійсно інспектори перевірку розпочали у відсутності власника ОСОБА_1, посвідчення їй не показували, запропонували написати пояснення про те, що вона працює в магазині та отримує відповідну заробітну плату, а у випадку відмови, викличуть по «102» оперативну групу, відвезуть її в відділок, де вона «буде мати більше проблем». Злякавшись цього та повіривши в те, що інспекторами їй повідомлено, що в разі написання пояснень, вони фактично закінчать перевірку та підуть, вона таке пояснення написала, однак в суді зазначила, що вони не є правдивими, правду говорить в суді. Підтвердила, що вона ніколи не працювала та не працює у ФОП ОСОБА_1, ніколи не отримувала будь-якої матеріальної винагороди.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, являється фізичною особою-підприємцем, та здійснює свою підприємницьку діяльність у магазині, що знаходиться на ринку за адресою: 90630, Рахівський район, смт. Ясіня на підставі витягу з реєстру платників податку від 03.07.2014 № 3373/7/1700.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу Законів про працю України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (частина 1 статті 3 КЗпПУ).

Стаття 626 Цивільного кодексу України визначає загальне поняття цивільно-правового договору.

Відповідно договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із положеннями статті 21 Кодексу Законів про працю України, трудовий договір являє собою угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Отримання заробітної плати, як винагороди, обчисленої в грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, її розмір, який залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, визначається Законом України «Про оплату праці», як Законом, який визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

Таким чином, в будь-якому випадку, в тому числі, конкретному, правові норми слід застосовувати до цивільно-правових обставин, коли між роботодавцем та працівником існують трудові відносини, що підпадають під дії цих правових норм, коли працівник перебуває в штаті згідно штатно-посадового розпису із визначенням його прав та обовязків чи без такого, коли укладається колективний трудовий договір чи без укладення такого.

Судом встановлено, що інспекторами праці відносно ОСОБА_1, як фізичної особи-підприємця, складено протокол за те, що ним здійснено фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

При цьому, будь-яких прямих доказів того, що ним дійсно допущено до виконання робіт з реалізації продукції особу без укладення трудового договору і така особа фізично вчинила конкретні дії, які за договором повинна би виконувати, в протоколі не зазначено і додатках до нього не додано.

Відповідно до положень частини 1 статті 29 КЗпПУ, при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Разом з тим, посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області в протоколі, не зазначено, що ними доведено допустимими та достатніми доказами те, що громадянка ОСОБА_3, яка в 11.30 год. 27.06.2018 р. була присутньою за місцем проведення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності, надавала послуги з реалізації продукції, належної останньому, виконувала договірні обовязки, як працівник, найнята ним, а за вчинену ним роботу/послугу отримала відповідну, обіцяну ним, як роботодавцем, та гарантованою Державою, як гарантом трудових прав, відповідну винагороду.

Тобто, не доведено, що дії ФОП ОСОБА_1 підпадають та врегульовуються положеннями статті 21 Кодексу Законів про працю України.

Як убачається із Акту інспекційного відвідування фізичної особи №ЗК 289/846/АВ від 27 червня 2018 року, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, останній складено відносно ОСОБА_1М, як фізичної особи, яка використовує найману працю, при цьому, посадовими особами, якими складено документи, не зазначено якими доказами, обґрунтуваннями підтверджують доводи, викладені в спірних документах, в тому числі, того, що використовується наймана праця.

Суд бере до уваги обставини, оскільки, такі не спростовані в суді, згідно яких з пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 вбачається, що вони являються родичами, однак ОСОБА_3 у ОСОБА_1 не працює і ніколи не працювала до цього.

Суд також бере до уваги те, що згідно із показами ОСОБА_1 27 червня 2018 року він не перебував в магазині, де проводить підприємницьку діяльність, попросивши при цьому громадянку ОСОБА_3 приглянути за магазином та товаром, який в ньому знаходиться, та погоджується з тим, що ця дія з боку останньої була разовою і жодних угод ні трудових, ні цивільно-правових між сторонами не було і не укладалося.

За допомогу, а саме догляд за магазином та охорону товару, яку йому надала 27 червня 2018 року громадянка ОСОБА_3, жодних платежів останній ОСОБА_1 не провадив.

Згідно матеріалів провадження, головні державні інспектори Управління Держпраці у Закарпатській області розпочали перевірку з 11 години 15 хвилин 27 червня 2018 року.

Присутність керівника обєкта контролю/відвідування (директора, головного бухгалтера) при проведенні перевірки є обовязковою.

Так, відповідно до положень пункту 11 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» позаплановий захід щодо субєкта господарювання юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником.

Частиною 5 статті 7 цього ж Закону зазначено, що перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику субєкта господарювання юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Однак, в ході судового розгляду справи, зокрема, з пояснень ФОП ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 встановлено, що у порушення вищевказаних норм, перевірка/інспектування розпочалася здійснюватись інспекторами у відсутності ФОП ОСОБА_1

У відповідності до п. 9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 26 квітня 2017 р. № 295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен предявити обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Як ФОП ОСОБА_1, так і свідок, ОСОБА_3, у присутності якої провадилася інспекція, в судовому засіданні ствердили, що протягом проведення всього інспектування ніхто не ознайомлював нікого з причиною/підставами такого відвідування, а посвідчення інспекторами не предявлялося.

При вирішенні адміністративних матеріалів суд керується положеннями статті 1 КЗпПУ, якою Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників.

Характерними ознаками трудових відносин є:

-систематична виплата зарплати за процес праці (а не її результат);

-підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;

-виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 р. № 327;

-обовязок роботодавця надати робоче місце;

-дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо (ОСОБА_5 від 23.05.2017 р.№ 10620/0/2-17/13).

Суд вважає, що при складенні протоколу про адміністративні правопорушення інспектором не встановлені, а отже, не враховані важливі обставини, які виключають існування трудових відносин і, як наслідок, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями частини 3 статті 41 КУпАП.

Так, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 самостійно організовує та здійснюю свою підприємницьку діяльність без найманої праці, в тому числі, і проводячи безпосередню реалізацію товару.

Додані до акту інспектування фото матеріали не можуть підтвердити наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 трудових відносин, оскільки, такі не містять відомостей про систематичність та/чи постійність виконання певної трудової функції/трудових обовязків працівником, не підтверджують наявність у громадянки ОСОБА_3 окремого робочого місця та/чи отримання нею заробітної чи будь-якої іншої оплати/винагороди від роботодавця за виконану нею по Договору роботу/послугу.

В порушення вимог статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектором праці в протоколі взагалі не вказано до якої саме роботи ОСОБА_1 було допущено ОСОБА_3 та/чи за якою посадою та яку трудову функцію остання виконувала.

Крім того, відповідно до положень пункту 8 Порядку, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Встановлено в ході розгляду справи, що такого направлення чи повідомлення на проведення інспекційного відвідування, яке б кореспондувалося ОСОБА_1, як особі/обєкту відвідування, Управлінням Держпраці останньому не надсилалося і ним відповідно не отримувалося.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 252 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати:

чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які подані суду інспектором праці, не відповідають вимогам, передбаченим положеннями статті 251 КУпАП, що в загальній сукупності ставить під сумнів достовірність відомостей внесених до протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак останні не можуть вважатися допустимими.

Слід зазначити, що про вчинення особою адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації. Саме протокол про адміністративне правопорушення являється основним доказом вчинення правопорушення та підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Для того, щоб суд міг взяти до уваги протокол про адміністративне правопорушення, він повинен бути складений у відповідності до закону та відповідати вимогам норм законодавства, які врегульовують його зміст.

Так, відповідно до положень частини 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та додатків до нього документів, саме адміністративне правопорушення та особу, яка його вчинила, інспектором праці встановлено в ході виїзного інспектування на підставі відповідного Акту, який складено та підписано інспектором праці ОСОБА_6 27 червня 2018 року (початок інспектування 11.15 годин 27 червня 2018 року, завершення інспектування - 17.30 годин 27 червня 2018 року).

Таким чином, відповідно до положень частини 2 статті 254 КУпАП, Протокол про адміністративне правопорушення №ЗК 289/846/АВ/П/ПТ повинен був бути складеним не пізніше 11 години 15 хвилин 28 червня 2018 року.

Однак, як убачається із матеріалів адміністративного провадження, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення №ЗК 289/846/АВ/П/ПТ, останній складений посадовою особою Управління Держпраці в Закарпатській області о 10 годині 00 хвилин 02 липня 2018 року, тобто, поза межами строку, визначеного законодавством положеннями частини 2 статті 254 КУпАП.

Таким чином, процесуальний документ, який є предметом судового розгляду і одним із доказів, не відповідає вимогам чинного законодавства, отже, є неналежним доказом і не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд бере до уваги докази, подані захисником при розгляді справи, якими являється копія Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЗК 290/846/АВ, складеного відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 інспектором праці ОСОБА_6 27 червня 2018 року в місті Рахові, Закарпатської області, за участі інспекторів праці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з датою та часом початку 27 червня 2018 року з 09 години 15 хвилин до 14 години 10 хвилин 27 червня 2018 року.

З цих доказів вбачається, що інспектори праці, які згідно Акту №ЗК 289/846/АВ провадили інспектування ФОП ОСОБА_1 27 червня 2018 року з 11.15 год. по 17.30 год. в селищі Ясіня, Рахівського району, Закрпатської області, в цей час провадили перевірку дотримання законодавства про працю ФОП ОСОБА_7 в місті Рахові, Закрпатської області (час інспектування 27.06.2018 року з 09.15 год. по 14.10 год.), що зумовлює суд ставити під сумнів відомості, вказані в Акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЗК 289/846/АВ, складеного відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 інспектором праці ОСОБА_6 27 червня 2018 року.

Зазначені недоліки, допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, унеможливлюють здійснення всебічного, повного і обєктивного зясування всіх обставин справи як того вимагає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому неможливо піддати ФОП ОСОБА_1 заходу впливу в звязку із адміністративним правопорушенням у порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень частини 2 статті 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, з цих обєктивних доводів протокол не може бути повернутим під час підготовки справи до судового розгляду для доопрацювання, оскільки виправлення дати та часу його складання є неможливим.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення чи про закриття справи.

У відповідності до положень частини 1 пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП судовий збір в сумі 352,40 гривень, слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 251, 256, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ФОП ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір в сумі 352,40 гривень віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя Рахівського районного суду: Марусяк М.О.