Дата документу 11.07.2018 Справа № 554/4923/18
Провадження № 3/554/1499/2018
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2018 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, ідентифікаційний номер платника податків невідомий, до адміністративної відповідальності притягувався

в с т а н о в и в :

20 червня 2018 року, близько 15 год. 19 хв., порушник ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував автомобілем «BMW 318i» д. н. з. GCF 853 по вулиці Шолом-Алейхема, 9, чим порушив вимоги п. 2.9.а. Правил дорожнього руху України, згідно з яким водію забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння або перебуваючи під дією наркотичних чи токсичних речовин.

Порушник ОСОБА_3, достовірно знаючи про те, що йому необхідно зявитися до Октябрського районного суду м. Полтави на 10 год. 00 хв. 11 липня 2018 року, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення від 20 червня 2018 року, не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Суд, приймаючи до уваги те, що правопорушник про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомляв та враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, розцінює причину його неявки як неповажну, у звязку з чим, вважає можливим розглянути справу за відсутності правопорушника на підставі наявних у ній даних та доказів.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, суд виходить з даних викладених в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1), результати тесту за допомогою приладу «Драгер» - 0,36% (а.с. 2), акту огляду на стан сп»яніння (а.с. 3), письмових пояснень свідків (а.с. 4, 5), та інших матеріалів справи в їх сукупності.

Крім наведеного вище, суд виходить також з змісту пункту п. 2. 9. а. Правил дорожнього руху України, якими встановлено:

п. 2. 9. а «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин».

Проаналізувавши наведені докази, суд вважає, що ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до постанови серія НК №759296 від 20 червня 2018 року (а.с. 6) ОСОБА_3 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Відповідно до абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

При накладенні стягнення суд враховує характеристику особи порушника, зокрема те, що він вже не вперше вчинив адміністративне правопорушення, ступінь його вини, поведінку під час скоєння правопорушення та після цього, і приходить до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Керуючись статтями 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір 352,40 грн. на користь держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк предявлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя А. Г. Савченко