Справа № 522/9232/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Дерус А. В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця р. Молдова, м. Бєльци, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Одєтекс», депутат Одеської міської ради VII скликання, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП,

за участю:

прокурора - Острік О.

адвоката - ОСОБА_2

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1

Згідно проколу про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 порушено вимоги фінансового контролю, а саме несвоєчасно подано повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в частині отримання доходу від здійснення продажу нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 за 493 458 грн.00 коп.

Яке зазначає особа, яка склала протокол, 21.11.2017 року, між продавцем ОСОБА_1, який є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та покупцем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, який зареєстровано у реєстрі за №3485 та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4.

Відповідно до договору купівлі-продажу подавець ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_5 зазначену квартиру. Згідно договору, продаж квартири здійснено за 493 458 (чотириста девяносто три тисячі чотириста пятдесят вісім) гривень 00 копійок. Факт відчуження (продажу) нерухомого майна квартири ОСОБА_1 та отримання доходу підтверджується копією договору купівлі-продажу, інформаційною довідкою з реєстру та поясненням ОСОБА_6

Продаж (відчуження) нерухомого майна - квартири ОСОБА_1 загальною вартістю 493 458 грн. перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року (50*1600 грн.=80000грн.), що свідчить про суттєву зміну майнового стану.

За таких умов у депутата Одеської міської ради VII скликання ОСОБА_1 виник обовязок, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання коштів від відчуження (продажу) нерухомого майна-квартири, повідомити про це НАЗК упродовж періоду часу з 00:00 год. 22.11.2017 по 23:59 год. 01.12.2017.

Опрацюванням відомостей з Реєстру встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме о 23:46 год. 07.02.2018 року, чим порушив вимоги ч.2 ст. 52 Закону.

Таким чином, на думку особи, яка склала протокол, ОСОБА_1, будучи субєктом, на якого поширюються вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», в їх порушення несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про отримання доходу від відчуження (продажу) нерухомого майна - квартири загальною вартістю 493 458.00 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушеннях, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не визнав, та просив закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що відразу після укладання договору купівлі-продажу квартири він перебував у робочому відрядженні поза межами України, а також знаходився у щорічній відпустці. При цьому, він періодично намагався здійснити вхід до Єдиного державного реєстру декларацій, але на сайті були технічні труднощі, у звязку із чим, він вимушено затримав направлення повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані у звязку з відчуженням квартири. Також, ОСОБА_1 зазначив, що 07.02.2018 року, до складання рапорту про виявлення можливих ознак порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» та складання протоколу про адміністративне правопорушення, він самостійно направив відповідне повідомлення до НАЗК, що свідчить про відсутність умислу на порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступного.

Так, згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення - це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, ОСОБА_1 несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про отримання доходу від відчуження (продажу) нерухомого майна - квартири загальною вартістю 493 458.00 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 починаючи з 24.11.2017 року, тобто одразу після укладання договору купівлі-продажу квартири та по 03.12.2017 року, перебував у робочому відрядженні поза межами України.

У період з 28.12.2017 р. по 04.01.2018 р. та з 11.01.2018 р. по 15.01.2018 р. ОСОБА_1 також знаходився поза межами України, зокрема, з метою реалізації свого права на відпочинок від основної роботи, протягом часу з 28.12.2017 р. по 04.01.2018 р., та з метою робочого відрядження протягом часу з 11.01.2018 р. по 15.01.2018 p., що унеможливлювало належне оформлення та подання ним повідомлення до НАЗК.

Вказані відомості щодо перебування ОСОБА_1 за межами України підтверджуються листом-відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вих. № 0.184-23201/0/15-18 від 04.06.2018 p. та додатково документами про робоче відрядження ОСОБА_1 у період з 11.01.2018 р. по 15.01.2018 р.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 періодично намагався здійснити вхід до Єдиного державного реєстру декларацій, але безрезультатно, про що свідчать фото фіксація монітору ноут-буку з якого ОСОБА_1 здійснювалися спроби входу до реєстру,

Викладене свідчить проте, що у звязку з технічними труднощами, що є причинами, які не залежать від ОСОБА_1, останній вимушено затримав направлення повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані у звязку з відчуженням ОСОБА_1 квартири.

Окрім того, ОСОБА_1 не мав наміру приховувати інформацію про отримання ним доходу від продажу квартири, оскільки отримання ОСОБА_1 доходу від продажу цього обєкту ніяк не повязано з його громадсько-політичною діяльністю та не несе жодної суспільної небезпеки.

Більш того, 07.02.2018 року, ОСОБА_1 самостійно направив відповідне повідомлення до НАЗК, тоді як рапорт старшого оперуповноваженого УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про виявлення можливих ознак порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції» складений 23.03.2018 року, а протокол про адміністративне правопорушення - 24.05.2018 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати обєктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його обєктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на це орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення.

Однак, відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово намагався своєчасно направити повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, у звязку з технічними збоями на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, що є поважними причинами, ОСОБА_1 не зміг це зробити своєчасно.

Викладене свідчить про те, що будь-якого наміру на порушення вимог ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 не мав.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі повязаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів обєктивних та субєктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, між іншим, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Частина 3 статті 62 Конституції України, зобовязує суд тлумачити усі сумніви щодо доведеності вини особи на її користь.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 -6 КУпАП, що виключає провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 129 Конституції України, ст. ст. 7, 9, ч.1 ст. 172-6, п.1 ч.1 ст. 247, 251, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови в апеляційний суд Одеської області.

Суддя Приморського

районного суду міста ОСОБА_8 Дерус

17.07.2018