Номер провадження: 33/785/778/18
Номер справи місцевого суду: 520/4316/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 його захисника ОСОБА_3 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, який народився 26 травня 1978 року, громадянин України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 13 лютого 2018 року о 23:05 год. водій ОСОБА_2Ю керував автомобілем марки «DAEWOO», д/з ВН 3345 ВМ в м.Одеса по вул. Люстдорфська дорога кут вул. ОСОБА_5, біля будинку № 102 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у останнього виявлено 1.90 проміле алкоголю.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не зясовано фактичні обставини справи та не надано належної оцінки доказам. Так, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить недостовірні дані, в якому наявні порушення щодо правильності його оформлення, а саме: відсутність в протоколі даних про особи свідків, їх пояснень, відсутність належним чином складеного акту огляду на стан спяніння, не направлення особи на огляд до закладу охорони здоровя, застосування не дозволеного до використання МОЗ України та Держспоживстандартом технічного приладу для дослідження на стан спяніння.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_3 та особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд першої інстанції, дотримався вимог статей 245, 252 КУпАП, повно та обєктивно розглянув справу і прийняв по неї обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №419647, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_2 п.2.9а Правил дорожнього руху України, а саме в звязку з тим, що останній 13 лютого 2018 року о 23:05 год., в м.Одеса по вул.Люстдорфська дорога кут вул.Д.Донського, біля будинку № 102, керував автомобілем марки «DAEWOO», д/з ВН 3345 ВМ у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора «Драгер», результат тесту виявився позитивний - 1.90 проміле алкоголю (а.с.1).

Зазначений протокол був власноруч підписаний ОСОБА_2 При цьому, будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі ОСОБА_2 не навів, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_2 та його захисник не змогли навести обґрунтованих доводів про те, що співробітниками поліції були порушені норми закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. В свою чергу, апеляційний суд вважає те, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Крім того, винуватість ОСОБА_2 підтверджується актом огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан спяніння ОСОБА_2 складав 1,90 проміле (а.с.2).

Зазначений акт також був підписаний водієм ОСОБА_2 без будь-яких зауважень.

Крім того, факт перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння підтверджується показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які показали, що огляд водія ОСОБА_2 на стан спяніння проводився за їх участю, а результат виявися позитивним, склав 1,90 проміле, а сам водій згоден з результатами тесту (а.с.3,4).

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними доказами.

При цьому, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 не звертались до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні апеляційного суду, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

Крім того з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення. На вказаному відеозапису зафіксовано, як спочату, ОСОБА_2 вмовляв працівника патрульної поліції не проводити огляд на стан спяніння, в потім повідомив, що вживав алкогольні напої, а саме пиво.

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 14 лютого 2018 року та інкримінуються ОСОБА_2Ю, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про те, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, або знаходячись під впливом наркотичних або токсичних речовин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд відхиляє вимогу сторони захисту про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу, оскільки виконання таких дій не передбачено положеннями чинного КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв'язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8