Справа № 589/2925/18
Провадження № 3/589/889/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Шостка

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Литвинко Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адроесою: АДРЕСА_1, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обовязків, внаслідок чого її малолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який не досяг віку з якого настає адміністративна відповідальність, 05 червня 2018 року близько 19 год. 30 хв. малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, керуючи велосипедом «STELS», перевозячи на ньому малолітнього ОСОБА_3, їдучі по вул. Замкова м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, не впорався з керуванням, виїхав на проїзджу частину вул. М. Чалого в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області та біля будинку №4 здійснив зіткнення з легковим автомобілем ВАЗ-2107 д.р.н. СВ 8293 АН, яким керував ОСОБА_4. який перед зіткненням застосував екстрене гальмування та зупинився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину визнала та пояснила, що з сином провела профілактичну бесіду щодо дотримання правил дорожнього руху.

Крім особистих пояснень, вина правопорушника підтверджується даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 02 липня 2018 року серія ГП 175825, складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП; рапортом старшого інспектора Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області від 05 червня 2018 року; постановою про закриття кримінального провадження від 07 червня 2018 року, згідно якої встановлено відсутність ознак складу злочину в діях ОСОБА_5 та зазначено про необхідність проведення перевірки за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 КУпАП; копією свідоцтва про народження ОСОБА_2; письмовими поясненнями ОСОБА_1; копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 червня 2018 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 06 червня 2018 року; копією допиту малолітнього ОСОБА_2; від 06 червня 2018 року; копією допиту протоколу свідка ОСОБА_6 від 06 червня 2018 року, в якому остання пояснила, що вона 05 червня 2018 року близько 15:00 год. дозволила своїм малолітнім онукам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяти належний їй велосипед для того щоб вони покатались, в наслідок чого останні катаючись на велосипеді здійснили зіткнення з легковим автомобілем. Від даного зіткнення онуки тілесних ушкоджень не отримали тому до лікарні не звертались. В зіткненні велосипеда з автомобілем вважає себе винною, оскільки дала велосипед онукам, знаючи про те, що онуки малолітні.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Дослідивши та оцінивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винна у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Водночас, положення ст. 22 КУпАП вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Враховуючи обставини справи, а саме те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не мала, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 22, 184, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_7