Справа № 214/3455/18
3/214/1391/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, головного бухгалтера ТОВ «Ертанз», РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, займаючи посаду головного бухгалтера ТОВ «Ертанз», здійснила несвоєчасну сплату податку на додану вартість за березень 2018 року у сумі 48444, 1 грн. по терміну сплати 30.04.2018, фактично сплачено 02.05.2018, чим порушила п.57.1 розділу ІІ та п.203.2 ст.203 розділу V Податкового кодексу України. За вказані правопорушення передбачена відповідальність ч.2 ст.163-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, будь-яких документів, підтверджуючих поважність причин неявки суду не надала, причини неявки суду не відомі.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, для забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягається до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів, що не суперечитиме ст.268 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-2 КУпАП підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення №57 від 18.05.2018, відповідно якого ОСОБА_2, займаючи посаду головного бухгалтера ТОВ «Ертанз», здійснила несвоєчасну сплату податку на додану вартість за березень 2018 року у сумі 48444, 1 грн. по терміну сплати 30.04.2018, фактично сплачено 02.05.2018, чим порушила п.57.1 розділу ІІ та п.203.2 ст.203 розділу V Податкового кодексу України (а.с.1);

-копією акта про результати камеральної перевірки ТОВ «Ертанз» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за березень 2018 року, згідно з висновками якого встановлено несвоєчасну сплату ТОВ «Ертанз» узгодженої суми податкового зобовязання у звязку з несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку(а.с.2-3).

Обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2 не виявлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_2 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-2 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.163-1, ст.ст.283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим або на неї може бути внесено подання прокурором упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги або подання прокурора.

Суддя Хомініч С.В.