АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/229/2018 Постанова винесена суддею Домарєв О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя в суді апел. інст.: Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 н.м.д.г., що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_3 24.06.2017 року приблизно о 05 год. 20 хв. біля буд. № 12/37 по вул. Декабристів в м. Києві, під час керування автомобілем НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків.

На постанову суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2017 року та закрити справу відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм Конституції України, процесуального та матеріального права, виходячи з наступного, дана постанова не ґрунтується на доказах у справі.

ОСОБА_3 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 149027 від 24.06.2017 року складений інспектором роти №2 батальйону №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4, з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП України.

Крім цього апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що даний протокол складено о 05 год. 20 хв., а ОСОБА_3 як зазначено в протоколі керував автомобілем о 05:38, а на відео з відеореєстратора зазначено, що поліцейські підійшли до його автомобіля о 04:57:49, тобто, на думку ОСОБА_3, з вище вказаного вбачається, що протокол було складено ще до зупинки автомобіля і це схоже більш на службове підроблення даного документа - протоколу.

ОСОБА_3 звертає увагу суду, що з долучених пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в присутності яких він відмовився від проведення медичного огляду на стан сп'яніння, очевидцями можливого керування ним автомобіля зазначені особи не були, в їх поясненнях та в протоколі не засвідчений факт керування ним у зазначений час транспортним засобом. Крім цього апелянт вказує на те, що вказані особи викликались судом в якості свідків для опиту на 20.09.2017 року, але в судове засідання не з'явились, про поважність їх неявки судом учасників процесу не повідомлено, на клопотання його захисника викликати повторно даних свідків, судом в задоволенні такого клопотання відмовлено.

Апелянт вказує на те, що пояснення свідків є однаковими, оскільки у надрукований заздалегідь текст, вписані лише їх анкетні дані працівником поліції, а тому, на думку апелянта з пояснень свідків можливо дійти висновку, що вони не є очевидцями керування ним транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2, о 05 год. 38 хв. за адресою: м. Київ, вул. Декабристів, 12/37.

Також ОСОБА_3 вказує на те, що він в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що «3 формулюванням не погоджуюсь, тому що не рухався на момент приїзду поліції, а стояв на парковці», а в судовому засіданні не заперечував факт алкогольного сп'яніння, але категорично заперечував факт руху та керування автомобілем, після вживання алкогольних напоїв.

Крім цього апелянт зазначає, що в судовому засіданні його захисник заявив клопотання про виклик та допит ОСОБА_7, який в той час знаходився разом з ОСОБА_3 і в судовому засіданні в суді першої інстанції повністю підтвердив пояснення ОСОБА_3

Також ОСОБА_3 вказує на те, що в судовому засіданні захисником ОСОБА_3 його адвокатом - ОСОБА_8 були заявлені клопотання, про залучення в якості свідків та допит інших осіб, які були ним встановлені та допитані, проте суддя Домарєв О.В. безпідставно відмовив в задоволенні даного клопотання, чим позбавив апелянта права на захист.

Апелянт стверджує, що інспектор патрульної поліції суду додав відеозапис, на якому зафіксовано, що він на автомобілі не рухався та в подальшому спілкується зі співробітниками поліції і при цьому категорично заперечує попереднє керування транспортним засобом, в тому числі і у стані алкогольного сп'яніння. Будь-якої фіксації обставин, якими б дозволили ідентифікувати водія під час безпосереднього керування автомобілем, відео запис не містить. В судовому засіданні працівники поліції пояснили, що бачили як ОСОБА_3 керував автомобілем. Однак, на думку ОСОБА_3 працівники поліції ввели суд в оману, оскільки ним, разом з адвокатом ОСОБА_8 було здійснено виїзд за вказаною адресою, в ході якого було встановлено, що з тієї сторони звідки приїхали працівники патрульної поліції фізично не видно парковку, на якій був автомобіль апелянта, а посилання суду на відеозапис, як на доказ вини апелянта, є безпідставним, оскільки в судовому засіданні в повному обсязі даний доказ, не досліджувався.

Крім цього апелянт зазначає, що його захисником, 20.09.2017 року в судовому засіданні заявлялось клопотання про повне дослідження та (повний перегляд відеозапису), проте суддею було відмовлено в задоволенні даного клопотання, мотивуючи тим, що судом самостійно було досліджено даний доказ. Апелянт вважає таку відмову в задоволенні клопотання, порушенням права на захист.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу просили її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_5, пояснення інспекторів патрульної поліції, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали, допитав свідків, інспекторів патрульної поліції та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_3 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_9 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 149027 від 24 червня 2017 року, складеному уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_3 24.06.2017 року приблизно о 05 год. 20 хв. біля буд. № 12/37 по вул. Декабристів в м. Києві, під час керування автомобілем НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків(а.с. 1);

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3від проходження огляду на стан (а.с. 2); та поясненнями свідка ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції, який підтвердив, що безпосередньо в його присутності ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, від чого він відмовився. Причиною відмови від проходження огляду ОСОБА_3 вказав те, що він не керував транспортним засобом. Свідком керування ОСОБА_3 транспортним засобом ОСОБА_5 повідомив, що не був, оскільки на автостоянку нічного клубу &quбу;Максимум&qu н; він заїхав вже тоді, коли працівники поліції заходились на ній та спілкувались з ОСОБА_3;

- в рапорті інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 щодо обставин пригоди, в якому зазначено, що під час несення служби у складі екіпажу «Форт 0214» 24.06.2017 року о 05 год. 04 хв. надійшов виклик по лінії 102, що на вул. Декабристів, 12/13, біля клубу «Максимум» невідомий чоловік на жовтому автомобілі марки «Mini Cooper» ганяє на парковці. По прибуттю було виявлено автомобіль НОМЕР_3 , який рухався на парковці. Коли під'їхав патрульний автомобіль, автомобіль «Mini Cooper» під'їхав до припаркованих автомобілів і зупинився. За кермом перебував ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчення водія НОМЕР_5. Водій мав ознаки алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 149027 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 24 червня 2018 року щодо ОСОБА_3

Окрім того, не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння і сам ОСОБА_3, разом з тим, заявив, що працівники поліції не могли йому навіть пропонувати проходити такий огляд, адже, він вранці 24 червня 2017 року не був водієм, оскільки не керував транспортним засобом.

Твердження ОСОБА_3 про те, що він не керував автомобілем є необґрунтованими та спростовуються сукупністю досліджених як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції доказів, зокрема, даними відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції та поясненнями інспекторів патрульної поліції.

Зокрема, з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що посеред парковки біля клубу «Максимум» знаходиться жовтий автомобіль «Mini Cooper». Із за керма виходить ОСОБА_3, а із пасажирського сидіння ще один чоловік. Підійшовши до водія, працівники поліції повідомили останньому, що на лінію 102 надійшов виклик про те, що на вул. Декабристів, 12/13, біля клубу «Максимум» невідомий чоловік на жовтому автомобілі марки «Mini Cooper» «дріфтує» на парковці, а тому оскільки на паркові знаходиться лише один жовтий автомобіль марки «Mini Cooper», поліцейські підійшли саме нього, та попросили водія вказаного автомобіля надати водійське посвідчення та документи на автомобіль. Під час спілкування з водієм, працівники поліції повідомили ОСОБА_3 про те, що вони вбачають в ньому ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та запропонували пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, проте ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився від проходження будь-якого огляду. На запитання працівників поліції щодо керування транспортним засобом, ОСОБА_3 відповів, що не керував автомобілем по дорозі, а лише «зробив два круга по парковці», а потім проїхав близько 20 метрів по території парковки для того, щоб перепаркувати свій автомобіль. При цьому, ОСОБА_3 не заперечував вживання алкоголю.

Дані відеозапису повістю узгоджуються з показаннями як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_11, які пояснили, що отримавши повідомлення по лінії «102» про агресивне керування водієм транспортного засобу та «дріфтування» на парковці, вони прибули на місце виклику та бачили, як автомобіль «Mini» під керуванням ОСОБА_3 рухався по території автостоянки нічного клубу «Максимум», після чого помітивши патрульний автомобіль з увімкненими проблисковими маячками, зазначений автомобіль від'їхав декілька метрів та зупинився біля припаркованих автомобілів. Коли працівники поліції підійшли до вказаного автомобіля, з автомобіля вийшов водій, яким виявився ОСОБА_3, і який не заперечував, що рухався на автомобілі, проте, з метою лише перепаркувати його.

В свою чергу, наведені показання працівників поліції повністю підтверджуються відповіддю на запит апеляційного суду з Головного управління національної поліції у м. Києві (а.с. 73) про те, що дійсно до ІІПС «Армор» 24.06.2017 року о 05 год. 02 хв. по спецлінії &qu.2;102&q?ку; до Головного управління Національної поліції м. Києві з мобільного номера телефона НОМЕР_4 надійшло повідомлення від громадянина, який не назвався, про те, що за адресою : вул. Декабристів, 20/37, біля клубу «Максимум» п'яний водій на автомобілі «Mini Cooper» жовтого кольору ганяє на парковці.

Що стосується показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_8, який є приятелем ОСОБА_3 про те, що останній не керував автомобілем, то такі показання, на думку апеляційного суду, обґрунтовано не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки вони спростовані сукупністю інших доказів у справі.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України &qu ;Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті&qu а; від 3 грудня 2005 року № 14 судом слід ураховувати, що стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, які знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли правопорушник почав рухатись.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений ще до зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_3 є необґрунтованими, та спростовуються даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який є об'єктивним доказом у справі, де зафіксовано, що лише після зупинки транспортного засобу та відмови водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, було складено протокол про адміністративне правопорушення. Допущена в протоколі про адміністративне правопорушення помилка щодо часу вчинення правопорушення не є безумовною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2017 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 н.м.д.г., що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал