Справа № 603/261/18
Провадження № 3/603/143/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2018 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 16.04.2018 року о 18 год. 00 хв. в с.Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки ОСОБА_2 державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе у вказаному визнав, у вчиненому розкаявся.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім визнання в судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, перевіреними на їх допустимість, належність та достатність, а саме::

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №393454 від 16.04.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 16.04.2018 року о 18 год. 00 хв. в с.Нижнів Тлумацького району, керував транспортним засобом марки ОСОБА_2 державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 від 16.04.2018 року, жительки с.Устя-Зелене, Монастириського району, згідно якого ОСОБА_1, який керував транспортним засобом марки ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, у присутності свідка ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_4 від 16.04.2018 року, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно якого ОСОБА_1, який керував транспортним засобом марки ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, у присутності свідка ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, аналізуючи матеріали справи, суд приходить до переконання про наявність в матеріалах справи належних, достатніх і переконливих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння..

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, вважаю за доцільне ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 352,40 грн. судового збору.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя ОСОБА_5