Справа № 635/3139/18
Провадження № 3/635/1069/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року смт. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Токарєва Н.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно

ОСОБА_1, 13.10.1988р.н., не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 10/14, кв. 91, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського районного суду Харківської області 11 травня 2018 року надійшов адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 201119 від 30 квітня 2018 року, громадянин ОСОБА_1 30 квітня 2018 року приблизно о 21год. 00хв. на автошляху М-03 на 517км. передав керування автомобілем марки SUZUKI Grand Vitara д/н. АХ 9467 СХ громадянину ОСОБА_2, 27.04.1977р.н., який перебував з ознаками алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння ОСОБА_2 проводився у закладі охорони здоровя за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, б. 26, згідно висновку № 916 водій ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (г) Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто передання керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Будь-яка поведінка, зокрема й протиправна, це результат взаємодії людської свідомості і людських діянь (учинків), що спрямовані на зовнішні об'єкти (навколишнє середовище і суспільство).

Виходячи з вищевказаного, у будь-якій поведінці, у тому числі й протиправній (правопорушенні), виділяють чотири чинники, які її утворюють: об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона.

Сукупність цих об'єктивних і суб'єктивних ознак і утворює склад адміністративного правопорушення.

Усі ознаки складу адміністративного правопорушення взаємопов'язані і взаємозалежні, тобто їхня сукупність являє собою цілісне системне утворення.

Тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що він і ОСОБА_2 до цього часу безпосередньо знайомі не були. ОСОБА_1 протягом вечора 30.04.2018р. вживав спиртні напої в компанії раніше знайомих - ОСОБА_3, який мешкає за адресою: м. Харків вул. Косіора, б. 158 кв. 16, та ОСОБА_4, який мешкає за адресою: м. Харків вул. Коцарська, б. 36/38, кв. 34. Коли ОСОБА_5 необхідно було повернутись за місцем призначення (додому) він за порадою ОСОБА_3 звернувся телефоном до раніше незнайомого йому ОСОБА_2 за послугою «тверезий водій», а саме за грошову винагороду в розмірі 400,00грн. останній погодився довезти його на його автомобілі марки SUZUKI Grand Vitara д/н. АХ 9467 СХ додому. ОСОБА_2 прибув до місцезнаходження автомобіля ОСОБА_5 на своєму автомобілі, що додатково свідчило про те, що останній має право керувати автомобілями без порушень закону та погодився відвести ОСОБА_1 до місця призначення. Ніяких ознак алкогольного спяніння у ОСОБА_2 ні сам ОСОБА_1 ні інші особи, які перебували поблизу не бачили. ОСОБА_1 передав право керування транспортним засобом ОСОБА_2 в повній відповідності до вимог діючого законодавства, а саме, відповідно до положень п. 2.2. Правил дорожнього руху України, згідно якого: «Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб».

До моменту зупинки транспортного засобу співробітниками поліції, які склали протокол БР № 201119, ОСОБА_2 спиртні напої в присутності ОСОБА_1 та його знайомих не вживав. Про той факт, що ОСОБА_2М перебуває у стані алкогольного спяніння ОСОБА_1 не здогадувався, та згідно з матеріалів справи сам наполягав після зупинки належного йому авто співробітниками поліції на медичному освідченні ОСОБА_2 в медичному закладі і стверджував їм, що той тверезий. Цю обставину зафіксовано в поясненнях ОСОБА_1, наданих на місці складання протоколу серії БР № 201119.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ. (ст. 251 КУпАП).

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Порядок огляду на стан алкогольного спяніння, передбачений статтею 266 КУпАП. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння передбачено Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 400/66 від 09.09.2009р.

Допитаний в ході судового засідання ОСОБА_2 пояснив, що прибув до місцезнаходження автомобіля ОСОБА_1 за викликом по телефону на своєму авто. Мав право керувати автомобілями без порушень закону та погодився за винагороду у розмірі 400,00грн. відвести ОСОБА_1 до місця призначення.

Вивченням показів свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які надійшли до суду за клопотанням встановлено, що ОСОБА_2 прибув до місцезнаходження автомобіля ОСОБА_1 на своєму авто, що додатково свідчило про те, що він має право керувати автомобілями без порушень закону та погодився відвести ОСОБА_1 до місця призначення. Ніяких ознак алкогольного спяніння у ОСОБА_2ні сам ОСОБА_1 ні особи, які перебували поблизу не бачили. ОСОБА_1 передав право керування транспортним засобом ОСОБА_2 в повній відповідності до вимог діючого законодавства.

Згідно п. 2.9 (г) Правил дорожнього руху, водію забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

У відповідності до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.За змістом ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998р. визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень та достатніх доказів щодо передання ОСОБА_1 права керування транспортним засобом ОСОБА_2 заборони відсутні.

Слід зазначити, що диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають самостійні обєктивні сторони правопорушення, а саме:

- керування транспортним засобом водієм в стані спяніння, що заборонено п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху;

- передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані спяніння, що заборонено п. 2.9 (г) Правил дорожнього руху;

- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З урахуванням вказаних кваліфікаційних ознак, слід зробити висновок, що відповідальність особи за передачу керування транспортним засобом іншій особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння не наступає у разі, коли тому, хто передав керування транспортним засобом такій особі завідомо не відомо про перебування особи в стані алкогольного сп'яніння.

Отже, з даних зазначених в протоколі серії БР № 201119, з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачається відсутність вини в діях ОСОБА_1

Так, ОСОБА_1 заперечує, що йому було відомо про стан ОСОБА_2 - а саме перебування такого в стані алкогольного спяніння. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 при передачі 30 квітня 2018 року керування автомобілем SUZUKI Grand Vitara д/н. АХ 9467 СХ було відомо про стан ОСОБА_2, а тому, слід констатувати відсутність (недоведеність наявності) у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення визнає відсутність у діянні складу (сукупності суб'єктивних і об'єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключає провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, п. 1 ст. 247 КпАП (обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення) визначає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням викладеного приходжу до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 27, 34, 35, 40-1, ч. 1 ст. 130, 221, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у притягненні ОСОБА_1, 13.10.1988р.н., який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 10/14, кв. 91, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП за відсутністю у останнього складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити.

Судові витрати залишити за рахунок Державного бюджету України

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області в 10-денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Токарєва