Справа №468/287/18-п
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Протоколом про адміністративне ОСОБА_1 інкримінується, що 07.02.2018 року о 12.30 год. в м. Миколаєві на проспекті вул. ОСОБА_2 з вул. Нікольська сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Nissan Tiida» (н.з.ВЕ0712ВВ) та рухаючись по вул. Нікольській, в порушення вимог п. 2.3.б, 8.7.3.е ПДР України, виїхав на регульоване перехрестя з вул. ОСОБА_2 на забороняючий сигнал світлофору (червоний), не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем «Тойота Пріус» (н.з. 11 4438) під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по вул. В.Морська на дозволяючий сигнал світлофора (зелений). В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 при розгляді справи в суді свою вину у вчиненні інкримінованого порушення не визнав та пояснив, що за вказаних в протоколі обставин він рухався по вул. Нікольській в м. Миколаїв в напрямку вул. ОСОБА_2 на автомобілі марки «Nissan Tiida» по автодорозі, яка мала три смуги для руху в одному напрямку. Перед підїздом до перехрестя з вул. ОСОБА_2 він зайняв крайню праву смугу для руху, виїзд з якої на перехресті вулиць Нікольська та ОСОБА_2 відповідно до даних дорожніх знаків та сигналів світлофора дозволяється лише вправо в напрямку Варварівського мосту. Рухаючись, таким чином, по крайній правій смузі проїзної частини вул. Нікольської, він підїхав до світлофору, розміщеному саме над вказаною смугою руху, який на той час мав дозволяючий для руху автомобілів, що знаходяться на вказаній смузі руху, світловий сигнал зеленого кольору у виді зеленої стрілки на чорному фоні. Вказаний сигнал світлофора та дорожні знаки перед його розміщенням окремо та в сукупності вказували на те, що в даній дорожній обстановці при виїзді з перехрестя він мав право продовжити рух лише вправо, тобто в напрямку Варварівського мосту. Але не зважаючи на сигнал світлофора та вказівки дорожнього знаку, які зобовязували його рухатися вправо, при виїзді на перехрестя вул. Нікольска з вул. ОСОБА_2 він продовжив рух прямо в напрямку мікрорайону «Намив». Саме в той час по вул. В.Морська рухався патрульний автомобіль «Тойота Пріус», який здійснив зіткнення своєю передньою часиною в праву середню частину автомобіля «Nissan Tiida» під керуванням ОСОБА_1 В результаті вказаного зіткнення автомобілі-учасники дорожньо-транспортної пригоди отримали механічні пошкодження, а він отримав тілесні ушкодження, з якими не перебував на стаціонарному лікуванні та не вважає вказані ушкодження такими, що можуть відноситися до ушкоджень середньої тяжкості. Також ОСОБА_1 пояснив причину того, що він здійснив рух на перехресті прямо тим, що в той час в нього раптово сталися певні проблеми зі здоровям (підвищився артеріальний тиск), внаслідок чого відбулося короткочасне запаморочення його свідомості, й тому він, незважаючи на сигнал світлофора та вказівки дорожніх знаків, продовжив рух прямо, хоча повинен був рухатися вправо. При цьому ОСОБА_1 зазначив про те, що в його діях наявні ознаки порушень правил дорожнього руху України, але не інкриміновані протоколом про адміністративне правопорушення (пп. 2.3.б, 8.7.3.е), оскільки він виїхав на перехрестя прямо не через свою неуважність, а через тимчасові раптові проблеми зі здоровям. Також ним не було порушено вимоги забороняючого сигналу світлофора (червоного), оскільки сигнал світлофора над його смугою руху був саме дозволяючий (зелений), але за іншим напрямком руху, який він не дотримався, поїхавши прямо. Натомість ОСОБА_1 припустив, що ним могли бути порушені вимоги пп. 8.7.3.б та п.10.1 ПДР України. Однак порушення вимог вказаних пунктів ПДР йому не інкриміновано протоколом про адміністративне правопорушення, тому суд не має права виходити за межі предявленого протоколом звинувачення, в звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу правопорушення, вчиненого за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того ОСОБА_1 звернув увагу на те, що час вчинення інкримінованого йому протоколом порушення вказаний невірно та сам протокол складено з порушенням вимог закону, оскільки має виправлення, здійснені після його первинного складення, та він не був ознайомлений із вказаними виправленнями, та вказаний протокол складено не за місцем скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення представника потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення; супровідний лист Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 14.02.2018 року; супровідний лист СУ ГУ НП в Миколаївській області від 08.02.2018 року; світлокопію висновку за результатами звернення громадян від 07.02.2018 року; світлокопію рапорту слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Миколаївській області; світлокопію протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.02.2018 року; світлокопію схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.02.2018 року; висновки щодо результатів медичного огляду з метою визначення стану спяніння ОСОБА_3 та ОСОБА_1; письмові пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_1; запит та супровідний лист про надання відеозапису з камери відеоспостереження; графічну схему автодороги, де мала місце дорожньо-транспортна пригода; світлокопію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 242 А від 07.02.2018 року; запит ОСОБА_1 від 02.03.2018 року; повідомлення Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 15.03.2018 року; фотозображення місця, де мала місце дорожньо-транспортна пригода), проглянувши наданий відеозапис обставин вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, вислухавши позицію представника потерпілого, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки висновок особи, яка склала протокол, про наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення не підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів та не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою для закриття провадження по справі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із змісту ст. 245 КУпАП слідує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад інкримінованого правопорушення, вчинений саме за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки останнім було порушено вимоги пп. 2.3.б та 8.7.3.е ПДР України, бо ОСОБА_1 здійснив виїзд на перехрестя в порушення сигналу світлофора, який на той час мав зелений сигнал, який дозволяв рух лише праворуч, що в свою чергу вказує на те, що вказаний світлофор, дозволяючи рух праворуч, тим самим забороняє рух із зазначеної смуги в будь-якому іншому напрямку. Також зазначив про те, що тимчасовий хворобливий стан ОСОБА_1 жодним чином не підтверджується та надані останнім медичні документи можуть також підтверджувати, що підвищення артеріального тиску у ОСОБА_1 сталося вже після настання дорожньо-транспортної пригоди.

Також з пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, які узгоджуються між собою, слідує, що вони рухалися на патрульному автомобілі марки «Тойота Пріус» по вул. В.Морська зі сторони Варварівського мосту в м. Миколаїв. За кермом службового автомобіля перебував ОСОБА_3, який підїжджаючи до перехрестя з вул. Нікольська, керувався зеленим сигналом світлофора за напрямком свого руху й тому здійснював проїзд вказаного перехрестя. В той час з вул. Нікольської, з лівого боку за напрямком руху службового авто, з крайньої правої смуги руху рухалися автомобілі, які виконували поворот направо за напрямком їхнього руху з вул. Нікольської на вул. ОСОБА_2 та в подальшому в напрямку Варварівського мосту. Коли службовий автомобіль здійснював проїзд вказаного перехрестя, то із-за маршрутного транспортного засобу, який виконав поворот направо з вул. Нікольської на вул. ОСОБА_2, раптово виїхав автомобіль марки «Nissan Tiida», який став рухатися прямо за напрямком свого руху, таким чином наближаючись з лівого боку до патрульного авто, чим створив небезпеку для руху автомобілю марки «Тойота Пріус», внаслідок чого сталося зіткнення передньою частиною автомобіля марки «Тойота Пріус» в праву частину автомобіля «Nissan Tiida». Водій ОСОБА_3 намагався уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування, але через незначну відстань та раптовий виїзд уникнути зіткнення не вдалося. В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_7 останній в момент настання розглядуваної дорожньо-транспортної пригоди перебував в якості пасажира в салоні маршрутного таксі, яке рухалося від вул. Карпенка в напрямку Варварівського мосту м. Миколаїв, та він був свідком того, як ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Nissan Tiida», з крайньої правої смуги руху проїзної частини вул. Нікольська здійснив виїзд на перехрестя з вул. В.Морська прямо на дозволяючий зелений сигнал світлофора, який дозволяв рух праворуч. В результаті вказаного виїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 сталося зіткнення з патрульним авто «Тойота Пріус».

При цьому, суд не може погодитись з позицією представника потерпілого про те, що свідок ОСОБА_8 не міг бути свідком вказаної дорожньо-транспортної пригоди, тому що останній не може назвати точну марку та модель, колір та номер маршрутного таксі, на якому рухався та що такого маршруту руху не існує взагалі, оскільки з часу настання дорожньо-транспортної пригоди й до моменту розгляду справи в суді сплив значний проміжок часу, що свідчить про те, що особа не могла втримати в памяті всі подробиці того дня. Крім того з дослідженого відеозапису обставин дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що дійсно в момент вказаної пригоди на вул. Нікольська перед перехрестям з вул. В.Морська зупинилося маршрутне таксі, в салоні якого знаходилися пасажири, та після вказаного зіткнення автомобілів дане маршрутне таксі продовжило рух та здійснило поворот в напрямку Варварівського мосту, що, в свою чергу, є підтвердженням показань ОСОБА_8 про знаходження вказаного автомобіля в момент зіткнення біля місця ДТП та його перебування у вказаному автомобілі, і, як наслідок, не викликає обгрунтованого сумніву в правдивості наданих ним свідчень.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису обставин дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що автомобіль «Nissan Tiida» червоного кольору рухаючись по вул. Нікольська, із-за маршрутного автомобіля білого кольору здійснив виїзд на перехрестя з вул. ОСОБА_2 з крайнього правого положення проїзної частини дороги, чим створив небезпеку для руху патрульного автомобіля «Тойота Пріус», внаслідок чого сталося зіткнення передньою частиною автомобіля «Тойота Пріус» в праву середню частину автомобіля «Nissan Tiida». Також із вказаного відео вбачається, що рух транспортних засобів з вул. Нікольська на вул. В.Морська відбувався з крайньої правої смуги у потоці руху транспортних засобів один за одним, та після руху автомобіля білого кольору на перехрестя виїхав автомобіль «Nissan Tiida», з яким відбулося зіткнення патрульного авто, слідом за яким з вул. Нікольська на вул. ОСОБА_2 в напрямку Варварівського мосту виїхав інший легковий транспортний засіб.

Аналіз вказаного відео свідчить про те, що керований ОСОБА_1 автомобіль «Nissan Tiida» рухався саме в крайній правій смузі руху, тобто під час його руху та виїзду на перехрестя був увімкнений дозволяючий сигнал світлофора довзоляючий руху праворуч.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вирішуючи питання про притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, необхідно зазначити, що диспозиція даної статті за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто, нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів, зокрема, до Правил дорожнього руху України.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог пп. 2.3.б та 8.7.3.е Правил дорожнього руху України.

Однак, протокол не містить викладення суті порушення в частині не зазначення конкретних діянь ОСОБА_1, що підпадають під порушення вимог п.2.3.б ПДР України, оскільки даний протокол містить лише посилання на порушення особою вказаного пункту Правил дорожнього руху України, при цьому, не описуючи яким саме чином ОСОБА_1 порушив вимоги зазначеного пункту, в чому це конкретно виражалося та мало наслідком настання дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, судді не надано будь-яких доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою або відволікався від керування транспортним засобом у дорозі, оскільки саме такий вичерпний перелік діянь передбачений п. 2.3.б ПДР України.

Натомість в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначено про те, що причиною його виїзду на перехрестя в порушення вимог сигналу світлофору та вказівок дорожніх знаків стало раптове погіршення під час керування авто стану його здоровя, на підтвердження чого останнім надано світлокопію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 242 А від 07.02.2018 року, в якій наявні відомості про те, що під час огляду в період з 12.25 до 12.30 годин 07.02.2018 року ОСОБА_1, в останнього зафіксовано підвищений артеріальний тиск 220 мм.рт.ст. / 140 мм.рт.ст.

При цьому особою, якою складено протокол, та представником потерпілого ОСОБА_4 (який висунув в судовому засіданні припущення про те, що підвищення артеріального тиску в ОСОБА_1 могло відбутися вже після дорожньо-транспортної пригоди) не долучено до справи будь-яких фактичних даних, які б вказували на те, що зафіксоване медичними працівниками погіршення стану здоровя ОСОБА_1 (підвищення артеріального тиску) відбулося вже після настання розглядуваної дорожньо-транспортної пригоди, а відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому у судді відсутні будь-які підстави, підтверджені належними та допустимими доказами, для того, щоб не приймати до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що основною причиною виїзду ним на перехрестя за напрямком руху, який не відповідав вказівкам сигналу світлофора та вказівкам дорожніх знаків, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, є саме раптове погіршення стану його здоровя, яким може бути, в тому числі, суттєве підвищення артеріального тиску.

Більш того, на переконання судді, саме по собі порушення п. 2.3 б ПДР України не може утворювати складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки невідповідність дій водія п. 2.3 б ПДР України є лише причиною (яка відноситься до субєктивної сторони правопорушення), що може потягти за собою порушення інших пунктів ПДР України, які і утворюватимуть власне обєктивну сторону правопорушення і саме дана частина може зумовити настання відповідних передбачених ст. 124 КУпАП наслідків, які також є обовязковим елементом складу даного правопорушення.

За такого, сам по собі факт порушення лише п. 2.3 б ПДР України, в разі його доведення, без доведення факту порушення інших вимог ПДР України ще не утворює складу правопорушення ст. 124 КУпАП.

З приводу інкримінованого ОСОБА_1 порушення вимог п. 8.7.3.е ПДР України суддя приходить до наступних висновків.

Із пункту 8.7.3 е ПДР слідує, що сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Протоколом про адміністративне правопорушення особі інкримінується вчинення порушень вимог п. 8.7.3 е ПДР України, оскільки, на думку особи, яка склала протокол, ОСОБА_1 здійснив виїзд на перехрестя на забороняючий (червоний) сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем, який рухався на зелений сигнал світлофора за своїм напрямком руху.

При цьому в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1, відеозапису обставин дорожньо-транспортної пригоди, показань свідка ОСОБА_7, встановлено, що ОСОБА_1 здійснив виїзд на перехрестя вул. Нікольська з вул. В. Морська в м. Миколаїв з крайньої правої смуги руху, над якою був розміщений окремий світлофор (з горизонтальним розташуванням сигналів), на якому під час руху останнього був увімкнений дозволяючий сигнал світлофора у виді зеленої стрілки, яка дозволяла рух праворуч.

Покази ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_8 про розташування автомобіля «Nissan Tiida» на проїзній частині вул. Нікольська під час виїзду на перехрестя з вул. В.Морська жодним чином не спростовані наданими суду показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які вказали на те, що вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїхав на перехрестя після проїзду вказаного перехрестя маршрутним таксі, яке рухалося в крайній правій смузі руху у відповідності із сигналом світлофора та здійснило поворот направо. Також судді не надано достатніх доказів того, що ОСОБА_1 міг рухатися перед проїздом перехрестя в іншій смузі руху, аніж крайня права.

При цьому, позиція представника потерпілого ґрунтується на тому, що навіть виїзд ОСОБА_1 на перехрестя прямо зі смуги, над якою сигнал світлофора дозволяв рух лише праворуч, в будь-якому випадку є порушенням вимог п. 8.7.3.е ПДР України, оскільки, на його переконання, якщо сигнал світлофора дозволяє рух лише праворуч, то він атоматично забороняє рух прямо, в звязку з чим ОСОБА_1 рухався саме на забороняючий сигнал світлофора.

Однак суддя не може погодитися з викладеними в протоколі обставинами та твердженнями представника потерпілого про те, що своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення саме вимог п. 8.7.3.е ПДР України за наступного.

В судовому засіданні встановлено, що крайня права смуга руху вул. Нікольська на перехресті з вул. В.Морська передбачає рух транспортних засобів лише праворуч у випадку дозволяючого сигналу розміщеного над смугою світлофора (із горизонтальним розташуванням сигналів, в секціях якого наявні сигнали у виді стрілки відповідного кольору) та відповідно до вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України, який розміщений при підїзді до вказаного перехрестя.

Відповідно до абз. 2 п. 8.3 ПДР України сигнали світлофорів, крім жовтого миготливого, мають перевагу перед дорожніми знаками пріоритету.

Згідно з п. 8.4. Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на певні групи, зокрема, знаки пріоритету - встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; наказові знаки - показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; інформаційно-вказівні знаки - запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до п. 8.7 ПДР України світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

Із пункту 8.7.2 ПДР України вбачається, що світлофори з вертикальним розташуванням сигналів можуть мати одну або дві додаткові секції з сигналами у вигляді зеленої стрілки (стрілок), що розташовуються на рівні сигналу зеленого кольору.

Пунктом 8.7.3 ПДР України передбачено, що сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора. Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу; ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;

Таким чином, із змісту пункту 8.7.3 ПДР України вбачається, що зелений сигнал світлофора, який може бути також у виді стрілки (стрілок) лише дозволяє рух. Натомість забороняючими сигналами світлофора (в їхній різній комбінації) можуть бути лише жовтий та червоний (червоний миготливий) сигнали світлофора.

Вище зазначене вказує на помилковість припущень про те, що ОСОБА_1, рухаючись прямо на зелений сигнал світлофора, який дозволяв рух лише праворуч, здійснив рух на забороняючий сигнал світлофора, оскільки в судовому засіданні з пояснень особи, відносно якої складено протокол, та свідків, а також з відеозапису було встановлено, що під час руху ОСОБА_1 над його смугою руху був увімкнений саме зелений сигнал світлофора, вказівки якого щодо напрямку руху й не було дотримано ОСОБА_1, та що під час руху останнього на світлофорі не був увімкнений забороняючий (червоний) сигнал світлофора, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, вказаний маневр руху ОСОБА_1 міг свідчити про порушення вимог дорожнього знаку 5.16 (додаток 1) ПДР України, який не є знаком пріоритету, а відноситься до групи інформаційно-вказівних знаків (тобто інформує учасників дорожнього руху про дозволений напрямок руху на відповідній смузі руху автодороги, в тому числі в поєднанні з дозволяючим сигналом світлофора) таким чином в світлі п. 8.3 ПДР сигнали світлофора не мали переваги над вимогами вказаного дорожнього знаку. Вказаний маневр також міг свідчити про порушення п. 8.7.3 б ПДР, разом з порушенням напрямку руху, визначеного табличкою 7.3.1.

Як зазначалося вище, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною та потребує для визнання винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого вказаною статтею, зазначення конкретних діянь особи, які були допущені, та пунктів ПДР України, які були порушені вказаними діяннями та утворювали не субєктивну а обєктивну частину правопорушення. Вище наведене вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинен містити зазначення усіх діянь (дій або бездіяльності) особи, відносно якої складено протокол, та пунктів Правил дорожнього руху України, які були порушені вказаною особою та утворюють обєктивну сторону складу адміністративного правопорушення. Точне викладення суті інкримінованого особі правопорушення із зазначенням обсягу інкримінованого їй обвинувачення слугує запорукою дотримання прав особи в частині обізнаності про те, в чому вона обвинувачується, щоб мати змогу здійснювати свій захист.

На цій підставі у судді відсутні будь-які передбачені законом підстави для зміни викладеної в протоколі суті інкримінованого особі порушення та доповнювати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, іншими пунктами Правил дорожнього руху України, порушення яких може бути встановлене під час розгляду справи в суді, щоб не погіршувати становище особи, відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення.

Вказаний висновок суду кореспондується з положеннями ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є обовязковою для застосування судами України, та положеннями якої гарантовано права особи, яка обвинувачується, в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення, на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

З наведених вище мотивів суддя також не вбачає підстав для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди на підставі факту можливого порушення ОСОБА_1 вимог пп. 8.7.3.б та 10.1 ПДР України, про що він сам наголосив в судовому засіданні, не погоджуючись з інкримінуванням йому порушень правил дорожнього руху, яке викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки протоколом про адміністративне правопорушення особі не інкримінуються вказані порушення, та суддя не може самостійного вийти за межі викладеної в протоколі суті правопорушення та обсягу звинувачення.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Так, положеннями ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому у вказаному протоколі без будь-яких для того фактичних обставин невірно вказано час вчинення інкримінованого порушення, а саме 12.30 годин 07.02.2018 року, в той час як з пояснень свідків та учасників дорожньо-транспортної пригоди, відеозапису, а також письмових матеріалів справи встановлено, що розглядувана дорожньо-транспортна пригода мала місце в період часу з 11.50 до 12.10 годин 07.02.2018 року.

Відповідно до ч.2 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Згідно з п. 7 Р. ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Комплексний аналіз положень зазначених нормативних актів вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення та всі записи в ньому, в тому числі і відповідні виправлення допущених описок, мають складатися в присутності відповідної особи, відносно якої він складений, з метою дотримання її прав знати, в чому вона обвинувачується та мати змогу захищатися від предявленого обвинувачення, та вказана особа своїм підписом повинна засвідчити про своє ознайомлення з його текстом

При цьому з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він повертався посадовій особі, яка якого склала, для усунення недоліків, під час якого було здійснено виправлення відомостей, що містяться в ньому, зокрема, в даті вчинення порушення. Однак протокол про адміністративне правопорушення не містить пояснювальних записів про те, що особа, відносно якої складено протокол, була ознайомлена з виправленнями первинного тексту протоколу, та відсутні підписи такої особи про ознайомлення з протоколом після внесення виправлень до нього.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини в своїй сукупності вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП складено з порушенням вимог законодавства щодо змісту та порядку його складення, а також матеріали справи не містять допустимих доказів на підтвердження вини особи в інкримінованому їй порушенні та інкримінованих йому положень ПДР України. У свою чергу, вище зазначені обставини свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 252,280,283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

суддя