АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/14/18 Номер провадження 33/786/509/18Головуючий у 1-й інстанції Горулько О. М. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Гонтар А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: АДРЕСА_1

на постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 29.03.2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн. на користь держави із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 31 грудня 2017 року о 02.15 год. по вул. Покровська в м. Решетилівка Полтавської області керував автомобілем ВАЗ-210994, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що він просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на момент зупинення його працівниками поліції був абсолютно тверезий, хоча за декілька годин до зупинки випив пів келиха шампанського. Апелянт зазначає, що судом в порушення його прав справа була розглянута без його участі, хоча він не міг з'являтися в судові засідання через хворобу, про що надавав підтверджуючі документи.

Під час апеляційного перегляду вказаної постанови місцевого суду, апелянт жодного разу в судові засідання не з'явився, судові повістки на його ім'я повернулися із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитися продовженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Пунктом «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд. Право на захист закріплено у ст. 59 і п. 6 ст. 129 Конституції України.

Враховуючи, тривалість часу на протязі якого справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 перебуває в провадженні Апеляційного суду, а також те, що апелянту були створені всі умови для реалізації особистого захисту своїх інтересів під час апеляційного розгляду, останній не бажає скористатися наданим йому правом на особистий захист та особисту присутність у суді апеляційної інстанції, відсутність із його сторони будь - якої цікавості щодо ходу розгляду справи, вважаю, що судом апеляційної інстанції вичерпані всі доступні можливості для забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції особисто.

За цих обставин, вважаю за можливе провести апеляційний розгляд без особистої участі ОСОБА_2

Переглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та перевіривши доводи його апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено під час апеляційного перегляду, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Висновки судді ґрунтуються на об'єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 31 грудня 2017 року о 02 год. 15 хв. по вул. Покровська в м. Решетилівка Полтавської області керував автомобілем ВАЗ-210994, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Зі змісту постанови вбачається, що висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтуються на сукупності досліджених суддею доказів.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 31.12.2017 року та письмових поясненнях правопорушника, який в присутності свідків визнав факт керування транспортним засобом після вживання алкогольного напою та в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Викладені в протоколі обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення об'єктивно підтверджуються дослідженим судом відеозаписом, який також визнано доказом.

Також, як на докази вини правопорушника суд послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які повністю узгоджуються зі змістом дослідженого судом відеозапису зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 у присутності вище зазначених свідків підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Вище зазначеним доказам суд першої інстанції дав належну оцінку. Не спростовані вони і в апеляційній скарзі.

Таким чином, висновки судді ґрунтуються на об'єктивних даних, що маються у справі та були досліджені судом першої інстанції та, повторно, під час судового слідства судом апеляційної інстанції.

Отже, під час апеляційного перегляду встановлено, що хоча в суді першої інстанції справа розглянута у відсутності особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності - фактичні обставини справи встановлені правильно, висновки суду ґрунтуються на наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказах, кваліфікація дій правопорушника за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає встановленим обставинам справи, а накладене адміністративне стягнення - вимогам ст.33 КУпАП.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно з'ясовані визначені ст.280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення. До того ж під час апеляційного перегляду, було досліджено всі обставини, які могли вплинути на законність та об'єктивність судового рішення.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції - відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 29.03.2018 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: А.А.ГОНТАР