Справа №585/690/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Машина І. М.
Номер провадження 33/788/282/18 Суддя-доповідач Матус В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,за участю захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Роменського районного суду Сумської області від 05 березня 2018 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою судді, ОСОБА_4, будучи директором ПП "Рубін", 02 жовтня 2017 року уклав угоду на виконання разової роботи з ОСОБА_5, строком до 31.12.2017 року, яка підписана директором ОСОБА_4 з одного боку як "замовником" та ОСОБА_6, як "виконавцем", при цьому жодних підтверджуючих документів на право підпису ОСОБА_6 від імені ОСОБА_5 не надано, а отже особа, яка підписала договір не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, чим ОСОБА_4, допустив ОСОБА_5 до роботи по виготовленню та монтажу металоконструкцій без оформлення трудового договору, порушивши вимоги ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 24 КЗпП.

Відповідно поданої апеляційної скарги, ОСОБА_4 вважає постанову судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Доводи судді про те, що наявні докази підтверджують вчинення адміністративного правопорушення, спростовується оригіналом угоди про виконання разової роботи з підписом саме ОСОБА_5, як виконавця за цивільно-правовим договором. Угода про виконання разової роботи від 02 жовтня 2017 року не є трудовою угодою, виконавець виконує роботи на свій ризик, самостійно організовує їх виконання і не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку. ОСОБА_5 на час нещасного випадку перебував на обліку в Гадяцькому райцентрі зайнятості, як безробітний. Розгляд матеріалів про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, здійснювалося у відсутність останнього, копію постанови отримав лише 03 травня 2018 року, крім того повістки про виклик до суду надсилалися не за фактичним місцем проживання. Враховуючи викладене, ОСОБА_4, просить суд поновити йому строк апеляційного оскарження, постанову судді скасувати, а провадження в даній справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури ОСОБА_4 було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а його участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов'язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши захисника ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови. З матеріалів справи слідує, що постанова судді Роменського районного суду Сумської області від 05 березня 2018 року винесена без участі ОСОБА_4, а копія судового рішення була надіслана за адресою в той час, коли останній перебував у службовому відрядженні. Зазначені обставини перешкодили ОСОБА_4 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому причини пропуску такого строку на її внесення визнаються поважними й такий строк поновлюється.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 не дотримався вказаних вимог закону.

Стаття 41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці.

Згідно частини 3 вище вказаної статті така відповідальність наступає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

За договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Зазначаючи, що між сторонами наявні трудові відносини, суддя залишив поза увагою те, що основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантуються заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами. Водночас відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від підрядних, є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2017 року між ПП "Рубін" в особі директора ОСОБА_4 (замовник) та ОСОБА_5 (виконавець) укладено угоду про виконання разової роботи. Відповідно п.п. 1.1 п. 1 угоди, замовник в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, доручає виконавцеві, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати виготовлення і монтаж металоконструкції строком до 31 грудня 2017 року.

З вищевказаної цивільно-правового договору працівник виконує роботу з виготовлення і монтажу металоконструкції. З таких фактичних даних випливає, що даний договір цивільно-правового характеру був укладений з метою виготовлення і монтажу металоконструкцій.

За своєю природою даний договір є строковим, оскільки саме такий період за твердженням виконавця, за цим договором, необхідний був для виготовлення і монтажу металоконструкцій.

Отже при апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_4, як директором ПП "Рубін" не було порушено вимог законодавства про працю, а саме допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Висновки суду про те, що укладена цивільно-правова угода носить ознаки трудового договору помилкові, так як ОСОБА_5 виконував роботу по виготовленню і монтажу металоконструкцій, що не відповідають професії "слюсар", по якій ОСОБА_5 проходив інструктаж, що підтверджується журналом реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці та пожежної безпеки.

Таким чином, з урахуванням зазначеного не вбачається порушення ч. 3 ст. 41 КЗпП України, оскільки згідно із укладеної угоди, сторони визначені як замовник і виконавець, тобто між ними виникли цивільно-правові відносини.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що директором ПП "Рубін" ОСОБА_4 було порушено встановлені вимоги законодавства про працю, а тому висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, не ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи ОСОБА_4 зазначені в апеляційній скарзі на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отже є всі підстави для скасування постанови суду про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 41 КУпАП та закриття справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247 ч.1 п.1, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського районного суду Сумської області від 05 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Роменського районного суду Сумської області від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМатус В. В.