Справа № 369/5047/18 Головуючий у І інстанції Хрипун С. В.
Провадження № 33/780/584/18 Доповідач у 2 інстанції Слива
Категорія 138 06.07.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Слива Ю.М., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень,

та якою провадження у справі щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, працюючого заступником директора департаменту Міністерства інфраструктури, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 09 квітня 2018 приблизно о 10:35 годині водій ОСОБА_5 на 19км+500м а/д Київ - Одеса в Києво-Святошинському районі Київської області, керуючи транспортним засобом Honda Civic, д/н НОМЕР_1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, під час виникнення (перешкоди) небезпеки для руху не вжив заходів для негайного зменшення швидкості або зупинки, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Volkswagen Transporter, д/н НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2, що здійснював розворот на проїзній частині, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля Honda Civic, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 2000 р.н. отримала тілесні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив п.п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до постанови, 09 квітня 2018 року приблизно о 10:35 годині водій ОСОБА_2 на 19км+500м а/д Київ - Одеса в Києво-Святошинському районі Київської області, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, д/н НОМЕР_4, перед початком руху та перестроюванням не переконався в тому, що це буде безпечним, під час розвороту поза перехрестям з відповідного крайнього лівого положення на проїзній частині не надав дорогу автомобілю Honda Civic, д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, що рухався у зустрічному напрямку, допустив зіткнення з автомобілем Honda Civic, д/н НОМЕР_1, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля Honda Civic, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 2000 р.н. отримала тілесні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

Закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов висновку, що причиною зіткнення транспортних засобів і наслідків, що настали було грубе порушення п.п.10.1, 10.4 ПДР України водієм ОСОБА_2, а водій ОСОБА_3 не міг і не повинен був передбачити можливість грубого порушення ПДР України ОСОБА_2

На вказану постанову суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, якій не погоджується з постановою, оскільки вважає, що саме водій ОСОБА_3 винен у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася. З матеріалів справи видно, що водій ОСОБА_2 вже закінчував розворот, коли в нього на великій швидкості врізався водій ОСОБА_3, після зміни свого напрямку руху, і саме зміна напрямку руху в бік розвороту ОСОБА_2 призвело до ДТП. Апелянт впевнений, що водії повинні керуватися правилами дорожнього руху, а не людськими факторами, як це зазначив суд. Тому просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним за ст.124 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, суд першої інстанції правомірно врахував, що винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ОБ №022765 від 11.04.2018 року, рапортом інспектора патрульної поліції Іщенка В.В., протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.04.2018 року та схемою до нього, поясненнями ОСОБА_3, поясненнями ОСОБА_2, поясненнями ОСОБА_7, поясненнями ОСОБА_6, фотографіями з місця ДТП та іншими доказами.

Суд першої інстанції правомірно взяв вказані докази до уваги та надав їм належну правову оцінку. З вказаними висновками суду, апеляційний суд погоджується, вважає їх правильними та законними.

Доводи про те, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки порушень, передбачені п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, безпідставні та не ґрунтуються на Законі.

Так, згідно з п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.4 ПДР України водій, що виконує розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам.

Оскільки, ОСОБА_2 перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух та не надав дорогу зустрічним транспортним засобам, суд вважає, що в його діях містяться ознаки порушень, передбачені п.п. 10.1, 10.4 ПДР України.

Доводи апеляції про те, що винним у даному ДТП є інший учасник дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3, оскільки він рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху, суд вважає безпідставними.

Так, саме ОСОБА_2, здійснюючи розворот, повинен був надати дорогу зустрічним транспортним засобам, у тому числі й автомобілю Honda Civic, який рухався під керуванням водія ОСОБА_3

Водій ОСОБА_3, рухаючись по головній дорозі, не зобов'язаний був враховувати можливість грубого порушення ПДР іншим водієм, він не передбачав і не мав можливості передбачити, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2, не надасть дорогу і не пропустить його автомобіль. Відповідно до п. 1.4 ПДР України він вправі був розраховувати, що водій ОСОБА_2, здійснюючи розворот, надасть йому дорогу для безпечного руху. Тому в причинному зв'язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, перебувають лише дії водія ОСОБА_2

Крім того, виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які обвинувачення щодо порушення ОСОБА_3 обмежень швидкості руху. Відповідно до вказаного протоколу він порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 ПДР України.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не порушував вищевказаних пунктів правил дорожнього руху України, підтверджуються зібраними по справі доказами.

До того ж, відповідно до п. 7 Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд належним чином проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку, мотивував свій висновок чому він не бере до уваги покази одних свідків і враховує пояснення інших, та дійшов правильного й законного висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З вказаним висновком апеляційний суд погоджується, вважає його правильним та законним.

Вищевказані висновки суду, під час розгляду справи в апеляційному суді учасниками процесу не спростовані.

Оскільки висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, підстав для скасування постанови апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2018 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива