АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Як встановлено суддею місцевого суду, 25 квітня 2018 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1, по вулиці Степана Бандери, 16 у м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на тротуар та здійснив наїзд на пішоходів, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.3 &q?со;б&q?им;, 12.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду змінити в частині накладеного стягнення, наклавши на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт, не оспорюючи винуватість у вчиненому адміністративному правопорушенні, посилався на неповне врахування суддею місцевого суду особи правопорушника та накладення на нього занадто суворого виду адміністративного стягнення.

Зазначав, що він працює водієм маршрутного транспортного засобу, вказана професія є єдиним джерелом його доходу, та позбавлення права керування транспортними засобами поставить його у скрутне матеріальне становище.

Суддя місцевого суду не врахував обставину, що пом'якшує відповідальність за адміністративне правопорушення - вчинення правопорушення з необережності, визнання ним винуватості та відсутність негативних наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечував наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та не оспорював встановленні суддею місцевого суду обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням наведеного, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.3 &q?ос;б&qusp;, 12.1 Правил, та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, не перевіряється, оскільки такий висновок не оспорюється апелянтом.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом, та при його накладенні враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно вимог частини другої ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція статті 124 КУпАП передбачає альтернативні види адміністративних стягнень: накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Посилання апелянта на порушення суддею місцевого суду вимог ст. 33 КУпАП при накладенні на нього стягнення за адміністративне правопорушення, та не врахування суддею даних про його особу, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції вірно врахував характер вчиненого правопорушення, його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини, та обгрунтовано прийшов до висновку про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами у мінімальних межах, передбачених санкцією ст. 124 КУпАП.

Суддею місцевого суду на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення з дотриманням вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, яке за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає особі правопорушника, є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Посилання апелянта на те, що позбавлення права керування транспортним засобом поставить його у скрутне матеріальне становище, в даному випадку, з огляду на характер дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої став наїзд на пішоходів, не є достатньою підставою для зміни судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність заподіяної матеріальної або моральної шкоди унаслідок вчиненого правопорушення, не зменшує рівень суспільної небезпеки дій ОСОБА_2

Інших даних, які стали б підставою для змінинакладеного на ОСОБА_2 виду адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф, апелянтом не наведено.

Враховуючи викладене, не вбачаюпідстав для зміни постанови судді місцевого суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва В.В. Мельник