ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №711/4592/18

Номер провадження 3/711/1561/18

01 серпня 2018 року

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Степаненко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 139491 складеного 30.05.2018, ОСОБА_2 30.05.2018 о 16:50 год. в м. Черкаси по вул. Г.Дніпра, 63 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 25.07.2018 ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він не був за кермом автомобіля НОМЕР_1, в подальшому в судовому засіданні була оголошена перерва задля виклику та допиту в судовому засіданні свідків. В судове засідання призначене на 01.08.2018 ОСОБА_1 не зявився, 31.07.2018 звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у звязку із погіршенням стану здоровя та тим, що він перебуває на денному стаціонарі у лікарні. До вказаного клопотання приєднав копію направлення до терапевтичного відділення лікарні ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області».

Дослідивши відомості зазначені у направленні, суд приходить до висновків, що вказаний документ не є належним доказом, який беззаперечно підтверджує факт знаходження ОСОБА_1 на лікуванні на денному стаціонарі у лікарні ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області», оскільки направлення до лікарні ще не означає, що він виявив намір лікуватися та приступив до нього. Крім того, навіть знаходження на лікуванні у денному стаціонарі лікарні не свідчить про те, що ОСОБА_1 за станом здоровя не може приймати участь в судовому засіданні, враховуючи, що розгляд справи був призначений на 16:30 01.08.2018, тобто вже після проходження всіх можливих процедур у лікарні.

В даній ситуації вважаю за необхідне керуватись наступними вимогами КУпАП:

-згідно з положеннями ч.1 ст. 277 справа про адміністративне правопорушення розглядається в пятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи;

-згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи;

-згідно з приписами п.7 ч.1 ст. 247 провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу;

-у відповідності з положеннями ч.2 ст. 38 стягнення може бути накладено судом не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином на думку суду, така поведінка ОСОБА_1 може свідчити про свідомо затягування розгляду справи з метою спливу трьохмісячного строку з дня вчинення правопорушення, щоб мати можливість уникнути накладеного стягнення у разі доведеності його вини.

Більше того, як зазначено вище, законодавцем передбачено, що справу може бути розглянуто під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою від 25.07.2018.

Крім того, згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Намагання шляхом зловживання процесуальними правами уникнути відповідальності за правопорушення не сприяє законності і не свідчить про сумлінне виконання ОСОБА_1 своїх обовязків та відповідальності перед суспільством, а також суперечить положенням Конституції України про те, що кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов'язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості (ст. 23);кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.6 ст. 55); кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ч.1 ст. 68).

У звязку з викладеним вважаю, що безпідставне відкладення розгляду справи суперечить законодавству, тому приходжу до висновків про продовження розгляду справи за відсутності ОСОБА_1, який не виконує своїх обовязків зявитись до суду у визначений судом час та місце.

Заслухавши пояснення свідка ОСОБА_3, дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, відеозапис з відеореєстраторів поліцейських, відеозапис наданий свідком ОСОБА_3, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 №1452/735, зокрема п. 2 Розділу І «Загальні положення», огляд на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачені п. 4 цього розділу Інструкції, ними є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Оглянувши відеозапис суд встановив, що у поліцейського були підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння.

За правилами пункту 6 розділу І Інструкції огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 6 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння доведена поясненнями свідка ОСОБА_3, який суду пояснив, що 30.05.2018 о 16:50 год. він разом зі своїми друзями йшов по вул. Г.Дніпра в сторону лодочної станції. На піску стояв автомобіль НОМЕР_1, за кермом якого був ОСОБА_1 Він намагався виїхати з піска. Після того, як ОСОБА_1 вийшов з автомобіля він побачив, що останній був у стані алкогольного спяніння: від нього був різкий запах алкоголю та мав нестійку ходу. Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння, однак він відмовився.

В судовому засіданні був досліджений відеозапис наданий свідком ОСОБА_3, з якого беззаперечно вбачається, що за кермом автомобіля був ОСОБА_1, який мав явні ознаки алкогольного спяніння та намагався привести автомобіль до руху задля того щоби виїхати з піска.

Відмова останнього від проходження огляду на стан спяніння підтверджується також письмовими показами свідка ОСОБА_4 та відомостями із нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Відповідно до розяснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами

у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення

громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та

ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до

адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під

час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли

він почав рухатись.

Отже, під управлінням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов'язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.

Виходячи із вищевикладеного, ОСОБА_1, у даному випадку, своїми діями вчиняв керування автомобілем НОМЕР_1.

При цьому суд констатує, що з боку поліцейських визначений Інструкцією порядок огляду був дотриманий. Поліцейський докладно пояснював підстави та розяснював порядок огляду на стан алкогольного спяніння, запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння з допомогою спеціальних технічних засобів або у лікаря закладу охорони здоровя, зокрема: в Черкаському обласному наркологічному диспансері, на що останній безпідставно відмовився.

Таким чином суд визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП із застосуванням стягнення, передбаченого вказаною статтею Кодексу. Застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, ч 1, 280, 283 КУАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, з накладанням на нього штрафу в сумі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_5