№ 207/668/18
№ 3/207/171/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Південного ВП Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17.02.2018 року серії БД № 252015: 17.02.2018 року о 18 год. 20 хв., у м. Камянське по вул. Хасанова, 32, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 2103», д/н 18843АН з ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) на вимогу працівника міліції в присутності двох свідків в установленому порядку відмовився пройти медичне обстеження для встановлення стану спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України не визнав та пояснив, що 17.02.2018 року він у знайомого ОСОБА_3 вживав алкогольні напої, серед них був ОСОБА_4, який не вживав алкогольні напої, т.я. йому потрібно було на роботу, тому ОСОБА_4 погодився відвести його додому і вже підїжджаючи майже до його будинку у них в автомобілі заклинило заднє колесо. Вони зупинилися і ОСОБА_4 пішов до себе додому, щоб взяти інструмент і розібрати заднє колесо. Коли ОСОБА_4 пішов, він пересів на місце водія і заснув. Його розбудили співробітники поліції, автомобіль був незаведений, мотор був холодний. Коли він прокинувся, то виявив, що в нього з нагрудної кишені зникли: водійське посвідчення, страховка та технічний паспорт. Після того, як склади протокол, йому повернули всі документи. Поняті прийшли коли протокол вже був кладений, він взагалі не перебував в автомобілі, а стояв позаду свого та поліцейського автомобілів. Потім прийшов його співробітник, який відігнав автомобіль до нього додому. Коли складали протокол він заперечував свою винуватість.

У судове засідання інспектор СРПП Південного ВП Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровсьеій області ОСОБА_5 не з'явився, через канцелярію Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська подав заяву про розгляд справи за його відсутністю

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 17.02.2018 року він та ОСОБА_2 сиділи у дворі будинку ОСОБА_3 по вул. Маршева, 48. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розпивали спиртні напої, а він не вжив алкоголь, т.я. йому потрібно було їхати на роботу, тому саме він сів за кермо автомобіля ОСОБА_2, щоб відвезти останнього додому. Коли вони вже підїжджали до будинку ОСОБА_2, в автомобілі заклинило заднє колесо. Вони зупинились, так як автомобіль взагалі не міг їхати, заднє праве колесо йшло юзом, тобто воно взагалі не крутилось. Після чого він відштовхав автомобіль вниз по вул. Хасанова, тобто прибрав автомобіль з проїжджої частини дороги на ґрунтову і пішов додому за інструментами, бо він є автомеханіком. Коли він повернувся, ОСОБА_2 йому повідомив, що до нього під'їхали співробітники поліції, забрали документи і телефон, тому він не міг зателефонувати. Після чого він відремонтував колесо.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 17.02.2018 року він та ОСОБА_2 випивали алкогольні напої у нього вдома, разом з ними був ОСОБА_4, який не вживав алкоголю тому, що йому треба було їхати на роботу. ОСОБА_2 попросив ОСОБА_4 сісти за кермо та відвести його додому, ОСОБА_4 погодився, сів за кермо і вони поїхали. Ввечері того ж дня, через деякий час, він йшов по вул. Хасанова та побачив, що стоїть автомобіль ОСОБА_2, підійшов до нього і ОСОБА_2 йому сказав, що щойно працівники поліції відкрили двері автомобілю та забрали його документи та телефон, а ОСОБА_4 пішов за інструментами, так як в автомобілі заклинило колесо. ОСОБА_2 сказав, що просто сидів в автомобілі, чекав ОСОБА_4 і нікуди не їхав, а працівники поліції склали на нього протокол. ОСОБА_2 він знає на протязі пяти років, і йому відомо, що ОСОБА_2 ніколи не сідає за кермо в стані алкогольного спяніння. ОСОБА_2 був обурений діями працівників поліції, так як вони забрали у нього навіть телефон.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 17.02.2018 року вона йшла по вул. Хасанова разом зі своїм хлопцем ОСОБА_7 і побачила поліцейський автомобіль, поруч стояв автомобіль «Жигулі» червоного кольору. Співробітники поліції стояли біля поліцейського автомобіля, поруч стояв ОСОБА_2 Поліцейські запропонували їм бути свідками, але ОСОБА_2 заперечував проти цього, казав, що вони не мають права бути свідками, так як не бачили, щоб він керував транспортним засобом, а вони дійсно не бачили, щоб він їхав за кермом та взагалі не бачили його сидячим в автомобілі. Також вона не бачила, як він підписував протокол, лише чула, як працівники поліції запропонували ОСОБА_2 проїхати на медичне обстеження для визначення стану спяніння. Також при ній працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 подути в алкотестер «Драгер»

Заслухавши ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Вказаною статтею передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7)закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження по справі.

Відсутність самої події адміністративного правопорушення означає, що діяльність особи не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення.

Склад правопорушення наявність обєктивних та субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до частини 1 статті 130 КпАП України, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1 ) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 2) вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу працівника міліції, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду; 3) керування річковими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи, вважаю необхідним закрити провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, яка передбачає відповідальність за «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В протоколі про адміністративне порушення зазначено, що водій ОСОБА_2 17.02.2018 року о 18 год. 20 хв. керував автомобілем «ВАЗ 2103», д/н 18843АН з ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків в установленому порядку відмовився пройти медичне обстеження для встановлення стану спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

З огляду на вищезазначене факт керування ОСОБА_2 автомобілем «ВАЗ 2103», д/н 18843АН з явними ознаками алкогольного спяніння і взагалі зупинення автомобіля «ВАЗ 2103», д/н 18843АН під керуванням ОСОБА_2 під час здійснення руху не підтверджується.

Так, фактичні дані мають бути добуті та закріплені з суворим дотриманням встановленої законом форми, оскільки лише за таких умов згідно з ст. 251 КУпАП допускається встановлення фактів засобами доказування. Відповідно, вади форми доказів виключають врахування фактичних даних як фальшивих внаслідок недопустимості засобів доказування, за допомогою яких вони добуті. В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено про керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного спяніння. Разом з цим пояснення свідка ОСОБА_6 надані в судовому засіданні, входять в протиріччя з протоколом про адміністративне правопорушення, адже ОСОБА_6 не була свідком того, як ОСОБА_2 керував транспортним засобом і того, як працівники поліції саме зупинили автомобіль під час руху.

При цьому Правила дорожнього руху України визначають, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Така ж позиція викладена і в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного спяніння.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, як пояснила свідок ОСОБА_6 вона не була свідком того, як ОСОБА_2 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції під час здійснення руху. Окрім цього інспектор не пропонував ОСОБА_2 подути в алкотестер «Драгер», тобто як було встановлено у судовому засіданні, огляд на стан спяніння не проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу та, більш за це, поліцейський не пропонував ОСОБА_2 пройти огляд за допомогою алкотестера «Драгер», тобто з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводиш свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі ОСОБА_7 де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Вважаю, що жодного об'єктивного доказу, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, які б свідчили про факт керування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння транспортним засобом немає. Пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 не містять відомості про факт керування ОСОБА_2 автомобілем.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, вважаю необхідним закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, оскільки об'єктивна сторона за ч. 1 ст. 130 КпАП України у даному випадку відсутня, так як з сукупності доказів зібраних у матеріали даної справи про адміністративне правопорушення неможливо зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_2 знаходився за кермом автомобіля під час його руху.

Відповідно до ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відсутність об'єктивних ознак складу правопорушення в даному випадку означає відсутність самої події адміністративного правопорушення, складу правопорушення в цілому, що є обставиною, яка виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прихожу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі ч. 1 ст. 130 КпАП України, та керуючись ст.ст. 247, 268, 283, 284, 285 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя І.М. Юрченко