Справа № 192/1192/18
Провадження № 3/192/277/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2018 року в смт Солоне суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, яка народилася 1950 року грудня місяця 28 числа в с.Петриківка Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрована та мешкає в с.Долинське, вул.Степова, буд.1 Солонянського району Дніпропетровської області, не працює, пенсіонер, до адміністративної відповідальності не притягувалась,

за правопорушення, передбачене ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №381842 від 02 липня 2018 року, згідно якого ОСОБА_1 21 травня 2018 року о 10 годині 00 хвилин в с. Петриківка по вул. Садовій, буд. 1 в громадському місці в приміщенні контори СФГ «Сонячне» з хуліганських мотивів висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2, і на зауваження заспокоїтися не реагувала, чим порушила громадський порядок та перешкоджала роботі підприємства. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Опитана у суді ОСОБА_1 заперечувала свою вину, та пояснила, що 21 травня 2018 року вона звернулася до директора СФГ «Сонячне» ОСОБА_2 з проханням видачі грошових коштів для поховання своєї родички, яка була орендодавцем земельного паю. У відповідь ОСОБА_2 нецензурно висловився в її адресу, а вона розплакалася та пішла з його кабінету. Під час вказаного конфлікту крім них в кабінеті нікого не було.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він є директором СФГ «Сонячне» з яким ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки. 21 травня 2018 року о 10 годині 00 хвилин до нього в кабінет зайшла ОСОБА_1 та почала просити гроші на поховання родички, на що він відповів, що для цього необхідно подати відповідні документи, які ОСОБА_1 не має. Про необхідність надання відповідних документів ОСОБА_1 спочатку розяснила економіст, після чого вона зайшла до нього в кабінет та на його відповідь почала кричати, висловлюватися нецензурною лайкою на його адресу, на зауваження заспокоїтися не реагувала.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що своїми діями ОСОБА_1 перешкоджала нормальній роботі підприємства, оскільки після конфлікту директор ОСОБА_2 не міг нормально працювати та вирішувати виробничі питання як директор СФГ «Сонячне».

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що є дочкою ОСОБА_1, разом з якою 21 травня 2018 року пішли до приміщення контори СФГ «Сонячне» де також розташований магазин. В той час як її мати ходила до директора СФГ «Сонячне» ОСОБА_2, свідок перебувала в магазині та безпосередньо не чула будь-яких криків або конфлікту між матірю та ОСОБА_2 Лише як вийшли з приміщення контори, то мати була заплакана та розповіла, що на неї накричав ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 21 травня 2018 року приблизно о 10 годині 00 хвилин вона прийшла до кабінету директора СФГ «Сонячне» для вирішення питання щодо орендованої земельної ділянки. В цей час в кабінеті ОСОБА_2 перебувала ОСОБА_1, а свідок не чула будь-яких криків чи нецензурних висловів з кабінету, а лише чула як в кабінеті говорили на підвищених тонах. Потім з кабінету вийшла ОСОБА_1 в сльозах та свідок вирішила прийти до директора наступного разу.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що працює в СФГ «Сонячне» головним інженером з 1993 року та 21 травня 2018 року приблизно о 10 годині 00 хвилин перебував в кабінеті бухгалтерії та чув, як ОСОБА_1 в кабінеті директора ОСОБА_2 виражалася на адресу останнього нецензурною лайкою, у звязку з чим перешкоджала роботі підприємства, оскільки увага всіх працівників була зосереджена на даному конфлікті. Однак в той день він ОСОБА_1 в приміщенні контори не бачив, а про те, що це сама вона лаялася в кабінеті ОСОБА_2 йому сказали інші працівники.

Вивчивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, вислухавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, вислухавши пояснення свідків, суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП не знайшла свого підтвердження, оскільки жоден зі свідків не був очевидцем подій 21 травня 2018 року, викладених в протоколі. Суддя критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_7, оскільки останній тривалий час працює в СФГ «Сонячне» та може бути зацікавленою особою з блоку директора ОСОБА_2, а також вказаний свідок безпосередньо не бачив ОСОБА_1 21 травня 2018 року в приміщенні контори. Тому суддя на підставі пояснень вказаного свідка не може прийти до висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила хуліганській дії відносно ОСОБА_2, оскільки свідок міг чути як відбувався конфлікт між іншими особами, а не між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Поясненнями свідка ОСОБА_6 підтверджується лише те, що ОСОБА_1 перебувала в кабінеті ОСОБА_2 та вони розмовляли на підвищених тонах. Вказаний свідок перебувала безпосередньо перед входом до кабінету директора та не підтвердила суду факт того, що ОСОБА_1 висловлювалася нецензурними словами в адресу ОСОБА_2

Інших доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 громадського порядку та спокою громадян 21 травня 2018 року під час перебування в кабінеті ОСОБА_2 суду не надано, в тому числі не забезпечено явку до суду свідка ОСОБА_8 про допит якої просив потерпілий.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 4 рішення Конституційного Суду України від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Слід наголосити, що суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «ОСОБА_8 проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Оскільки судом не було встановлено події правопорушення, тому суд приходить до висновку про відсутність і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, суд закриває провадження по справі.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає, що вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в спосіб, що визначений законодавством, не доведено.

Виходячи із вищезазначеного суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173, п.1 ч. 1 ст. 247, 251,284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 провадженням закрити, у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Н.О. Щербина