Провадження 3/760/4363/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Агафонов С.А. розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, полковника, заступника начальника військ зв`язку ЗСУ, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 травня 2018 р. задля зібрання доказів про наявність чи відсутність адміністративного правопорушення у діях військовослужбовця ОСОБА_2 Генеральною прокуратурою України 12.04.2018 до Генерального штабу Збройних Сил України у порядку, визначеному ст.ст. 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення надіслано запит для отримання відомостей і документів які мають значення для встановлення винних осіб в порушенні законодавства (вих. № 10/2/1-387вих-18).
Водночас, неналежно виконуючи службові обов`язки, нехтуючи зазначеними вимогами законодавства, полковник ОСОБА_1 , 18.04.2018, у приміщенні Генерального штабу Збройних Сил України (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6) власноручно підписав відповідь за вих. №308/51/4194 на запит Генеральної прокуратури України від 12.04.2018 № 10/2/1-387вих-18 у якій безпідставної відмовив у наданні у порядку, визначеному ст.ст. 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, документів.
Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа №800/582/14), яка набула законної сили, зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду та останній діє до теперішнього часу.
Таким чином, являючись заступником начальника військ зв`язку Збройних Сил України, тобто військовою службовою особою, полковник ОСОБА_1 вищезазначеними діями вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні правопорушення не визнав, вказав, що не відмовляв у своїй відповіді надати матеріали та зазначив, що на момент отримання листа Плуговий був у відпустці. Після виходу з відпустки Плуговий власноруч 08.05.2018 р. надав в прокуратуру всі документи, однак ОСОБА_1 все одно викликали до прокуратури та склали протокол.
Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їм правопорушення підтверджується наступними фактами та доказами.
Так, під час судового розгляду встановлено, що Наказом Міністра оборони України від 11.04.2016 №302 полковник ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника військ зв`язку Збройних Сил України і є військовою службовою особою.
Відповідно до статей 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність, за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу) і зобов`язаний знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства.
Крім цього, статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України державні органи повинні діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про прокуратуру» (ст. 16) визначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші державні органи, їх посадові та службові особи, а також фізичні та юридичні особи і їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність прокурора та утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора з метою перешкоджання виконанню службових обов`язків або прийняття ним незаконного рішення.
Повноваження військових прокурорів у сфері протидії військовим адміністративним правопорушенням визначено Законом України «Про прокуратуру» та Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно ч. 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор під час здійснення представницьких повноважень, у разі встановлення ознак адміністративного правопорушення зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
Статтею 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні у справах про адміністративне правопорушення, мають право порушувати провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Зокрема, пунктом 11 передбачено, що прокурор складає адміністративні протоколи за статтями 172-4 172-20, 185-4, 185-8, 185-11 цього Кодексу.
Згідно ч. 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор під час здійснення представницьких повноважень, у разі встановлення ознак адміністративного правопорушення зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
Таким чином, на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. ст. 250, 251, п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП прокурор збирає докази у справі про військові адміністративні правопорушення для встановлення наявності чи відсутності в діях військовослужбовця складу адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи судом.
Враховуючи зазначені вище норми права та вимоги прокурора, що ґрунтується на них, ОСОБА_1 в силу своєї посади та службових обов`язків, які він на цій посаді зобов`язаний виконувати, повинен був виконати законні вимоги прокурора та надати необхідні йому документи для проведення розслідування випадку порушення військової дисципліни іншим військовослужбовцем.
Однак, заміть цього, вочевидь, не бажаючи виконувати дані законні вимоги прокурора, ОСОБА_1 , порушуючи вимоги законодавства, відмовив прокурору у наданні необхідних документів під надуманим приводом, що запит Генеральної прокуратури «не містить будь-якої інформації, яка б свідчила про випадки нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави (Головного управління зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу збройних сил України) в суді», про що зазначив у своїй відповіді від 12.04.2018 (а.с.7-8).
Таким чином, будучи військовослужбовцем та військовою посадовою особою військ зв`язку Збройних сил України, полковник ОСОБА_1 не виконав вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а тому допустив недбале ставлення до військової служби, що виразилося у недбалому виконанні своїх військових службових обов`язків.
Виходячи із зазначеного та на підставі ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465,00 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять)грн. 00 коп.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.
Строк пред`явлення до виконання 3(три) місяці.

Суддя Агафонов С.А.