Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

1 серпня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Українка Острозькогорайону Рівненської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2018 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 7 квітня 2018 року о 4 годині 25 хвилин на вул. Тростянецькій, 21 в м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем Volvo 440 д/н НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не оспорюючи встановлені судом обставини правопорушення, зазначає, що не усвідомлював наслідки відмови від огляду на стан сп'яніння, однак наразі розуміє, що його дії були неприпустимі, щиро кається і просить врахувати, що вчиненням правопорушення нікому шкоди завдано не було. Звертає увагу, що має сім'ю, утримує неповнолітню дитину, працює водієм і за місцем роботи характеризується позитивно. А тому адміністративне стягнення у виді позбавлення спеціального права накладено на нього без дотримання вимог ст.33 КУпАП і є несправедливим. Враховуючи відсутність іншого джерела доходу і те, що позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить матеріальне забезпечення сім'ї, просить звільнити його від адміністративної відповідальної на підставі ст.22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

_________________________________________________________________________

Справа № 33/796/2298/2018 Постанова винесена суддею Просаловою О.М.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого ОСОБА_3 мотивує тим, що справу розглянуто без його участі, оскільки він був відсутній в м. Києві за сімейними обставинами і не зміг отримати судову повістку. Копія судового рішення йому не направлялася, і про існування постанови він дізнався тільки 02.07.2018 року, коли прибув до суду, щоб довідатись про рух справи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав клопотання про поновлення строку оскарження постанови судді та апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, дослідивши нові докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана 09.07.2018 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто під час відсутності ОСОБА_3 та даних про своєчасне його сповіщення про місце і час судового засідання, оскільки судову повістку отримано не було і вона повернулася до суду. Копія судового рішення направлялася ОСОБА_3, однак відомості про її отримання в справі відсутні. Доводи про ознайомлення зі справою 02.07.2018 року, у тому числі постановою, підтверджуються надписом на відповідному клопотанні і не довіряти їм немає підстав. Тому строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові судді місцевого суду, доведена наявними в справі доказами і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи в апеляційній скарзі про суворість накладеного стягнення безпідставні.

Згідно з ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті, яка є безальтернативною і передбачає лише стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. І загальні правила накладення стягнення за вказане адміністративне правопорушення, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в даному випадку не поширюються.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі про малозначність вчиненого правопорушення, то з ними не можна погодитися.

За змістом ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

І Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 07.07.2016 року № 1446-VIIIбуло посилено стягнення, передбачене санкціями відповідних частин статті 130 КУпАП, саме з огляду на суспільну небезпечність вказаного адміністративного правопорушення.

Твердження в апеляційній скарзі, що позбавлення спеціального права поставить сім'ю ОСОБА_3, який працює водієм, у скрутне матеріальне становище, не доводить, що стягнення є непомірним, однак свідчить на користь позбавлення його певного звичного рівня життя і досягнення мети адміністративного стягнення, адже є саме тою мірою відповідальності, яка згідно з ст.23 КУпАП застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, та і іншими особами.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн