ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/665/16-п
провадження № 3/753/774/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, з вищою освітою, працюючої директором ПМП «Аптека Кіаво», проживаючої за адресою АДРЕСА_1,

та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм ТОВ «Шиктранс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, 16.11.2015 року о 10 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, на нерегульованому перехресті вул. Санаторна - вул. Ново-Дарницька в м. Києві, рухаючись другорядною дорогою по вул. Санаторна в м. Києві, в порушення вимог п. 16.11 ПДР, не надала дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався головною дорогою по вул. Ново-Дарницька, внаслідок чого сталось зіткнення вказаних транспортних засобів, що призвело до їх пошкодження.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 412498 ОСОБА_3, 16.11.2015 року о 10 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_2, в порушення вимог п. 12.4 ПДР, рухався з перевищенням швидкості, дозволеної у населеному пункті, що в подальшому стало причинним зв'язком виниклої дорожньо-транспортної пригоди, а саме зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів та травмування пасажира ОСОБА_5

В суді ОСОБА_4 свою вину не визнала та пояснила, що вона, керуючи автомобілем «Volkswagen» по вул. Санаторній, в напрямку вул. Ново-Дарницької, завчасно увімкнула покажчик сигналу правого повороту та пересвідчившись, що на головній дорозі нікого немає, зайняла відповідне крайнє положення і зі швидкістю приблизно 10-20 км/г почала рух для виконання повороту праворуч. На значній відстані вона побачила автомобіль «MAN» і тому вважала, що встигне завершити маневр, але через 2 секунди зіткнулась з автомобілем «MAN», який рухався на шаленій швидкості по зустрічній смузі. Після зіткнення автомобіль «MAN» проїхав вперед. За наведених обставин вважала, що винним у даній пригоді є водій автомобіля «MAN».

Також ОСОБА_4 пояснила, що первинні показання, де вона фактично визнала свою вину (т.1 а.с. 14), були дані нею в стані шоку.

Захисник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 підтримав пояснення, надані ОСОБА_2 після складання протоколу та в судовому засіданні. Вважав, що ДТП сталась через порушення Правил дорожнього руху іншим учасником пригоди - ОСОБА_3, а тому просив провадження відносно ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3, як при оформленні пригоди, так і в ході судового розгляду своєї вини не визнав. Пояснив, що він рухався на автомобілі «MAN» зі швидкістю 40-50 км/г по головній дорозі по вул. Ново-Дарницька з заїздом на зустрічну смугу, оскільки з правого боку були припарковані автомобілі. Проїжджаючи перехрестя з вул. Санаторною в його автомобіль з другорядної дороги з правого боку в'їхав автомобіль «Volkswagen». Зіткнення сталось на середині перехрестя. Під'їжджаючи до перехрестя він приблизно за 15 - 20 метрів побачив автомобіль «Volkswagen» та прийняв лівіше, але уникнути зіткнення він не міг.

Пояснив, що такі ж пояснення були дані ним і при оформленні адміністративного матеріалу (т. 1 а.с. 15, 16).

Захисник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 підтримав пояснення, надані ОСОБА_3 та зазначив, що в діях останнього порушень правил ПДР не було і тому просив визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх захисників, вивчивши матеріали справи, прихожу до наступного висновку.

Відповідно до п. 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до п. 12.4 ПДР (в редакції, що діяла на час пригоди) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Так, по справі проведено судову транспортно-трасологічну експертизу № 12314/17971/17-52 від 21.09.2017 р., згідно висновків якої водій ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.4 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для його руху відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. Водій ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог п. 16.11 ПДР. В діях водія ОСОБА_3 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР, які би знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди з технічної точки зору не вбачається. За умов та обставин, наведених в дослідницькій частині, в діях водія «MAN» ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 12.4 ПДР, яка знаходиться в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди. В категоричній формі оцінити дії водія ОСОБА_2 відносно вимог п. 16.11 ПДР та відповідно встановити причинний зв'язок між її діями та виникненням даної пригоди, за наданим на дослідження обсягом матеріалів не можливо, з причин, вказаних в дослідницький частині.

Також по справі проведено експертне дослідження обставин та механізму даної дорожньо-транспортної пригоди № 36 від 26.03.2018 р., згідно висновків якої ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР; ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до п. 16.11 ПДР та дорожнього знаку 2.1 ПДР. В заданій дорожній ситуації ОСОБА_3 не мав технічної можливості попередити зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування, ОСОБА_2 своїми односторонніми діями мала технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п. 16.11 ПДР. В даній дорожній обстановці невідповідність дій ОСОБА_2 знаходиться в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Експерт ОСОБА_8, який приймав участь в проведенні експертизи № 12314/17971/17-52 висновки експертизи підтримав повністю. Пояснив, що при проведенні експертизи гальмування автомобіля «MAN» не враховано, оскільки невідомо коли він гальмував, було оцінено загальний характер пошкоджень автомобілів. Зазначив, що при розрахунках була обрана максимальна швидкість автомобіля «MAN» та враховано те, що зіткнення сталось через одну секунду як за 15 метрів водій ОСОБА_3 побачив автомобіль «Volkswagen». Роз'яснив, що при зміні вказаних величин, хоча б на одну секунду, результати експертизи були би іншими.

Допитаний в якості експерта ОСОБА_9 підтримав висновок №36 в повному обсязі. Пояснив, що сліди юзу, зображені на схемі, відповідають напрямку руху автомобіля «Volkswagen», і всій іншій слідовій інформації схеми ДТП. Наявність припаркованих автомобілів підтверджена даними фотографій, проте в будь-якому випадку їх наявність значення для отримання висновків дослідження не мала. Вказав, що характер пошкоджень транспортних засобів свідчить про їх розташування перпендикулярно один до одного на момент зіткнення. Зупиночний шлях автомобіля «MAN» при швидкості 40-45 км/г складає 25,7 - 37, 2 м, при цьому гальмівний шлях менше ніж зупиночний шлях, оскільки до складу останнього включається час реакції водія. Підтвердив, що відповідно до п. 16.11 ПДР водій, який рухається другорядною дорогою, незалежно від подальшого напрямку, зобов'язаний надати дорогу автомобілю, що рухається головною дорогою. Зазначив, що первинні пояснення водіїв відповідають як матеріалам справи, так і висновку дослідження, а подальші пояснення водія «Volkswagen» щодо механізму зіткнення не можуть відповідати руху автомобіля фізично. Крім того пояснив, що відстань 50 м і час руху 2 с є суб'єктивними даними, які неможливо чітко прорахувати.

Вважаю, що в основу рішення необхідно покласти дані висновку № 36 щодо невідповідності Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_2 та відсутності порушень з боку водія ОСОБА_3, оскільки вказане дослідження проведено виключно на підставі об'єктивних даних, що підтверджуються матеріалами справи, зокрема схемою ДТП та фотознімками з місця пригоди. При цьому висновки експертизи № 12314/17971/17-52 щодо наявності порушень ПДР з боку водія ОСОБА_3, а саме п. 12.4 ПДР - перевищення допустимої швидкості, за відсутності встановлення порушення останнім вимог п. 12.3 ПДР, в будь-якому випадку не можуть свідчити про наявність вини останнього в зіткненні автомобілів.

Також вважаю, що пояснення ОСОБА_3 протягом всього провадження є незмінними, послідовними, логічними та такими, що повністю узгоджуються з іншими доказами, зібраними по справі, а саме даними схеми ДТП щодо розташування транспортних засобів після пригоди та слідової інформації, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди щодо характеру та локалізації механічних пошкоджень автомобілів, даними фототаблиці з фотографічними зображеннями події ДТП, висновків експертного дослідження № 36 та в тому числі і в частині висновків експертизи № 12314/17971/17-52 щодо оцінки дій ОСОБА_2

Посилання захисника ОСОБА_6 про те, що проведене дослідження № 36 не є експертизою, оскільки воно проведене на підставі невідомих джерел, як на підставу не доведення вини ОСОБА_2 та доведеності вини ОСОБА_3, є неспроможними, так як в судовому засіданні ОСОБА_9, будучи попередженим про кримінальну відповідальність допитувався як експерт і свій висновок він підтримав у повному обсязі. Крім того зі змісту проведеного дослідження вбачається, що воно проведено на підставі матеріалів справи, що містять об'єктивні дані обставин пригоди.

З огляду на викладене, прихожу до висновку про те, що твердження ОСОБА_2 про відсутність її вини в даній ДТП є неспроможними.

При цьому докази, які би підтверджували факт порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, зокрема п. 12.4 ПДР, а також даних, які би спростовували твердження останнього щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, не здобуто таких даних і під час розгляду справи в суді. Само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності інших даних, на підтвердження наявності складу адмінправопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджена в повному обсязі, а в діях ОСОБА_3 порушень ПДР немає, і тому провадження по справі в частині притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Разом з тим, відповідно до положень п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Враховуючи те, що правопорушення вчинено ОСОБА_2 16.11.2015 року і на момент розгляду справи судом строк накладення адміністративного стягнення сплинув, провадження у справі відносно останньої підлягає закриттю на підставі ст. 247 п.7 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя