АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю

секретаря судового засідання Яцевич Н.А.

Халітова С.І.

представника Київської міської митниці КуликоваМ.М.,

Кептене Д.А.,

ГлущенкоН.В.,

Грабчака П.В.,

ПанькінаД.В.

захисника ОСОБА_7

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 9 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 1700 грн., стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн., конфісковано грошові кошти в сумі 3 500 євро,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що 12 грудня 2017 о 18 год. 50 хв. на митному посту «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Відліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю його було зупинено, який слідував до Гамбургу рейсом W6 7317 літаком авіакомпанії «Wizz Air».

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка відповідно до п. 1.10 Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Державної митної служби України від 18 лютого 2006 року № 137 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 березня 2006 року за № 217/12091), позначає закінчення «зеленого коридору» та після перетину якої настає відповідальність за порушення митних правил, про що зазначено на інформаційному стенді, розміщеному в зоні митного контролю, пасажира було зупинено та проведено усне опитування.

При опитуванні було встановлено, що пасажир ОСОБА_8 переміщує готівкові кошти близькі до гранично допустимої норми дозволеної до переміщення. Зазначеного громадянина було запрошено до оглядової кімнати, де при перерахунку встановлено, що він переміщує валютні цінності, а саме 13 500 євро.

Документів щодо зняття готівки з банківської установи у пасажира не було. Митна декларація пасажиром не заповнювалась.

Суму еквівалентну 10000 євро було повернуто ОСОБА_8 для переміщення за межі України, 3500 євро було вилучено відповідно до протоколу порушення митних правил, а саме 7 купюр, номіналом 500 євро.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову, прийняти нову постанову, якою визнати його невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, повернути готівкову іноземну валюту в сумі 3 500 євро, вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил від 12 грудня 2017 року № 1129/10000/17.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що готівкова іноземна валюта не відноситься до числа товарів, ввезення яких заборонено або обмежено, а тому суд першої інстанції не мав права застосовувати таку міру відповідальності, оскільки постановою НБУ від 27 травня 2008 року № 148, на яку посилались органи митниці при складанні протоколу про порушення митних правил, не заборонено ввезення на територію України валютних цінностей та не обмежує їх максимальний розмір.

Крім того, з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції не було враховано, що вилучені кошти не є його власністю, а насправді з 13 500 євро його були тільки 9 500 євро, а 4 500 євро належали його знайомій ОСОБА_9, яка прямувала разом з ним, та передала ці кошти перед рейсом, оскільки боялась, що її можуть пограбувати, і вказані кошти вона (ОСОБА_9) повинна була забрати по прильоту до Гамбургу.

Апелянт стверджує про те, що раніше він ні до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягувався, та для держави і суспільства вчинене правопорушення має малозначний характер.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та пояснив, що перед відльотом зустрівся із знайомою ОСОБА_9, яка чекала на нього, щоб надати йому кошти в сумі 3 500 євро, які належали ОСОБА_9, оскільки вона боялась, щоб її не обікрали, так як такі випадки в неї траплялись. Тетяна живе в Німеччині, до України прилітала на лікування (хвороба - рак). Він (ОСОБА_8.) повинен був по прильоті віддати ОСОБА_9 вказані кошти. Коли він проходив митний контроль, то все фіксувалось на відео. Він повідомив працівника, який стояв при проходженні огляду, про наявність у нього коштів, частина яких не його. Цей працівник направив його до іншої працівниці, якій він також повідомив про суму коштів, які в нього знаходилися, та запитав, що йому треба робити. Вказана працівниця відправила його за чоловіком, який проходив перед ним. Він слідував тільки вказівкам прикордонників. Він пішов за чоловіком, який підійшов до митника, та також звернувся до митника з питань щодо грошових коштів. Його та того чоловіка повели в іншу кімнату, де він з кишені дістав гроші, пояснивши, що частина грошей не його, а знайомої, яка його не дочекалась, оскільки він потрапив у «пробку» та трохи запізнився в аеропорт, і перебуває у літаку, питав, чи треба її кликати, на що відповідь не отримав. Його пояснення підтвердили і свідки. Окрім того, він раніше не притягувався до жодного виду відповідальності, кошти не приховував.

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_8 та пояснив, що в діях його довірителя відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, оскільки предметом правопорушення є тільки кошти в сумі 3 500 євро, які не належали ОСОБА_8, а належали його знайомій ОСОБА_9. Також, в протоколі, який складений щодо ОСОБА_8, не зазначено свідків, зокрема, ОСОБА_9, протокол складено без ОСОБА_8, а тому, на думку захисника, суд першої інстанції повинен був даний матеріал направити для додаткової перевірки, як того вимагає п. 1 ч. 1 ст. 527 МК України.

В суді апеляційної інстанції представники Київської міської митниці заперечували проти задоволення апеляційної скарги, та зазначили, що ОСОБА_8 невиконані вимоги Закону, обраний спрощений порядок проходу митного контролю. В приміщенні наявні правила перетину кордону, які повинні виконувати особи, знаходячись там. Для переміщення суми грошей більше 10000 євро потрібна довідка з банку та декларація. Цих документів під час знаходження в зеленій зоні у ОСОБА_8 не було, тому на нього й було складено протокол. Більш того, ОСОБА_8 був один, і ОСОБА_9 біля нього не було. Якщо б вони були разом, то це була б зовсім інша ситуація. Відповідних даних щодо грошових коштів у ОСОБА_8 не було. Постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування ні ОСОБА_8, ні його захисником не наведені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта та його захисника, представника Київської міської митниці, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, який заходиться в матеріалах, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційним суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови місцевого суду, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України підтверджується сукупністю зібраних у справі та досліджених доказів, яким дана належна оцінка.

Відповідно до ст.. 366 МК України, двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно із ст.. 1.2 Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Державної митної служби України від 18 лютого 2006 року № 137, «зелений» коридор - зона спрощеного митного контролю, яка є частиною зони митного контролю на території (у приміщенні) аеропорту, облаштована належним технічним та інформаційним обладнанням і призначена для здійснення в спрощеному порядку митного контролю товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, не підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також оподаткуванню й на переміщення яких через митний кордон України не встановлено заборон або обмежень;

«червоний&que'; коридор - частина зони митного контролю на території (у приміщенні) аеропорту, призначена для здійснення в установленому законодавством порядку митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також оподаткуванню чи на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони чи обмеження.

При цьому, п. 2 розділу П Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 148 від 27 травня 2008 року (із змінами та доповненнями), якою затверджено передбачено, що фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Вивезення за межі України фізичними особами-резидентами готівки в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, здійснюється за наявності документів, що підтверджують зняття ними готівки з власних рахунків у банках, і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої

операції) виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках фізичними особами-резидентами з метою її вивезення, є чинними протягом 90 календарних днів із дня зняття ними готівки з власних рахунків у банках.

Як встановлено у справі, 12 грудня 2017року приблизно 18.50 год. на митному посту «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Відліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено ОСОБА_8, у якого під час проведення огляду встановлено, що він переміщував валютні цінності, а саме: 13500 (тринадцять тисяч п'ятсот ) євро. Документів щодо зняття готівки з банківської установи були відсутні. Митна декларація не надана.

З наданих ОСОБА_8 первинних пояснень, вбачається, що він 12 грудня 2017 року відлітав до Гамбургу (Німеччина) в приватних справах, з собою мав 13 500 євро. Проходив по зеленому коридору в аеропорту «Жуляни». До митниці не звертався, так як забув, що мав певну суму валюти та дуже поспішав. Дані гроші він не приховував, вся сума знаходилась в кишені брюк, одягнутих на ньому (ас. 8).

З пояснень державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС ОСОБА_10 під час апеляційного розгляду вбачається, що вона стояла біля стійки «червоного коридору». Побачила, що до стійки «зеленого коридору» підійшли два чоловіки, яким інспектор запропонував пройти огляд. Вона теж підійшла. Вона спілкувалася з ОСОБА_11, який дістав з кишені кошти, сума яких перевищувала 10000 євро. Потім з ОСОБА_8 спілкувався начальник відділу. ОСОБА_8 сказав, що забув, що в нього така сума коштів. Про те, що частина коштів належить комусь, він не говорив в її присутності. Після цього було складено протокол відносно ОСОБА_11 про порушення ним митних правил.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом переглянуто відеозапис фіксації правопорушення ОСОБА_8, з якого вбачається, що ОСОБА_8 пройшов в зону митного контролю по «зеленому коридору» в аеропорту «Жуляни».

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що наявними у справі доказами вина ОСОБА_8 у порушенні встановленого Митним кодексом України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», перемістив товари, на які законодавством України встановлені обмеження, доведена повністю.

Доводи апелянта про те, що готівкова іноземна валюта не відноситься до числа товарів, ввезення яких заборонено або обмежено, а тому суд першої інстанції не мав права застосовувати таку міру відповідальності, оскільки постановою НБУ від 27 травня 2008 року № 148, на яку посилались органи митниці при складанні протоколу про порушення митних правил, не заборонено ввезення на територію України валютних цінностей та не обмежує їх максимальний розмір, є необґрунтованими та спростовуються положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 436 «Про затвердження переліку товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України».

Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції не було враховано, що вилучені кошти не є його власністю оскільки 4 500 євро належали його знайомій ОСОБА_9, яка прямувала разом з ним та передала ці кошти перед рейсом, оскільки боялась, що її можуть пограбувати, і вказані кошти вона (ОСОБА_9) повинна була забрати по прильоту до Гамбургу.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення від імені ОСОБА_9, які надані суду першої інстанції тільки 18 січня 2018 року, а також в суді першої інстанції опитаний свідок ОСОБА_12, який пояснив, що він чув, як ОСОБА_8 повідомив працівнику митниці про те, що гроші в сумі 4500 євро належать попутниці.

Проте, пояснення вказаних свідків спростовуються первинним власноручними поясненнями самого ОСОБА_8, в яких останній не вказував дані обставини, посилаючись на те, що забув , що має таку суму коштів (ас. 8), та поясненнями в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_13

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені обставини під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_8 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, а підстави для скасування постанови судді місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 528 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 9 лютого 2018 року, якою ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 1700 грн., стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн., конфісковано грошові кошти в сумі 3 500 євро: купюри номіналом 500 євро у кількості 7 штук серійні номери Х5, Х7, Х7, Х4, Х8, Х1, Х6, які зберігаються в касі Київської міської митниці ДФС - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_8 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва