Справа № 464/1014/18 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 33/783/597/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Дячука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 11 травня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_3 в дохід держави 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3визнано винним у тому, що він 21.02.2018 року о 01 год. 51 хв. у м.Львові на вул.Хуторівка, 2, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітка вимова), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій з урахуванням доповнень до неї, просить скасувати постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 11 травня 2018 року та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_3 покликається на те, що, постановляючи рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, суддя першої інстанції зазначив, що в ході судового розгляду встановлено факт керування ним транспортним засобом, при цьому не наведено жодного належного доказу вказаної обставини.

Окрім цього, ОСОБА_3 звертає увагу на те, що в порушення вимог ч.2 ст.251 КУпАП суддею за власною ініціативою викликано та допитано в судовому засіданні інспектора УПП у Львівській області Головчук К.М., витребувано та долучено до матеріалів справи в якості доказу постанову від 21 лютого 2018 року серії БР №877298.

ОСОБА_3 у судове засідання вкотре не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду поданої ним апеляційної скарги, його захисник не заперечив проти проведення апеляційного розгляду без його участі, а тому апеляційний суд не вбачає перешкод для проведення судового розгляду у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи є винною дана особа в його вчиненні.

На переконання апеляційного суду, суддя місцевого суду дотримався вказаних вимог закону, встановивши при цьому обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_3 в порушенні правил дорожнього руху, в тому числі часу вчинення адміністративного правопорушення.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 21.02.2018 року серії БД №044049 (а.с.1), 21 лютого 2018 року о 01 год. 51 хв. у м.Львові на вул.Хуторівка, 2, ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітка вимова), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Вказаний протокол складався у присутності ОСОБА_3, який від підпису в ньому відмовився, поряд з тим вказав пояснення у графі, що стосується суті порушення.

Таким чином, ОСОБА_3 був ознайомлений зі змістом складеного відносно нього протоколу.

Згідно з актом оглядуна стан алкогольного сп'яніння (а.с.4) та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.5,6), ОСОБА_3 21 лютого 2018 року о 02 год. 32 хв. у їх присутності було запропоновано пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння, однак останній, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився такий проходити.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_3 факту керування транспортним засобом 21.02.2018 року о 01 год. 51 хв. у м.Львові на вул.Хуторівка, 2, твердження останнього спростовуються наявними у справі доказами.

Зокрема, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 21.02.2018 року серії БР №877298 (а.с.35), підставою для зупинки ОСОБА_3 та перевірки водія транспортного засобу працівниками патрульної поліції стало порушення останнім вимог п. 2.9 в ПДР, а саме такий 21.02.2018 року о 01 год. 51 хв. керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1, у м.Львові на вул.Хуторівка, 2, з неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби, відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Як встановлено суддею першої інстанції, накладений згідно з постановою штраф у розмірі 170 грн. відповідно до відомостей Адмінпрактики від 05.05.2018 року (а.с.36), ОСОБА_3 сплатив 05.03.2018 року та у встановленому законом порядку така постанова ним не оскаржувалась.

З досліджених судом відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_3 спочатку надавав пояснення працівникам поліції про те, що керувала автомобілем його дружина, яка поїхала додому годувати грудну дитину. В подальшому ОСОБА_3 пояснював, що керував транспортним засобом товариш, який пішов в туалет, однак до завершення оформлення матеріалів такий не повернувся. Окрім цього, із відео вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 вину визнавав та пояснював працівникам поліції про те, що він рухався у правій смузі руху, не порушуючи при цьому Правил дорожнього руху (диск №2). Також на відео видно, як працівниками поліції продемонстровано на службовому планшеті ОСОБА_3 порушення ним Правил дорожнього руху, що стало підставою для зупинки його транспортного засобу та прийняття постанови від 21.02.2018 року серії БР №877298 (а.с.35) про накладення адміністративного стягнення.

Окрім цього, вина ОСОБА_3 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_6, яка у суді першої інстанції надала пояснення про те, що нею, як інспектором УПП у Львівській області ДПП було складено відносно ОСОБА_3 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Автомобіль, яким керував ОСОБА_3, був зупинений працівниками 11-го екіпажу поліції за порушення Правил дорожнього руху України та в ході розмови з останнім було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння. Вона не була свідком керування ОСОБА_3 транспортним засобом, однак, співробітники, які його зупинили, перед складанням проколу про адміністративне правопорушення продемонстрували їй та ОСОБА_3 відео із відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, де було зафіксовано, що саме ОСОБА_3 був водієм вищевказаного транспортного засобу. Також свідок зазначила, що нею було прийнято постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, останній вину визнав, сплативши за вказане правопорушення штраф.

Зазначені докази у справі є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддею місцевого суду було надано належну оцінку показанням як самого ОСОБА_3, так і свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, твердження яких не узгоджуються з іншими наявними у справі доказами та спрямовані на уникнення правопорушником відповідальності.

Апеляційний суд оцінює критично твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про порушення суддею першої інстанції вимог КУпАП в частині збирання доказів, оскільки відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З метою встановлення вказаних обставин, суддя місцевого суду, зокрема, витребувавши копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та допитавши свідка - працівника поліції, дотримався принципів всебічності та повноти розгляду провадження, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Обираючи ОСОБА_3 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 11 травня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк