Справа №461/4312/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду міста Львова Стрельбицький В.В., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором ПП «Віхор-Західбуд», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.3 ст. 41 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ЛВ 505/726/АВ/П/ПТ від 29.05.2018р., ОСОБА_2, будучи директором ПП «Вір-Західбуд», порушив вимоги законодавства про працю, а саме вимоги ст.24 КЗпП України. Так, в ході проведення інспекційного відвідування 25.05.2018 року ПП «Вір-Західбуд», директором ОСОБА_2 надано цивільно-правовий договір від 26.03.2018р., укладений між директором ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що містить ознаки підміни трудових відносин цивільно-правовими.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи факт правопорушення заперечив з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до наступного висновку.

З диспозиції ч.3 ст.41 КУпАП видно, що відповідальність настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.24 КЗпП України).

Відповідно до положень ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

З огляду на вказані вище норми права, за трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завданням трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт чи послуг. Тобто предметом цивільно-правових договорів є результати праці, який належить вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Як встановлено в ході розгляду справи, при здійсненні інспектування інспектору праці було надано наступні документи: дозвіл територіального управління Держгірпромнагляду №0275.15.46 від 28.05.2015р. на виконання будівельних робіт на висоті; цивільно-правовий договір (договір підряду) від 26.03.2018 року, укладений між ПП «ВІР-ЗАХІДБУД» та ОСОБА_3, згідно якого останній зобов'язується виконати роботи (надати послуги) по монтажу (демонтажу) збірно-розбірної опалубки стін, перекриття на об'єкті будівництва торгово-житлового комплексу на вул.Героїв УПА. 73 у м.Львові в строк з 26.03 по 31.05.2018 року, об'єм роботи 1500 м.кв. за оплату згідно акту виконаних робіт; ОСОБА_1 приймання-здачі наданих послуг від 31.05.2018 року, за яким вартість послуг становить 7000 гривень, в т.ч. ПДФО 1260 грн., військовий збір 105 грн.; Посвідчення монтажника висотника (місце роботи - фізична особа) для робіт на висоті, видане «Західним навчально-інформаційним центром з охорони праці та промислової безпеки» від 10.07.2015р., остання перевірка знань 11.05.2017 року; Протокол засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці №901-026/1 від 11.05.2017 року.

Зі змісту вищевказаного цивільно-правового договору вбачається, що предметом метою такого є отримання певного матеріального результату - монтажу (демонтажу) збірно-розбірної опалубки стін, що ОСОБА_3 виконує одноразово, самостійно, на власний ризик та не підлягає внутрішньому трудовому розпорядку, а відтак правовідносини між ПП «ВІР-ЗАХІДБУД» та ОСОБА_3 є договірними (цивільно-правовими).

Як видно з відповіді ОСОБА_3 на адвокатський запит, останній повідомив, що він не перебував у трудових відносинах з ПП «ВІР-ЗАХІДБУД», а виконував умови укладеного між ним та підприємством цивільно-правового договору, діяв як самозайнята особа.

Крім того, відповідно до Додатку 2 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою КМ України 26.10.2011 року за №1107 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 р. за № 48 в переліку видів робіт підвищеної небезпеки відсутні такі роботи, як монтаж (демонтаж) збірно-розбірної опалубки стін.

Таким чином, при наявності у ПП «ВІР-ЗАХІДБУД» дозволу територіального управління Держгірпромнагляду №0275.15.46 від 28.05.2015 року на виконання будівельних робіт на висоті, посвідчення ОСОБА_3В, як монтажника висотника (місце роботи - фізична особа) для робіт на висоті, видане «Західним навчально-інформаційним центром з охорони праці та промислової безпеки» від 10.07.2015 року, протоколу засідання комісії з перевірки знань ОСОБА_3 з питань охорони праці №01-02В/1 від 11.05.2017 року, ОСОБА_2 не допущено порушень в сфері охорони праці з питань допущення ОСОБА_3 до робіт з монтажу (демонтажу) збірно-розбірної опалубки на висоті.

Також, укладений цивільно-правовий договір на виконання робіт не був визнаний недійсним чи неукладеним у порядку, встановленому законом.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отож, з врахуванням вищевикладеного, вважаю, що ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП, щодо нього закрити.

Керуючись ст. ст.247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП, щодо нього закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.В. Стрельбицький