Справа № 363/3113/17 Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 33/780/568/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 138 05.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Миколюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за участю:

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника-адвоката - ОСОБА_3,

потерпілого ОСОБА_4,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, в звязку з закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Як зазначено в постанові суду, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 18.05.2017 року о 18 год. 00 хв. в Київській області Вишгородського району в с. Старі Петрівці по вул. Князя Святослава, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 наближаючись до транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком, а саме автомобіля SKODA д.н.з. 10 0735 (на синьому фоні) під керуванням ОСОБА_4, не надала йому дорогу, не забезпечивши безперешкодний проїзд, не вчинивши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого сталось зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 3.2, п. 13.3 Б Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить її скасувати та провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.2 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтуванні зазначає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, судом не повно зясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, суд підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому розгляду справи.

Звертає увагу, що судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення вона не визнала, також суд не звернув належної уваги на пояснення свідків, які були опитані працівниками поліції, схему ДТП, пошкодження, яких зазнали транспортні засоби та механізм їх спричинення.

Зазначає про суперечливі висновки експертиз, які були проведені по справі та необґрунтоване взяття судом першої інстанції одних висновків та відкидання інших.

Просить також звернути увагу на її характеристику, вказує, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, веде здоровий спосіб життя, займається спортом, під час ДТП в автомобілі знаходилась її дочка.

Заслухавши доповідь судді, особу, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисника - адвоката ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5, що просили рішення суду залишити без змін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 11.06.2004 № 11, згідно зі ст. 245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також: про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14 Верховний Суд України вказує наступне: «Звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників; При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз; Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів».

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції позбавлений права повернути справу на новий судовий розгляд, але має право, скасувавши постанову судді місцевого суду, прийняти нову постанову.

Із урахуванням викладеного, дослідивши у повному обсязі докази, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти у даній справі нову постанову.

Так, як вбачається з постанови суду, суддя виклав зміст адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2 працівниками поліції, без опису, як того вимагає п.4 ч.2 ст.283 КУпАП, обставин справи установлених під час розгляду справи та зазначив п.13.3 Б, який нібито порушила ОСОБА_2, котрий їй не інкримінувався, що є неприпустимим.

Приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, суд лише формально вказав, що її вина підтверджується наявними в справі доказами, належним чином не проаналізувавши матеріали адміністративного провадження та не надавши оцінки доказам, які містяться в справі, однак, апеляційний суд, детально вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Так, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 підтвердила свої письмові пояснення з приводу обставин справи та пояснила, що 18.05.2017 року приблизно о 17 годині 24 хвилин, разом зі своєю донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, котра знаходилась в автомобілі на правому задньому сидінні, виїхали на автомобілі НОМЕР_1 з власного будинку за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Нагірна, 29 в центр села, проїжджаючи в напрямку центра с. Старі Петрівці по вул. Князя Святослава, буд.114-116, з правої сторони з розділювальною смугою на узбіччі стояв патрульний автомобіль поліції SKODA д.н.з. 10 0735 (на синьому фоні), підїжджаючи до якого на швидкості приблизно до 50 км/год, майже порівнявшись з ним, патрульний автомобіль розпочав рух на розворот, в напрямок м. Києва без включення попереджувальних сигналів повороту, увімкнених проблискових маячків синього, червоного або синьочервоного кольору, у звязку з чим з метою уникнути зіткнення вона почала притискати свій автомобіль до білої лівої розділювальної смуги, однак, через раптовість виїзду патрульного автомобіля та малу відстань до нього, уникнути зіткнення не вдалось.

Відповідно до п.3.2 ПДР, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобовязані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобовязані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобовязані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

В своїх поясненнях ОСОБА_2 звертає увагу на відсутність на патрульному автомобілі будь яких попереджувальних сигналів, які б зобовязували дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_2, в суді апеляційної інстанції, під присягою надав свої пояснення свідок ОСОБА_7, який підтвердив свої письмові пояснення, надані працівникам поліції після ДТП, та звернув увагу, що патрульний автомобіль здійснював маневр розвороту без включення попереджувальних сигналів повороту, увімкнених проблискових маячків синього, червоного або синьочервоного кольору.

Проте, що патрульний автомобіль здійснив маневр розвороту без включених проблискових маячків синього, червоного або синьочервоного кольору, містять і письмові пояснення свідка ОСОБА_8 (а.с.22).

Дані свідки є незацікавленими особами, тому ставити під сумнів їх пояснення у суду немає підстав.

Крім того, в матеріалах адміністративної справи міститься постанова про закриття кримінального провадження від 30.06.2017 року, винесена слідчим Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9, якою було встановлено, що 18.05.2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4, перебуваючи на автомобільній дорозі «Київ-Овруч»в с.Старі Петрівці по вул.Князя Святослава, спільно з поліцейським сектору реагування патрульної поліції №2 Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 та інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11, помітили автомобіль РЕНО, який порушував вимоги ПДР, з метою припинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_4 надав водію вказаного транспортного засобу сигнал світловідбиваючим диском про зупинку, але він не відреагував та продовжив рух у напрямку м. Києва, у свою чергу ОСОБА_4, сів до службового автомобіля «Шкода Октавія» д.н.з. 10 0375 (на синьому фоні), в якому знаходилась ОСОБА_11 та з метою зупинки вказаного автомобіля, поновивши рух, намагався здійснити маневр лівого розвороту на переривчастій розділювальній смузі руху, навпроти будинку №114 по вул. Князя Святослава, де відбулось зіткнення з автомобілем «Грет Вол» д.н.з. НОМЕР_2, за кермом якого перебувала ОСОБА_2 та здійснювала рух по вул. «Київ-Овруч» в попутному напрямку.

Дана постанова та вищезазначені докази повністю спростовує пояснення як в суді першої інстанції, так і апеляційної, потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10, які він надав під час апеляційного розгляду і письмові пояснення свідка ОСОБА_11 про те, що під час маневру розвороту ОСОБА_12 було увімкнено проблисковий маячок синього та червоного кольору, та спеціальний звуковий сигнал.

Виходячи з викладеного вважаю, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції беззаперечних доказів того, що ОСОБА_4, виконуючи маневр розвороту на патрульному автомобілі, рухався із увімкненими проблисковими маячками та звуковим сигналом, у звязку з чим, водій ОСОБА_2 зобовязана була дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу, чи зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі) матеріали справи не містять, у звязку з чим її вина в порушенні п. 3.2. ПДР не доведена.

Щодо порушення ОСОБА_2 п.12.3 ПДР слід зазначити наступне.

Відповідно до п.12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого обєкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги руху транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку.

В п.1.4 ПДР вказано, що кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Аналізуючи зазначені пункти ПДР вважаю, що водій не тільки не зобовязаний передбачати те, що інший учасник дорожнього руху під час наближення до нього застосує такі дії, які не відповідають вимогам ПДР і загрожуватимуть безпеці, а й має право розраховувати на виконання ним вимог ПДР щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Дорожня ситуація, безпека якої може бути забезпечена відповідними до вимог ПДР діями субєкта, що наближається до смуги руху ТЗ чи перетинає її, не може розглядатись як небезпечна, що дає підстави стверджувати з технічної точки зору, що за наявності обох ознак небезпеки, а саме при наближенні іншого учасника руху, яке загрожує безпеці, небезпека для руху виникає в момент, коли його дії перестають відповідати вимогам ПДР.

Отже, за вимогами ПДР небезпека для руху виникає тоді, коли для водія зявляється обєктивна можливість виявити, що дії іншого учасника дорожнього руху, який наближається до смуги руху його ТЗ чи перетинає її, не відповідають вимогам ПДР, і ці невідповідності за умови їх збереження загрожують безпеці.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2, які ніким не оспорюються, підїжджаючи до патрульного автомобіля ОСОБА_13» д.н.з. 10 0735 (на синьому фоні) на швидкості приблизно 50 км/год, майже зрівнявшись з яким, патрульний автомобіль раптово розпочав рух на розворот, у звязку з чим з метою уникнути зіткнення вона почала притискати свій автомобіль до білої лівої розділювальної смуги, однак, через раптовість виїзду патрульного автомобіля та малу відстань до нього, уникнути зіткнення не вдалось.

З метою встановлення відповідності дій водія ОСОБА_2 вимогам ПДР і причинно-наслідкового звязку з виникненням ДТП, судом першої інстанції 23.10.2017 року призначено автотехнічну експертизу, висновок якої не дав однозначної відповіді на поставлені питання, однак, експертом ОСОБА_14 було звернуто увагу на те, що в категоричній формі оцінити дії водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 відносно вимог п. 12.3 ПДР України та водія автомобіля SKODA д.н.з. 10 0735 ОСОБА_4 відносно вимог п. 10.1 та 10.3 ПДР України та відповідно встановити причинний звязок між діями даних водіїв транспортних засобів та виникненням даної пригоди, за наданим на дослідження обсягом матеріалів справи експертним шляхом неможливо. Можливо лише вказати, що при умові, що маневрування автомобіля НОМЕР_3 змінювати режим переміщення керованого нею транспортного засобу, тобто створювало перешкоду або небезпеку для руху, то з технічної точки зору, в діях водія автомобіля SKODA д.н.з. 10 0735 ОСОБА_4, з технічної точки зору, вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 10.2, 10.4 ПДР України, а дана невідповідність може знаходитися в причинному звязку з виникненням даної ДТП.

В матеріалах адміністративної справи також міститься експертне автотехнічне дослідження №1012/17, виконане за клопотанням адвоката ОСОБА_15, з якого вбачається, що в залежності від того, яка відстань в момент виникнення небезпеки між передньою частиною автомобіля GREAT WOLL до місця зіткнення, була в розпорядженні водія автомобіля GREAT WOLL, вона мала чи не мала уникнути зіткнення.

Зокрема, якщо в розпорядженні водія автомобіля GREAT WOLL в момент виникнення небезпеки між передньою частиною автомобіля GREAT WOLL до місця зіткнення була відстань понад 28 м то діями водія автомобіля «Шкода Октавія» ОСОБА_4В, що суперечили вимогам п.п.1.5, 2.3б, 3.1, 9.4, 10.2, 10.4 ПДР, була створена небезпечна дорожня ситуація, яка не призводила до аварійної та водій ОСОБА_2 мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія» і її дії, що не відповідали вимогам п.12.3 ПДР, призвели до виникнення аварійної дорожньої ситуації.

Разом з тим, якщо в розпорядженні водія автомобіля GREAT WOLL в момент виникнення небезпеки між передньою частиною автомобіля GREAT WOLL до місця зіткнення була відстань менше 25 м, то водій автомобіля GREAT WOLL не мала технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія» і опинилася в аварійній ситуації і тому в її діях не вбачається невідповідності вимогам ПДР; діями водія автомобіля «Шкода Октавія» ОСОБА_4В, що суперечили вимогам п.п.1.5, 2.3б, 3.1, 9.4, 10.2, 10.4 ПДР, була створена і небезпечна і аварійна дорожня ситуація, що і стало технічною причиною даної ДТП.

В суді апеляційної інстанції в своїх поясненнях водій автомобіля GREAT WOLL ОСОБА_2 не змогла уточнити відстань між її автомобілем і місцем зіткнення ТЗ в момент виникнення небезпеки для руху, не встановлена вона і іншими доказами по справі, тому вважаю дані висновки експертного дослідження не можуть ані підтвердити, ані спростувати винуватість ОСОБА_2

Виходячи з викладеного вважаю, що в діях ОСОБА_2 не вбачається порушення вимог п.12.3 ПДР.

Таким чином, наведене вказує на те, що висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 в порушенні вимог 3.2., 12.3 ПДР є помилковими, оскільки беззаперечних доказів її вини під час розгляду справи в апеляційній інстанції не здобуто, в звязку з чим постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року про визнання винною ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП- скасувати, провадження по справі щодо неї закрити, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя