Провадження № 3/761/4722/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Мєлєшак О.В., прокурора Дяченка В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол № 128 від 26.05.2018 складений старшим оперуповноваженим в ОВС сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України Геращенком В.С. відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, працюючого директором Львівського комунального підприємства «Зелене місто», депутат КМР, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, ?

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу № 128 від 26.05.2018 про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що будучи депутатом Київської міської ради VIII скликання, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 36, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 52 даного Закону, несвоєчасно, з недодержанням десятиденного строку, 23.03.2018 повідомив про суттєві зміни у майновому стані ш;одо отримання 28.03.2017 доходу у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень від продажу машиномісця НОМЕР_1 в підвалі 1 підземного паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 58, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до протоколу Київської міської виборчої комісії «Про результати виборів депутатів Київської міської ради у багатомандатному виборчому окрузі» на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року від 02.11.2015 ОСОБА_2 обрано депутатом Київської міської ради VIII скликання.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» депутатів місцевих рад віднесено до суб'єктів на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону суб'єкти декларування -особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті З цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Отже, ОСОБА_2, будучи депутатом Київської міської ради VIII скликання, суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, у період часу з 01.01.2017 зобов'язаний у разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання ним доходу, придбання (набуття у власність) майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року у десятиденний строк письмово повідомити про це Національне агентство шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет.

Відповідно до протоколу, 28.03.2017 ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу машиномісця продано ОСОБА_3 у власність машиномісце НОМЕР_1 в підвалі 1 підземного паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 58. Продаж зазначеного машиномісця за домовленістю сторін вчинено за 200 000 (двісті тисяч) гривень, які продавець отримав від покупця до підписання цього договору. Підписами під цим договором сторони засвідчили про остаточні розрахунки за договором та про відсутність матеріальних та будь-яких інших претензій один до одного.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.03.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. зареєстровано право власності на машиномісце у підземного паркінгу (підвал 1), за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_3

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», у суб'єкта декларування ОСОБА_2, починаючи з 28.03.2017 виник обов'язок у десятиденний строк з

моменту отримання такого доходу подати письмове повідомлення про суттєві

зміни у майновому стані шляхом заповнення відповідної форми змін в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі. Кінцевою датою подання такої декларації є 07.04.2017.

Проте відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру

декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого

самоврядування суб'єкт декларування ОСОБА_5 повідомив про суттєву зміну

у майновому стані суб'єкта декларування, а саме про отримання доходу від

ОСОБА_3 у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень, несвоєчасно, лише 23 березня 2018 року.

Таким чином, ОСОБА_2 звинувачується у тому, що він є суб'єктом відповідальності на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», неподав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування в строки передбачені Законом, а подав таке повідомлення вже після пропуску строку, лише 23.03.2018.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти даних, що наведенні у протоколі, зазначаючи, що умислу щодо неподання повідомлення про суттєві зміни у ОСОБА_2 не було, вказане повідомлення хоча із запізненням все ж таки було подане, що свідчить про відсутність у його діях умислу, а відтак вважали відсутнім у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор уважав доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні корупційного правопорушення, а його доводи такими, що не заслуговують на увагу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, думку прокурора, вивчивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_2 будучи депутатом Київської міської ради VIII скликання, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 52 даного Закону, несвоєчасно, з недодержанням десятиденного строку, 23.03.2018 повідомив про суттєві зміни у майновому стані шодо отримання 28.03.2017 доходу у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень від продажу машиномісця НОМЕР_1 в підвалі 1 підземного паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 58, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Так, суб'єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Поряд з цим, за аналізом ст. 10 КУпАП, де передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків та ст. 11 КУпАП, де вказано, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Зважаючи на те, що законом в диспозиції ч.2 ст.172-6 КУпАП не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таку ж думку висловила й судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, вказала, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю за відчуження паркомісця заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються повідомленням про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування відповідно до Єдиного державного реєстру декларації ОСОБА_2 від 23.03.2018, де відображена дана інформація, що в свою чергу свідчить про вчинення дій, направлених на декларування майнового стану особи, а не на ухилення від такого декларування.

Даних на спростування цього твердження, в матеріалах справи немає.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» №13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язані з корупцією повинні також з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння.

Як встановлено під час судового розгляду в діях ОСОБА_2 мотивів на уникнення фінансового контролю проданого майна, оскільки відчуджене це майно суб'єктом декларування у законний спосіб про, що подано відповідну інформацію про суттєві зміни майнового стану.

Таким чином, встановлено, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Враховуючи викладене, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, суддя прийшов до висновку, що відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст172-6КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року /із відповідними змінами/, ст.ст. 245, 246, 247, 251, 252, 268, 278, 279, 280, 284, 294 КУпАП, ?

п о с т а н о в и в:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суду м. Києва.

Суддя: