Справа № 144/881/17
Провадження № 3/144/2/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2018

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Герман Олександр Сергійович,

розглянувши за участю:

секретаря судового засідання Пігулі А.А.,

прокурора Огірчук О.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

протоколи про адміністративні правопорушення, які надійшли від Департаменту захисту економіки ГУНП у Вінницькій області, складені відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого викладачем Теплицького професійного ліцею, є депутатом Теплицької районної ради, за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2017 року оперуповноваженим УЗЕ у Вінницькій області ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення(серії АА № 683057), в якому вказано, що 21.03.2017 ОСОБА_1, як депутат районної ради, перебуваючи в приміщенні сесійної зали районної ради за адресою: вул. Незалежності, 25, смт. Теплик Вінницької області, достовірно знаючи, що на даній сесії в його інтересах приймається рішення районної ради «Про обрання секретаря Теплицької районної ради депутата ОСОБА_1», не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час засідання ради, на якій обиралась його власна персона, тобто навмисно порушив ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Також 27 червня 2017 року оперуповноваженим УЗЕ у Вінницькій області ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення(серії АА № 683058), в якому вказано, що 21.03.2017 ОСОБА_1, як депутат районної ради, перебуваючи в приміщенні сесійної зали районної ради, за адресою: Вінницька область смт. Теплик, вул. Незалежності, 25, на другому пленарному засіданні 18-ї позачергової сесії 7 скликання, голосуючи «за», взяв участь у прийнятті рішення Теплицької районної ради від 21.03.2017 «Про обрання секретаря Теплицької районної ради», депутата ОСОБА_1 в умовах реального конфлікту інтересів, тобто при наявності суперечності між приватним інтересом та своїми представницькими повноваженнями, що впливало на обєктивність та неупередженість прийняття рішення, порушивши п. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Пояснив, що

він є депутатом районної ради. Так 21.03.2017 під час проведення голосування щодо обрання секретаря сесії Теплицької районної ради, на період проведення пленарних засідань сесії, було обрано, шляхом відкритого голосування ОСОБА_1 Серед депутатів районної ради, які проголосували за кандидатуру сестри була і він сам. Під час голосування у нього був відсутній будь який приватний інтерес. Проголосував за себе, оскільки інших кандидатур ніхто не висував, а сесію необхідно було комусь вести, так як голова та заступник районної ради були відсутні на засіданні сесії. Голосував щоб бути секретарем сесії ради та вести сесії ради, а не секретарем районної із покладенням на нього будь-яких інших обовязків. Також додав, що його обрано секретарем на одне пленарне засідання. Ніяких благ не отримував та його голос не був вирішальним.

Частиною першою статті 172-7 КУпАП встановлено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а частиною другою даної статті передбачено відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В другій примітці до статті 172-7 КУпАП вказано, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією» розяснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне та повне та обєктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до субєктів вказаного правопорушення.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідно протоколу № 1 першої сесії сьомого скликання Теплицької районної ради Теплицького району від 19 листопада 2015 року, ОСОБА_1 вважається обраним депутатом Теплицької районної ради, що підтверджується протоколом сесії.

21 березня 2017 року ОСОБА_1, приймаючи участь в 18 позачерговій сесії 7 скликання Теплицької районної ради Теплицького району, взяв участь в голосуванні під час прийняття рішення «Про обрання секретаря Теплицької районної ради депутата ОСОБА_1», що підтверджується протоколом цієї сесії та відомістю про результати голосування.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1, під час засідання ради не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим порушив ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». Однак, не зрозуміло про що в даному випадку йде мова, оскільки п. 1 ч. 1 ст. 28 покладає обовязок на осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, при цьому відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а не за невжиття заходів щодо недопущення реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Закон України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів відрізняє від реального. Потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає(вплинула) на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Окрім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати обєктивний вираз, а також часовий взаємозвязок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на обєктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

У даному випадку у ОСОБА_1, який приймав участь у голосуванні, відсутній факт суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями. В протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, взагалі не зазначено того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення, а щодо протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, посадова особа не вказала у чому саме проявився реальний конфлікт інтересів. Так, депутати місцевих рад, які, крім конституційних гарантій, закріплених у ст. 38 Конституції України, з огляду на приписи Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», користуються ухвальним голосом з усіх питань, що розглядаються на засіданнях рад та їх органів, до складу яких вони входять, мають право обирати і бути обраними до органів відповідної ради. Тобто, до інтересів представницьких повноважень відноситься голосування на сесіях сільської ради.

На підставі викладеного приходжу до висновку, що не доведено належними доказами наявності реального конфлікту інтересів між приватним інтересом ОСОБА_1 у розумінні визначення поняття «приватний інтерес» у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», та її представницькими повноваженнями, як депутата Теплицької районної ради під час прийняття зазначеного рішення, що впливало на об'єктивність або неупередженість при прийнятті рішення, як складової складу правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вважаю, що провадження по справі необхідно закрити, оскільки за відсутністю у ОСОБА_1 реального конфлікту між його приватними та представницькими інтересами, у нього не виникало і обов'язку про повідомлення органу місцевого самоврядування про це. При цьому слід зауважити, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 36, ст. 284, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя