Справа № 473/2379/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

"27" липня 2018 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е., з участю секретаря Данилевич Т.О.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянув адміністративну справу, яка надійшла від Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

11 липня 2018 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла адміністративна справа відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до тексту протоколу 13 травня 2018 року біля 04 годин 30 хвилин на вулиці Котляревського в місті Вознесенську Миколаївської області, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, згідно з результатом токсикологічного дослідження №2877 від 24 травня 2018 року, чим порушив вимоги п.2.9 а/ ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не визнав себе винним за ч.1 ст.130 КУпАП та пояснив, що 13 травня 2018 року біля 04 годин 30 хвилин на перехресті вулиць Чапаєва та Фадєєва в місті Вознесенську Миколаївської області при керуванні транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, він потрапив в дорожню транспортну пригоду, під час якої керований ним транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а він тілесні ушкодження, внаслідок чого був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня». В лікарні у нього взяли зразки біологічних матеріалів для визначення стану спяніння. Вину не визнає, так як відсутній висновок медичного закладу про те, що він знаходився в стані алкогольного спяніння.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що вина водія ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст..278 КУпАП серед інших питань має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. Тому предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Проте у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД номер 259265 від 22 червня 2018 року, складеному відносно громадянина ОСОБА_2 вказано, що він 13 травня 2018 року біля 04 годин 30 хвилин на вулиці Котляревського в місті Вознесенську Миколаївської області, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Факт керування даного транспортного засобу водієм ОСОБА_2 в даний час по вулиці Котляревського в місті Вознесенську Миколаївської області в судовому засіданні не підтверджений.

Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії БД номер 259265 від 22 червня 2018 року, не містить всіх конкретних даних про обставини вчинення адміністративного правопорушення, у такому вигляді через його істотні недоліки не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, тлумачаться на користь водія ОСОБА_2.

З наведених вище мотивів та враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, суд приходить до висновку, що представлені в протоколі адміністративного правопорушення та в матеріалах адміністративної справи докази, які б підтверджували вину громадянина ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не недопустимими, для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, висновок інспектора СРПП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, викладений в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД номер 259265 від 22 червня 2018 року /а.с.1/, що водієм ОСОБА_2 скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, в судовому засіданні не доведений, і даний висновок не ґрунтується на матеріалах справи про адміністративне правопорушення та законі.

Представлені в протоколі адміністративного правопорушення докази, які б підтверджували вину водія ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є недостатніми та недопустимими, для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вчинення даного адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_2 не було підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого спяніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст..266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України 09 листопада 2015 № 1452/735. /далі - Інструкція 1452/735/.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведенного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Пунктом 6 Розділу ІІ Інструкції 1452/735 встановлено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного спяніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоровя.

При цьому, п. 8 Розділу 1 Інструкції 1452/735 встановлено виключно один випадок, коли проведення огляду на стан спяніння є обовязковим у закладі охорони здоровя, а саме у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Із наявних у матеріалах адміністративної справи, а також здобутих в ході розгляду справи судом не підтверджено законність складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_2, внаслідок недотримання вимог Інструкції 1452/735.

Суд визнає не допустимим доказом результат токсикологічного дослідження Миколаївського обласного наркологічного диспансера, яке було почато та закінчено 24 травня 2018 року та оформлено за номером 2877 за формою додатка №5 методичних рекомендацій до медичної документації, узгодженої 18 січня 2011 року з Департаментом розвитку медичної допомоги Міністерства охорони здоровя України, на підставі якого до протоколу про адміністративне правопорушення були внесені дані про те, що водій ОСОБА_2 в порушення п.2.9 а/ Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного спяніння.

До даного висновку суд приходить на підставі аналізу нормативно правових актів, на підставі яких був долучений до матеріалів адміністративної справи та використаний в судовому засіданні як доказ, копія результату токсикологічного дослідження Миколаївського обласного наркологічного диспансера за номером 2877 від 24 травня 2015 року.

Так водій ОСОБА_2, після скоєння ним дорожньої транспортної пригоди, в ніч на 13 травня 2018 року, в супроводі працівників поліції був доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня», де було розпочато його освідування на предмет виявлення, як у водія транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дане освідування водія ОСОБА_2 було розпочато не на підставі вимог ст.241 КПК України, а на підставі вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відповідно до якої, у разі дорожньо транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан спяніння учасників цієї пригоди є обовязковим у найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на проведення такого огляду.

Відповідно до вимог вищезазначеної інструкції, водій ОСОБА_2 був оглянутий в ніч на 13 травня 2015 року лікарем Комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня», про що була оформлена медична картка від 13 травня 2018 року, відповідно до якої в 06 годин 45 хвилин 13 травня 2018 року у водія ОСОБА_2 медичним персоналом даного закладу охорони здоровя були відібрані біологічні зразки, які були відправлені для токсикологічного дослідження до Миколаївського обласного наркологічного диспансера.

Токсикологічне дослідження відібраних біологічних зразків водія ОСОБА_2 було почато та закінчено 24 травня 2018 року, про що Миколаївським обласним наркологічним диспансером був складений відповідний медичний документ результат за номером 2877 від 24 травня 2018 року.

Відповідно до вищезазначеної інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан спяніння.

Відповідно до вищезазначеної інструкції використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених Міністерством охорони здоровя, підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію, свідоцтвом про повірку.

В тексті результату токсикологічного дослідження № 2877 від 24 травня 2018 року Миколаївського обласного наркологічного диспансера не зазначено, що свідоцтво про атестацію лабораторії даного закладу охорони здоровя було видано і до якої дати воно чинно.

Відповідно до вищезазначеної інструкції за результатми огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до вищезазначеної інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння /додаток вищезазначеного наказу/, видається на підставі акта медичного огляду.

Відповідно до вищезазначеної інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважаються недійсними.

Таким чином в матеріалах адміністративної справи відносно водія ОСОБА_2 не надано ні акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ні висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в яких би був зафіксований факт перебування водія ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння.

Копію постанови органу досудового розслідування від 20 червня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за номером 0000878 від 13 травня 2018 року, яка долучена до матеріалів адміністративної справи, суд також визнає недопустимим доказом, внаслідок її скасування.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що працівниками поліції були виконані вимоги статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_2 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом, суду надано не було, а тому слід вважати, що в такому випадку відсутнє порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.9 а/ ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, ст.283, ст.285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Е. Дробинський