Номер провадження: 33/785/920/18
Номер справи місцевого суду: 509/1747/18
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргуОСОБА_2 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.05.2018 року відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Херсон, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «БЄЛ-ТРАНС», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 24.04.2018 року, близько 09 год. 30 хв. на 10-му км автодороги «Одеса-Білгород-Дністровський-Монаши», ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ДАФ» (реєстраційний номер НОМЕР_1) з напівпричепом (реєстраційний номер НОМЕР_2), при зміні напрямку руху, порушивши вимоги п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не впевнився в безпеці даного маневру, не витримав боковий інтервал та здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота Premio» (реєстраційний номер НОМЕР_3).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що вважає постанову суду незаконною, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з таких підстав:

1) в постанові суду першої інстанції зазначено, що він не працює, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №091400 від 24.04.2018 року зазначено, що він є водієм ТОВ «БЄЛ-ТРАНС»;

2) суд першої інстанції не врахував фактичні обставини справи, зокрема те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, а внаслідок маневру водія автомобілю «Toyota Premio», який, намагаючись об'їхати яму на дорозі, виїхав на суміжну смугу для руху у тому ж напрямку;

3) суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про допит свідка ОСОБА_4 та не взяв до уваги його аргументи.

Посилаючись на зазначені доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Також до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому ОСОБА_2 зазначив, що не міг своєчасно подати апеляційну скаргу через те, що повний текст постанови не був оголошений у день її прийняття, а її копію він отримав лише 06.06.2018 року, тому він не мав можливості своєчасно її оскаржити.

Вважаючи, що строк на подачу апеляційної скарги пропущений з поважних причин, він просить його поновити.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що копію постанови суду 1-ої інстанції ОСОБА_2 отримав 06.06.2018 року, про що свідчить його розписка на обкладинці справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2, за відсутністю вмотивованого тексту постанови, об'єктивно не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, у зв'язку з чим зазначені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги можуть бути визнані поважними, тому він підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги і просив її задовольнити, пояснення потерпілої ОСОБА_5, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючі винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- пояснення водія ОСОБА_2, який визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- протокол про адміністративне правопорушення;

- схему місця ДТП;

- письмові пояснення водія автомобіля «Тойота».

Під час апеляційного розгляду справи були перевірені докази у справі та встановлено, що транспортні засоби - учасники ДТП, рухались на перехресті, на якому організований круговий рух, зокрема, водій автомобілю «Toyota Premio» ОСОБА_5 рухалася у правій смузі, а водій автомобілю «ДАФ» ОСОБА_2 - у лівій смузі дороги.

Зі схемі місця ДТП (а.с. 4 (7), видно, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на відставні 1,9 м від краю дороги на смузі, по якій рухався автомобіль «Toyota Premio», а загальна ширина обох смуг становить 9,3 м.

З опису пошкоджень автомобілю «Toyota Premio» видно, що вони сконцентровані у задній лівій частині автомобілю.

Наведені обставини спростовують доводи водія ОСОБА_2 про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося внаслідок маневру водія автомобілю «Toyota Premio», який, намагаючись об'їхати яму на дорозі, виїхав на суміжну смугу для руху у тому ж напрямку, адже зі схеми місця ДТП очевидно випливає, що зіткнення транспортних засобів відбулося на правій смузі дороги, по якій рухалася водій ОСОБА_5

У протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові судді зазначено, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.1 та 13.1 Правил дорожнього рух (далі ПДР).

Так, п. 10.1 ПДР передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 13.1 ПДР визначено, що водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З огляду на наявні у справи докази, апеляційний суд вважає, що об'єктивно встановленим є той факт, що водій ОСОБА_2, при здійсненні руху на перехресті, на якому організований круговий рух, не врахував габаритів свого транспортного засобу, не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не дотримався безпечного інтервалу, тобто порушив вимоги п.п. 10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху.

Надавши об'єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що орган дізнання, оформлюючи матеріали ДТП, а суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дійшли правильного висновку про те, що єдиним винуватцем у вчиненні ДТП є водій ОСОБА_2, дії якого кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, постанова суду першої інстанції від 24.05.2018 року в частині встановлення фактичних обставин справи, а також вини ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи встановлено та підтверджено ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_5 те, що вони були присутніми у суді першої інстанції та при розгляді справи, однак про це не зазначено у вступній частині постанови, як і місце праці ОСОБА_2, у відомостях про якого зазначено, що він не працює, що не відповідає фактичним обставинам.

Таким чином, об'єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, але вступна частина постанови підлягає зміні через не зазначення даних про осіб, присутніх у судовому засіданні та не встановлення даних про місце роботи ОСОБА_2.

У відповідності до приписів п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: змінити постанову.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова підлягає зміні з мотивів наведених вище.

Керуючись ст.ст. 7, 268, 280, 294 КУпАП апеляційний суд,

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити, та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.05.2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.05.2018 року про накладення стягнення на ОСОБА_2 у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - змінити.

У вступній частині постанови зазначити, що справа була розглянута за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, який працює водієм ТОВ «БЄЛ-ТРАНС»та потерпілої ОСОБА_3.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області: Копіца О.В.