Справа № 344/2376/18
Провадження № 33/779/255/2018
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп., -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено,що ОСОБА_2 16.02.2018 о 04 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську керував транспортним засобом марки «Mazda» н.з. Ат 1155 ВА, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в установленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п.2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 23 травня 2018 року подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Разом у вказаній апеляційній скарзі апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Посилається на те, що в постанові вказано, що в судовому засіданні 20.04.2018 року він не був присутній, а постанову суду від 20.04.2018 року отримав 21.05.2018 року, а отже пропустив строк на її оскарження з поважних причин.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №046696 від 16.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 був ознайомлений зі своїми правами та обовязками, які передбачено ст.268 КУпАП, ознайомлений зі змістом вказаного протоколу, надав пояснення, відповідно до яких повністю визнавав вину у вчиненні правопорушення та знав, що справа буде розглядатися в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області.

З матеріалів справи вбачається, що справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП неодноразово призначалася судом до розгляду, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.04.2018 р., ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання суду першої інстанції безпідставно не зявився, хоча 20.04.2018 року подав заперечення та клопотання про виклик свідків.

Вказані дії ОСОБА_2 були визнані такими, що свідчать про зловживання ним правом на відкладення розгляду справи з метою затягування розгляду справи, внаслідок чого суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 23 травня 2018 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Європейський суд з прав людини у справі "Мельник проти України" вказав на те, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

У рішенні "Скорик проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути .

Норми, що регулюють строки на апеляційне оскарження, безумовно, мають на меті забезпечення здійснення належного правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам перш за все належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання в принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які обєктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не зазначено поважних причин пропуску цього строку і не конкретизовано, які саме обставини не дозволили йому своєчасно, в межах строку, встановленого законом, звернутися зі скаргою на постанову судді, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини. одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами ( рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги, наведені апелянтом доводи та те, що з дня винесення постанови суду першої інстанції пройшов доволі тривалий строк, вважаю, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому будуть конкретизовані поважні причини, які свідчать , що апелянт в дійсності не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2018 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом. Суддя: О.П. Васильєв