Справа № 755/2558/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Карабак Л.Г., розглянувши матеріали адміністративної справи що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 129084, ОСОБА_1, 08.02.2018року о 22 год. 35 хв. в м. Києві, по вул., Столичне Шосе, 105, водій керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп'яніння, (поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1, відмовилася у присутності двох свідків, чим порушивши вимоги п. 2.5 Правила дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1, вину свою у скоєному правопорушенні не визнав та пояснив що керував автомобілем в тверезому стані, не вживаючи алкогольних напоїв, ні наркотичних засобів, його фізичний стан пояснюється виключно хворобою так як має захворювання на цукровий діабет і є інсулінозалежним, тому вживає відповідні ліки. Також зазначив, що був зупинений працівниками поліції, спочатку він надав всі необхідні документи, потім поліцейські виявили сумнів в його належному стані, а тому запропонували пройти огляд на стан сп'яніння виключно на місці зупинки. У відповідь повідомив, що, дійсно, відмовилася від проходження тесту на алкоголь на місці, однак пройти освідування в медичному закладі не заперечував. Після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектор дозволив йому продовжувати рух та керування транспортним засобом.

В підтвердження своїх пояснень надав медичний консультативний висновку ендокринолога з якого вбачається, що ОСОБА_2, має захворювання на цукровий діабет 1 типу середньої тяжкості в стадії декомпенсації та інсулінозалежний з 2015 року. ОСОБА_2, зазначив, що постійно (двічі в день) вживає медичний препарат інсулін "Лантус" і інсулін "Епайдра".

В судовому засіданні був оглянутий CD-диск, який містить відеозапис з місця події, наданий суду із УПП в м. Києві. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1, не допускав порушення п.2.5 ПДР України, оскільки відмовився лише від проходження огляду з використанням спеціального технічного засобу алкотестеру «Драгер», але не від проходження огляду на стан сп'яніння взагалі.

Відповідно до п. 7 інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015, N 1452/735 - "у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення"

У матеріалах справи відсутні конкретні правові докази, які б свідчили про відсторонення водія від керування транспортним засобом та які б свідчили про наявність у інспектора правових підстав вважати, що водій перебуває в стані сп'яніння та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча виконання вимог ст. 266 КУпАП це не право інспектора, а обов'язок.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, вислухавши останнього, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення правопорушника у суді, відеозапис який переглядався в суді, іншими доказами, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 08.02.2018 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 247, 130 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л. Г. Карабак