справа №619/2277/18
провадження №3/619/721/18
ПОСТАНОВА

іменем України

12 червня 2018 року суддя Дергачівського районного суду Харківської області Болибок Є.А., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив

В.о. інспектора ГРПП Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №017885 про те, що 12 травня 2018 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_1 на 490км+500м автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський по Кільцевій дорозі на перехресті з вулицею Академіка Синельникова керував автомобілем НОМЕР_1 не був пристебнутим паском безпеки, під час спілкування з водієм було встановлено, що останній знаходиться з наявними ознаками наркотичного спяніння або під впливом лікарських препаратів, виражених у різких рухах, блідим обличчям, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

При підготовці до розгляду справи, суддею встановлено наступне.

Частинами 1 та 2 ст.276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.80, 81, 121-126, 1271 -129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №017885 ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто за межами територіальної юрисдикції Дергачівського районного суду Харківської області.

При цьому матеріали справи не містять належних даних про те, що 490км+500м автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський, а саме перехрестя Кільцевої дороги з вулицею Академіка Синельникова є територією Дергачівського району Харківської області.

Відповідно до п.1 розділу II «Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністра МВС України №1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №017885 зазначено, що до нього додається відеозапис. При цьому в матеріалах, які надійшли до суду, зазначений відеозапис відсутній, що не дає змоги судді зробити висновок щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Наведені порушення закону є істотними і перешкоджають провадженню у справі, та не можуть бути усунені при судовому розгляді.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п.52 рішення від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» (заява №74420/01) зазначив, що питання щодо допустимості доказів у справі це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим (див. рішення від 23 квітня 1997 р. у справі «ВанМехелен та інші проти Нідерландів», № 21363/93, № 21364/93, № 21427/93 та № 22056/93, п. 50; рішення від 9 червня 1998 р. у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», №25829/94, п. 34; ухвалу від 6 травня 2003 р. щодо неприйнятності справи «Секейра проти Португалії», № 73557/01; ухвалу від 6 квітня 2004 р. щодо неприйнятності справи «Шеннон проти Сполученого Королівства», №67537/01). У такому випадку Суд зобовязаний не визначати, чи певні докази було отримано незаконно, а перевіряти, чи така «незаконність» не спричинила порушення іншого права, гарантованого Конвенцією.

Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

За таких умов та враховуючи, що фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є неповними, суддя приходить до висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу у відношенні ОСОБА_1 для доопрацювання.

Конституційний Суд України у рішення №2-рп/2015 від 31.03.2015 розяснив, що положення ч.2 ст.294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч.1 ст.284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 268, 276, 277, 278 КУпАП суддя -

постановив

Повернути Дергачівському ВП ГУ НП в Харківській області адміністративний матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є. А. Болибок