П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2018 Справа №607/3124/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, пенсіонера, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2018 року о 18 год. 45 хв. громадянин ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме: буд.5 кв.101 по вул. Лучаківського в м.Тернопіль перебуваючи з явними ознаками алкогольного спяніння вчинив відносно свого сина - ОСОБА_2 насильство в сімї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрози фізичної розправи. Внаслідок чого могло бути завдано шкоду ОСОБА_2, вчинено повторно протягом року. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснивши, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав.

Нормами ст.256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.173 2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законодавством право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, тобто - ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 від 13 лютого 2018 року, що 13 лютого 2018 року в нього, ОСОБА_1А, виник словесний конфлікт з його сином ОСОБА_2 на побутовому грунті через грошові кошти. Крім цього, зазначив, що жодних протиправних дій він стосовно сина не вчиняв, себе винним не визнає. Із письмових пояснень ОСОБА_2 від 13 лютого 2018 року, вбачається, що 13 лютого 2018 року близько 19 год. 10 хв. між ним та його батьком ОСОБА_1 за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 виник словесний конфлікт. Під час якого останній грубо висловлювався у його бік та бік його матері ОСОБА_3, погрожував життєвими негараздами, перебував в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до пунктів 3, 14, 17 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Приймаючи до уваги дослідженні та проаналізовані в судовому засіданні матеріали справи, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 будь яких умисних дій фізичного та психологічного тиску на сина ОСОБА_2 та дружину ОСОБА_3 не чинив.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду, ОСОБА_1 порушень не допустив передбачених у ч.2 ст.173 2 КУпАП, тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.2 ст.173 2 КУпАП, у звязку із чим провадження в даній справі слід закрити в звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173 -2 КУпАП закрити, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Дуда О.О.