АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ІгнатовР.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 12.03.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову Дарницького районного суду міста Києва від 12.03.2018, а провадження по справі за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що у протоколі суть правопорушення формульована нечітко, зокрема не вказано який саме огляд і у який спосіб поліцейський пред?явив вимогу пройти огляд, а тому вважає, що невірне і нечітке формулювання суті обвинувачення позбавило його права на захист, в той час як відповідальність за керування автомобілем з ознаками сп?яніння законодавством не встановлено. Також апелянт наголошує на тому, що у протоколі не вказано, що водію пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду і від огляду у закладі охорони здоров?я.

Додатково ОСОБА_2 зазначає, що суд не викликав та не допитав свідків по справі, а тому їх письмові пояснення не можна вважати доказами.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2, 16.12.2017 о 04:20 год. по вул. Тростянецька, 7 в м. Києві, керував автомобілем «ВАЗ 2108» н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

П. 2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст.130КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Між тим, згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №133834 від 16.12.2017 (а.с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 16.12.2017 (а.с. 3), розпискою про передачу транспортного засобу відповідальній особі (а.с. 2), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, які в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_2 після зупинки працівниками поліції його автомобіля «ВАЗ 2108» н/з НОМЕР_1 по вул. Тростянецька, 7 в м. Києві, на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку з застосуванням спеціальних технічних засобів на місці зупинки чи у спеціалізованому медичному закладі огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, суд бере уваги, що в своїх поясненнях, наданими в судовому засіданні від 15.06.2018, ОСОБА_2 не спростовував того, що він відмовився проходити огляд з використанням приладу «Драгер» та у медичному закладі, що також підтверджує невиконання останнім п.2.5. ПДР України.

Також суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо незазначення в протоколі від 16.03.2017 відносно ОСОБА_2 суті адміністративного правопорушення, оскільки виходячи з аналізу змісту ст.130 КУпАП, відмова особи від проходження огляду на стан сп'яніння повинна бути в нерозривному зв'язку з керуванням особою транспортним засобом з ознаками сп'яніння.

Необґрунтованими є також і посилання ОСОБА_2 на те, що в протоколі не вказано який саме огляд і у який спосіб поліцейський пред?явив вимогу його пройти, оскільки з відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що поліцейським було роз'яснено водію положення ч.2-3 ст.266 КУпАП, яка передбачає можливість проходження огляд з використанням спеціальних технічних заходів (приладу «Драгер») або прослідувати до медичного закладу, на що ОСОБА_2 відмовився.

Що стосується доводів наявної апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідків не можна вважати доказами, так як суд безпосередньо не допитував цих осіб, то зазначене не заслуговує на увагу, поза як по-перше, згідно змісту протоколу серії БД №133834 від 16.12.2017, в ньому містяться посилання на долучені письмові пояснення свідків, що вказує на належність зазначених доказів, по-друге, згадані письмові пояснення містять всі необхідні відомості, реквізити та підписи учасників, що вказує на їх допустимість. Враховуючи відсутність клопотання сторони захисту про повторний виклик свідків в суді апеляційної інстанції, а також принцип змагальності, суд вважає доводи апелянта в цій частині є не об'єктивними.

За таких обставин, враховуючи, що будь-яких даних, які в ставили під сумнів існуючі по справі докази стороною захисту не надано, при тому, що доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Дарницького районного суду міста Києва від 12.03.2018та закриття провадження по справі на підставіп.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 12.03.2018, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 01 (один) рік, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/1385/2018

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Щасна Т.В.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.