Справа № 214/3853/17
3/214/10/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., за участю: секретаря судового засідання Бєлікової О.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, представника потерпілого ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), що народився в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого водієм автобази ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2017 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР №076752 від 26.06.2017 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, з якого слідує, що 26.06.2017 року о 07.15 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, який є службовим та належить ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», рухаючись по головній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг вул. Каспійська та вул. Світлогірська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, не врахувавши у встановлених межах безпечної швидкості руху, дорожньої обстановки, а саме моменту виникнення небезпеки для руху, яку він обєктивно спроможний був виявити, своєчасно не застосував мір для зниження швидкості руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, а натомість застосував технічно необґрунтований відворот керма вліво, виїхавши на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_6 В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.10.1, 12.1, 12.3 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вважаючи винною у виникненні ДТП іншого водія ОСОБА_6 Так, суду пояснив, що з 1993 року та по теперішній час він працює водієм І класу автобази ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та 26.06.2017 року він працював згідно наряду на керування автомобілем НОМЕР_2, для перевезення працівників комбінату з 07.00 год. до 19.00 год. Цього дня близько 07.20 год. він керував вказаним автомобілем, рухаючись по головній дорозі з боку зупинки «Більшовик» в районі перехрестя вул. Каспійська та вул. Світлогірська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з дотриманням вимог п.п.10.1, 12.1, 12.3 ПДР України. Попереду нього інших автомобілів не було, оглядовість на дорозі йому нічим не обмежувалась. Оскільки підїжджаючи до перехрестя він побачив, що світлофор не працює, що визначало характер перехрестя як нерегульованого, під час підїзду до нього близько за 300-350 м він зменшив швидкість руху з 60 км/год. до 50 км/год., можливо й менше. Праворуч на перехресті знаходився автомобіль НОМЕР_3, близько в 200 м від нього, сигнали повороту в якому були вимкнені. Враховуючи характер перехрестя як нерегульованого, під час його проїзду він керувався наявними дорожніми знаками, у тому числі знаком «Головна дорога», у звязку з чим маючи право першочергового проїзду він продовжив рух. Рухаючись вже безпосередньо на перехресті без зміни смуги та напрямку руху, він побачив, як водій автомобіля НОМЕР_3, різко розпочав рух без увімкнення сигналу відповідного повороту, однак знаходячись від автомобіля на відстані близько 5 м він не мав технічної можливості загальмувати та повернути аби уникнути зіткнення, окрім як застосувати відворот керма вліво. Фактично водій автомобіля НОМЕР_3, своїми діями створив для нього небезпеку для руху. Внаслідок удару, їх автомобілі відкинуло в лівий бік дороги. Після зіткнення водій автомобіля НОМЕР_3, зробила йому зауваження, чому він не надав їй дорогу, адже інші водії надали їй можливість проїхати перехрестя, а він з незрозумілих для неї причин ні. Акцентував увагу суду, що зіткнення автомобілів відбулося на його смузі руху, з правого боку дороги. До моменту зіткнення водій автомобіля НОМЕР_3, виїжджала на перехрестя на великій швидкості. На місці ДТП процесуальні права поліцейські йому не розяснювали, склали лише схему ДТП, а протокол складали в приміщенні Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП по вул. Волгоградська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, пояснення щодо обставин події він писав власноруч.

Аналогічні пояснення надано захисником ОСОБА_2, яка вважала, що вини в діях ОСОБА_1 у виникненні ДТП не має, оскільки він рухався по головній дорозі з дотриманням всіх вимог ПДР України. Не заперечувала проти висновків експертизи відносно ОСОБА_3, вважаючи їх об'єктивними та вірними. З урахуванням всіх обставин ДТП просила провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Присутня в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що 26.06.2017 року вранці вона їхала за кермом автомобіля НОМЕР_3, на роботу. Рухаючись по другорядній дорозі з боку поселення Верабово в районі перехрестя вул. Каспійська та вул. Світлогірська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області вона побачила, що встановлений на перехресті світлофор був вимкнутий, миготливий жовтий також не горів. У звязку з цим перед проїздом перехрестя вона спочатку подивилась направо, де на відстані близько 30 м від неї рухався автомобіль, а зліва від неї на відстані близько 100150 м на головній дорозі стояв автомобіль НОМЕР_2. З якою швидкістю рухався перший автомобіль вона не могла сказати. Інших автомобілів, окрім вказаних, на автодорозі вона не памятає. Після проїзду перехрестя першим автомобілем, якому вона надала право першочергового проїзду, вона повільно почала проїзд перехрестя, однак конкретно з якою саме швидкістю не могла сказати, вважаючи, що встигне завершити маневр до того, як автомобіль НОМЕР_2, наблизиться до перехрестя. Однак раптово відчула удар. Чи мала вона технічну можливість на той момент уникнути зіткнення вона не змогла сказати. Під час виконання проїзду перехрестя при виїзді з другорядної дороги вона вважала, що виконуваний нею маневр був безпечним і не створював перешкоди для руху іншим учасникам дорожнього руху. Зіткнення відбулося на зустрічний смузі руху, з лівого боку від дороги в 1,5 від лівого краю дороги, свідченням чому була слідова інформація після ДТП від автомобіля НОМЕР_2 осип скла, шматки пластику, куски земляної суміші, адже її автомобіль був чистим. Автомобіль марки ГАЗ 33023-288, р/н НОМЕР_4, після зіткнення знаходився на відстані близько 1 м від правого краю дороги.

Представник потерпілої ОСОБА_4 підтримав позицію потерпілої. Додатково зазначив, що схема місця ДТП складена невірно, зокрема місце зіткнення автомобілів, зазначене на ній, не відповідає дійсним обставинам. Під час руху на перехресті потерпіла ОСОБА_3 чітко бачила автомобіль НОМЕР_2, про що неодноразово казала, а тому обставини її засліплення сонячним промінням не можуть мати місце. Після ознайомлення з висновками комплексної судової експертизи висловив свою незгоду з висновками, зазначеними в ній, оскільки, на його думку, під час проведення експертизи експерти допустили помилку при розрахунку відстані, взятті вихідних даних, хоча не заперечував, що для проведення експертизи експерти прийняли вірну методику. Крім того експертами не надано відповідь на всі питання, поставлені судом, а також невірно визначена швидкість автомобіля НОМЕР_3, місце зіткнення транспортних засобів. На його переконання, схема місця ДТП складена невірно, нерозбірливо, а тому не є належним та допустимим доказом по справі.

Представник потерпілого ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_5 вважала, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП є недоведеною, у звязку з чим просила провадження по справі закрити за відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Допитаний в якості свідка інспектор ПП ОСОБА_7 суду показав, що 26.06.2017 року він оформляв матеріали ДТП, що сталося на перехресті вул. Каспійська та вул. Світлогірська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Очевидцем ДТП він не був, а прибув на місце за викликом. Оформлення матеріалів здійснював з урахуванням ситуації, що склалась на дорозі. Протокол склав на обох водіїв, вбачаючи в їх діях обопільну вину у виникненні ДТП, з урахуванням пояснень ОСОБА_3, яка зазначала, що безпосередньо перед зіткненням водій автомобіля НОМЕР_2, застосував відворот керма ліворуч, перебуваючи на смузі зустрічного руху. На йому думку, задля уникнення зіткнення, побачивши перешкоду для руху, водій автомобіля НОМЕР_2, повинен був застосувати гальмування аж до зупинки транспортного засобу, попередньо обравши безпечну швидкість руху з належною оцінкою дорожньої обстановки. Після зіткнення автомобіль НОМЕР_2, знаходився на зустрічній смузі руху під кутом 90?, а автомобіль НОМЕР_3, - на узбіччі біля забору. На підставі пояснень обох учасників пригоди, розташування транспортних засобів та гальмівного шляху автомобіля НОМЕР_3, він дійшов висновку, що місце зіткнення знаходилось саме на зустрічній смузі руху.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ПП ОСОБА_8 показав, що 26.06.2017 року він разом з інспектором ПП ОСОБА_7 оформляли матеріали ДТП. Підтвердив, що схему місця ДТП складав він на підставі пояснень учасників ДТП. Місце зіткнення транспортних засобів на схемі він зазначив зі слів водіїв, які його підтвердили. На схемі він ставив абсолютні розміри, а потім чотири точки осипу уламків скла від крайньої точки і до найближчої відстані 6 метрів. Осипу скла на зазначеному водіями місці зіткнення не було. На його переконання, вина у виникненні ДТП в діях водія ОСОБА_1 є, оскільки задля уникнення зіткнення, виявивши перешкоду для руху, він повинен був застосувати гальмування, а не відворот керма вліво. На схемі відображений тільки гальмівний шлях автомобіля НОМЕР_2, який з урахуванням обставин ДТП ніяк не міг бути слідами гальмування автомобіля НОМЕР_3. До моменту зіткнення водій автомобіля НОМЕР_5, рухався прямо по головній дорозі.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_9 показала, що 26.06.2017 року вранці вона їхала разом з ОСОБА_1 в автомобілі НОМЕР_2, під його керуванням, в якості пасажира. Автомобіль дійсно належить ПАТ «Кривбасзалізрудком» та використовувався ОСОБА_1 як службовий. Того дня вони їхали на роботу в напрямку шахти «Батьківщина» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області зі швидкістю близько 50-60 км/год. по своїй смузі руху ближче до розмітки, яка поділяє зустрічні напрямки, без зміни напрямку руху. Рухаючись в районі Первомайки в м. Кривому Розі на перехресті, де на той момент не працював світлофор, відбулася ДТП. Наближаючись до перехрестя, ОСОБА_1 загальмував, з лівого та правого боків транспортних засобів не було, в чому вона особисто пересвідчилась, подивившись по обидва боки. Після цього вони продовжили рух через перехрестя, раптово з правого боку відчули сильний удар від автомобіля НОМЕР_3, після чого їх транспортний засіб відкинуло вбік. Зазначений автомобіль зявився зненацька на відстані близько 1 м від їх автомобіля, що технічно виключало можливість уникнення їх зіткнення. Як саме та в який момент розпочав рух автомобіль НОМЕР_3, вона не бачила. Зіткнення відбулося з правого боку автомобільної дороги на їх смузі руху. Жоден з пасажирів та водіїв внаслідок ДТП тілесних ушкоджень не отримали. Відображене на схемі місце зіткнення транспортних засобів підтвердила.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 показав, що він працює камянщиком ПАТ «Кривбасзалізрудком». Приблизно в червні 2017 року зранку, точну дату він не памятає, його підвозили до іншого обєкту на службовому автомобілі НОМЕР_2, водієм якого був ОСОБА_1 Їхав він в транспортному засобі із зупинки громадського транспорту «Піонер» в напрямку до шахти «Батьківщина» в м. Кривому Розі. Разом із ним в машині їхала колега ОСОБА_9 Знаходячись в районі перехрестя по вул. Світлогірська в м. Кривому Розі він побачив вимкнений світлофор; авто, що знаходились зліва, пропускали їх автомобіль, який рухався по головній дорозі. Автомобіль марки BMW 730, р/н НОМЕР_6, з правого боку він не помітив, однак не заперечував, що з того боку дійсно були транспортні засоби. Перед перехрестям водій ОСОБА_1 зменшив швидкість руху. Почавши рух через перехрестя по своїй смузі руху без зміни напрямку руху вони раптово відчули удар від зіткнення з іншим транспортним засобом автомобілем НОМЕР_3, водій якого виїхав на дорогу зненацька. Зазначив, що підїжджаючи до перехрестя, ОСОБА_1 рухався зі швидкістю близько 50 км/год. на відстані приблизно в 1 м від бордюри. Зіткнення відбулося на середині перехрестя, уламки пластику після зіткнення знаходились на смузі зустрічного руху. Після зіткнення, водій ОСОБА_1 застосував відворот керма вліво, при цьому застосовуючи гальмування.

Присутній в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтвердив всі висновки, викладені ним за результатами проведення призначеної експертизи. Суду пояснив, що зазначені на схемі місця ДТП сліди гальмування однозначно не належать автомобілю НОМЕР_2, оскільки з огляду на протяжність слідів, розташування на дорозі вказаного транспортного засобу та його кінцеве положення, слідові інформацію, автомобіль перед тим як зупинитися, не встиг доїхати до місця закінчення сліду гальмування. Оскільки перед експертами не ставилось питання ідентифікації вказаних слідів, вони не встановлювали, чи могли вони належати автомобілю НОМЕР_3. Під час проведення експертизи приймалась мінімальна швидкість автомобіля НОМЕР_3, в 46 км/год., і за такої швидкості в діях водія вказаного транспортного засобу складу правопорушення не вбачається. Сказати, чи є в діях ОСОБА_1 порушення ПДР України, сказати не зміг з огляду на недостатність інформації по вихідним даним. З огляду на умови дорожньої обстановки, що склалась, він зазначив, що водій автомобіля НОМЕР_3, повинен був надати дорогу автомобілю НОМЕР_2, водій якого рухався по головній дорозі. На його переконання, за даних обставин в дія водія автомобіля НОМЕР_3, є явне порушення п.16.1 ПДР України.

Присутній в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 підтвердив всі висновки, викладені ним за результатами проведення призначеної експертизи. Суду пояснив, що зазначені на схемі місця ДТП сліди гальмування однозначно не належать автомобілю НОМЕР_2. Якщо припустити, що вони належать автомобілю НОМЕР_3, то водій повинен був рухатись зі швидкістю 42,5 км/год. Однак така швидкість на правильність висновків експертизи ніяким чином не впливає. Якщо ж сліди гальмування автомобілю НОМЕР_3, не належать, то місце зіткнення транспортних засобів повинне знаходитись перед початком осипу скла, зазначеним на схемі. Висновку про допущення водіями порушення ПДР України робились виходячи з того, що водій автомобіля НОМЕР_3, рухався по другорядній дорозі, а водій автомобіля НОМЕР_2 по головній. Зазначив, що експертиза проводилась на підставі вихідних даних, зазначених в постанові суду про призначення експертизи, поясненнях обох учасників ДТП, свідків. Аудіозаписи судових засідань предметом дослідження не є.

Суд, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, пояснення потерпілої, її представника, представника потерпілого ПАТ «Кривбасзалізрудком», покази свідків, пояснення експертів, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Умовами настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є обов'язкова наявність причинного зв'язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди (механічних пошкоджень транспортного засобу/засобів) як обовязкового елементу об'єктивної сторони матеріального складу правопорушення. При цьому, порушення має бути настільки суттєвим, щоб наслідком його стало пошкодження як мінімум двох автомобілів, адже в диспозиції статті йде мова саме про «пошкодження транспортних засобів».

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком саме порушення Правил дорожнього руху. Обєктивною ознакою правопорушення, що відбиває шкідливість неправомірної поведінки особи для суспільства, заподіяння або реальну загрозу заподіяння істотної шкоди, є також суспільна небезпека вчиненого проступку.

Судовим розглядом встановлено, а протокол про адміністративне правопорушення серії БР №076752 від 26.06.2017 року підтверджується, що 26.06.2017 року о 07.15 год. на автодорозі на перехресті нерівнозначних доріг вул. Каспійська та вул. Світлогірська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відбулася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3

Як слідує зі схеми місця ДТП, що визнано сторонами, підтверджено показами свідків та поясненнями експертів, автомобіль НОМЕР_3, рухався по другорядній дорозі, виїжджаючи на перехрестя, в той час як автомобіль НОМЕР_2 по головній дорозі.

Протокол огляду місця ДТП, схема до нього підписані обома учасниками ДТП без будь-яких зауважень чи заперечень, що спростовує доводи представника потерпілої в частині незгоди з ним.

На схемі ДТП зафіксовано, що ділянка, де відбулася ДТП, є перехрестям нерівнозначних доріг вул. Каспійська та вул. Світлогірська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області із встановленим на ній світлофорним обєктом, який на момент пригоди не працював.

Враховуючи встановлені умови дорожньої обстановки, в якій відбулася ДТП, а також характер дій обох учасників пригоди, суд приходить до висновку, що під час проїзду вказаного перехрестя, яке є нерегульованим, у тому числі виконання на ньому маневрів, водії повинні були керуватись вимогами розділу 16 ПДР України.

Так, відповідно до п.16.11, 16.13 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Перед поворотом ліворуч водій зобовязаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Таким чином, рухаючись по головній дорозі, водій автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_1 мав право першочергового проїзду нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг відповідно до встановленого на даній ділянці дороги знаку «Головна дорога», в той час як водій автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_3 на виконання вимог знаку приорітету 2.1 «ОСОБА_7 дорогу» повинна була надати йому дорогу. При цьому, до моменту зіткнення водій ОСОБА_1 рухався, а не розпочинав рух, не виконував маневр перестроювання та не здійснював будь-якої зміни напрямку руху, що виключає допущення ним порушень п.10.1 ПДР України, який йому інкриміновано у вину.

Крім того, водій ОСОБА_1 вибрав безпечну швидкість руху, адже своєчасно виявив рух автомобіля НОМЕР_3, який знаходився на другорядній дорозі, що також підтверджує вірно оцінену ним дорожню обстановку, тому що керуючись п.16.1 ПДР України правомірно продовжив рух через перехрестя, маючи право першочергового проїзду.

Слід також зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що автомобіль НОМЕР_2, рухався через дане перехрестя у повністю справному стані з урахуванням дорожньої обстановки.

Вина водія ОСОБА_1 за інкримінованим йому порушенням п.12.3 ПДР України повністю спростовується тим, що наближаючись до перехрестя, останній вірно оцінив дорожню обстановку, у т.ч. те, що автомобіль НОМЕР_3, знаходився на перехресті на другорядній дорозі в нерухомому стані без увімкнення сигналу покажчика повороту. Вказані обставини є свідченням того, що ОСОБА_1 міг безперешкодно продовжувати рух через перехрестя, не створюючи своїми діями небезпеки іншим учасникам, розраховуючи, що водій автомобіль НОМЕР_3, виконує вимоги ПДР України щодо проїзду нерегульованих перехресть.

Крім того, вина водія ОСОБА_1 за п.12.3 ПДР України не підтверджується й тим, що відповідно до висновку комплексної судової експертизи від 27.02.2018 року № 23931/4133 сліди гальмування, які зафіксовані на проїзній частині, не належать автомобілю ГАЗ 33023-288, а отже за таких обставин суд приходить до висновку, що небезпека для руху вказаного транспортного засобу, яку водій ОСОБА_1 об'єктивно не спроможний був виявити, виходячи з дій водія ОСОБА_3, виникла миттєво, а отже, за мінімально короткий проміжок часу від моменту виникнення небезпеки для руху автомобіля НОМЕР_2, до моменту зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти зіткненню вказаних транспортних засобів, діючи при цьому у відповідності до вимог ПДР, намагаючись зменшити наслідки даної пригоди.

Також слід зауважити, що в дорожній обстановці, що склалася, водій ОСОБА_1 прийняв вірне рішення про відворот керма ліворуч відповідно до п.12.3 ПДР України, оскільки такий маневр за своїм характером був найбезпечнішим для інших учасників руху.

Враховуючи механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, а також характер дій учасників пригоди, суд приходить до висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України, які б знаходились в причинному звязку з наслідками ДТП, що настали, в той як в ході проведення експертизи встановленим є факт того, що в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.16.11 ПДР України, вимогам дорожнього знаку 2.1 «ОСОБА_7 дорогу», та з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникненням ДТП.

Оскільки в силу ст.280 КУпАП розгляд справи здійснюється в рамках протоколу про адміністративне правопорушення та стосовно особи, відносно якої його складено, суд не вправі надавати оцінку діям іншої особи, встановлювати його вину тощо, що не позбавляє права особи, відносно якої розглядається вказана адміністративна справа, вчиняти процесуальні дії в межах встановленої законом правової процедури, спрямованої на захист своїх прав та законних інтересів.

Отже, дослідивши зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В свою чергу, аналізуючи доводи представника потерпілої ОСОБА_4 з приводу не допустимості та не правдивості наданих суду доказів, в тому числі висновків експерта в цій справі, суд відхиляє їх, не приймаючи до уваги, оскільки судом не встановлено підстав для прийняття таких висновків.

При цьому, з допиту в судовому засіданні експертів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судом встановлено, що зроблені ними висновки є докладним описом проведених досліджень, оскільки ґрунтуються на їх наукових, технічних спеціальних знаннях. Отже, висновки експертів є науково обґрунтованими та не викликають сумніву щодо їх достовірності, враховуючи, що вірність застосованих експертами методів, за допомогою яких вони дійшли висновків, представник потерпілої ОСОБА_4 не оспорював, а зміна вихідних даних запропонована останнім не впливає на остаточність самих висновків.

Враховуючи закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.124, 245, 247 ч.1 п.1, 268, 280, 283, 287-289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко