справа № 200/6434/18,
провадження № 3/200/2051/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Леонов А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянство України, паспорт серії АМ № 062590, працюючого виконуючим обовязки директора Комунального підприємства «Адміністративне Архітектурно-будівельне управління» Дніпровської міської ради, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч. 2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, перебуваючи за місцем роботи за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21А, відмовив в наданні інформації на запит громадянину ОСОБА_2 щодо роботи та витрат на пальне для автомобіля Дніпровської міської ради, реєстраційний номер НОМЕР_1, який знаходиться на балансі КП «Адміністративне архітектурно-будівельне управління» ДМР, з посиланням на те, що комунальне підприємство не є розпорядником запитуваної інформації, а також з посиланням на те, що частина інформації є службовою.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав.

Розглянувши матеріали справи вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, доведена та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; копією листа; копією інформаційного запиту; копією відповіді на звернення; поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні; документами щодо службових повноважень та обов'язків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», визначено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 13 цього Закону, до розпорядників публічної інформації відносяться юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 13 цього Закону, до розпорядників інформації, зобовязаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються субєкти господарювання, які володіють, зокрема, інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Згідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Господарського кодексу України передбачено, що господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи.

Частиною 1 ст. 63 ГК України передбачено, що залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів, як зокрема, комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Згідно ч. 1 ст. 78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Частиною 3 ст. 78 ГК України, майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГК України, джерелами формування майна субєктів господарювання є, зокрема, грошові та матеріальні внески засновників; доходи від реалізації продукції (робіт, послуг); доходи від цінних паперів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів та інше.

Таким чином вбачається, що все майно, яким володіє комунальне підприємство, в тому числі доходи від реалізації послуг, є комунальним майном, тобто власністю відповідної територіальної громади.

Отже комунальне підприємство «Адміністративне архітектурно-будівельне управління» ДМР є розпорядником запитуваної інформації, а тому доступ до інформації щодо використання підприємством коштів, розподіл доходів від надання послуг (продукції, товарів), виплати заробітної плати працівникам, використання вкладів та дотацій з бюджетів, інші витрати, та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно, не може бути обмежено відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобовязані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», до службової інформації належить інформація, що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Частиною 2 ст. 9 цього Закону, передбачено, шо документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 9 цього Закону визначено, що перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Так, положеннями ч. 2 ст. 6 Закону України «Про публічну інформацію» передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1)виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2)розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3)шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відмова у наданні інформації є обґрунтованою, у разі якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить Закону.

У відповіді на запит громадянина ОСОБА_2 не вказано обґрунтування обмеження доступу до інформації відповідно до вимог Закону України «Про публічну інформацію».

Крім того, частиною сьомою статті 6 Закону України «Про публічну інформацію» наголошується на тому, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Це означає, що у разі, якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, надається його копія, з якої вилучено таку інформацію, наприклад, шляхом ретушування.

Зазначені положення чинного законодавства при наданні відповіді не були дотримані, а тому посилання у відповіді на запит щодо віднесення запитуваної інформації в частині до службової є безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушення було вчинене 28.04.2017 року.

Таким чином, на момент розгляду справи тримісячний строк, протягом якого може бути накладено стягнення, закінчився.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.212-3 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: А.А.Леонов