Справа № 745/218/18 Головуючий у 1 інстанції Смаль І. А.
Провадження № 33/795/209/2018
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений. Освіта середня, не працює,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 10 квітня 2018 року, в 16.30 год., по вул. Лузіцька 4, в с. Авдіївка, Сосницького району, Чернігівської області, ОСОБА_1, керував автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції не було у встановлено порядку перевірено достовірність доказів, наданих працівниками поліції. Зазначив, що місцевий суд, як на доказ його вини, послався на його визнавальні пояснення. Проте зміст його пояснень був викривлений судом, оскільки він свою вину не визнавав. Дійсно, працівники поліції пропонували йому пройти медичний огляд на стан спяніння і він відмовився від такого огляду, але лише з тієї підстави, що він не здійснював керування транспортним засобом. Автомобілем керував його знайомий ОСОБА_2, який у момент перебування працівників поліції пішов по своїм справам. Крім того, він не відмовлявся пройти огляд на стан спяніння на місці, але працівники поліції проведення такого огляду йому не пропонували, а лише у медичному закладі. Також йому не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначив, що під час його спілкування із працівниками поліції жодних свідків не було, а тому наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відповідають дійсності. Вказав, що свідок ОСОБА_2 може підтвердити той факт, що саме він керував автомобілем, а апелянт був лише пасажиром. Проте судом йому було відмовлено у допиті даного свідка. Крім того, працівниками поліції йому не було розяснено та забезпечено право скористатися правовою допомогою, а також його не було відсторонено від керування транспортним засобом, як того вимагає ст.266 КУпАП.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що дійсно, 10 квітня 2018 року, вживав спиртні напої. Після чого попросив свого знайомого ОСОБА_2, щоб той сів за кермо автомобіля апелянта і довіз його додому, на що останній погодився. Коли вони рухалися по вул. Лузіцькій в с. Авдіївка Сосницького району, то ОСОБА_2 зупинився біля свого господарства і на деякий час пішов у власних справах, а ОСОБА_1 залишився біля автомобіля. В цей час до нього підїхали працівники поліції і склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан спяніння, хоча він їм пояснював, що не керував транспортним засобом. Він пропонував працівникам поліції пройти огляд на місці, але вони сказали, що для цього потрібно їхати в лікарню в смт. Сосниця.

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є кумом ОСОБА_1, посвідчення водія не має, але вміє керувати автомобілем. 10 квітня 2018 року ОСОБА_1 попросив його відвезти автомобілем додому, так як сам в той день вживав спиртні напої. ОСОБА_2 сів за кермо транспортного засобу ОСОБА_1 і повіз його, але зупинився на вул. Лузіцькій в с. Авдіївка Сосницького району, біля свого господарства і пішов у своїх справах. Коли він через деякий час вийшов з дому, то біля автомобіля ОСОБА_1 стояли працівники поліції і складали щодо останнього протокол про адміністративне правопорушення. Він з ОСОБА_1 намагалися пояснити працівникам поліції, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, але їх не послухали.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав, свідка ОСОБА_2, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №033300, ОСОБА_1, 10 квітня 2018 року, о 16 год. 30 хв., по вул. Лузіцька, 4 у с. Авдіївка, Сосницького району Чернігівської області, керував автомобілем марки ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.2).

За таких підстав, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, та є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3, згідно яких водій ОСОБА_1 в їх присутності, відмовився продувати прилад Алкотестер та їхати до закладу охорони здоровя для визначення стану спяніння (а.с.3, 4).

При цьому, на переконання апеляційного суду, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1, як на це вказує останній, їх пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Крім того, допитаний у судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_1 не заперечував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснивши, що дійсно того дня вживав алкогольні напої, а потім на прохання підвозив знайомого. Дорогою його зупинили працівники поліції (а.с.10).

Твердження апелянта, що автомобілем керував не він, а його знайомий ОСОБА_2 і судом йому було відмовлено у виклику даного свідка, не заслуговує на увагу та спростовується протоколом судового засідання від 24 квітня 2018 року, у якому відображений хід судового засідання і який не містить доказів того, що ОСОБА_1 заявлялись будь-які клопотання по даній справі (а.с.10).

Крім того, апеляційний суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_2 і вважає їх неспроможними, так як останній є кумом ОСОБА_1, і до того ж не має посвідчення на право керування транспортними засобами, про що сам зазначив в суді апеляційної інстанції, а тому прямо зацікавлений у тому, щоб ОСОБА_1 не був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було проведено його огляд на стан спяніння саме на місці зупинки не ґрунтуються на законі, оскільки дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан спяніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоровя.

Положення статті 268 КУпАП передбачають право фізичної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

При цьому, ні вищевказаною статтею, ні чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено участі захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

А тому, посилання ОСОБА_1 на порушення його права на правову допомогу, не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в порушення вимог ст.266 КУпАП, працівниками поліції його не було відсторонено від керування транспортним засобом спростовуються рапортом начальника СРПП №2 Сосницького ВП МВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6, згідно якого ОСОБА_1 було відсторонено від керування, а автомобіль був залишений на місці зупинки, неподалік помешкання водія на узбіччі дороги, і транспортний засіб не заважав іншим учасникам дорожнього руху.

Твердження апелянта, що йому не було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього, спростовується даними цього протоколу, де в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» стоїть особистий підпис ОСОБА_1, яким він засвідчив те, що ознайомлений зі змістом протоколу, отримав його копію, а внесені дані щодо нього правильні (а.с.2).

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи ОСОБА_1П, викладені в апеляційній скарзі з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ним встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_1П призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_7