Справа №521/1524/18
Номер провадження 3/521/1515/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2018 суддя Малиновського районного суду м. Одеси Жуковський С.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, працюючого завідувачем сектору правового забезпечення Управління поліції охорони в Одеській області, що розташовано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, моб. телефон: НОМЕР_1,

в скоєні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2018 року до Малиновського районного суду м. Одси з Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Одеській області надійшли матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, відповідно до яких встановлено наступне.

У провадженні Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини знаходиться звернення ОСОБА_2 (далі - Заявниця)з приводу порушення Управлінням поліції охорони в Одеській області (далі - Управління) вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Як пояснює Заявниця, 16 листопада 2017 року вона звернулась із запитом на інформацію до Управління поліції охорони в Одеській області який було зареєстровано за №3365 від 16.11.2017 року. Як вказує Заявниця, станом на 13 грудня 2017 року відповідь на запит, вона не отримувала.

З метою повного та всебічного з'ясування обставин, викладених у зверненні заявника, Регіональним представництвом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області було проведено перевірку.

Так, за результатами проведеної перевірки було отримано лист від 03.01.2018 р. № 16/43/35/02-2017 за підписом т.в.о. начальника ОСОБА_3, в якому було повідомлено, що на запит заявника від 16.11.2017 р. Управлінням було надано відповідь листом від 29.11.2017 року №3103/43/35/4/01-2017, та надано копію відповіді заявнику на запит.

Листом від 29.11.2017 року №3103/43/35/4/01-2017 у відповідь на запит який було зареєстровано за №3365 від 16.11.2017 року Управління відмовило у наданні інформації, з огляду на те, що Управління не є розпорядником інформації в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», та що запитувана інформація не входить до переліку інформації яка підлягає оприлюдненню.

У зв'язку з цим зазначаємо наступне.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях нформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним шконодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних зовноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених Законом.

Із аналізу вказаного положення, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє відповідний суб'єкт, яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях та яка належить до категорії інформації, розпорядником якої може бути такий суб'єкт відповідно до Закону.

Така ж позиція підтримується і судовою практикою. Зокрема, в іункту 1.1. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 р. № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено: «...визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідьз будь-якими засобами та на будь- яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації».

Таким чином, з огляду на те, що Управлінням не заперечувався факт володіння запитуваною інформацією, в контексті Закону інформація зазначена в запиті від 16.11.2017 року є публічною.

Статтею 13 Закону визначено перелік розпорядників публічної «формації, на яких поширюються норми Закону. При цьому, кожний визначений Законом розпорядник інформації є розпорядником лише щодо певного виду інформації.

Зокрема, в розумінні Закону, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання, тобто управління, як суб'єкт владних повноважень, є розпорядником всієї нформації, що знаходиться у його володінні.

Так, Законом визначено види інформації з обмеженим доступом та підстави, за якими розпорядник інформації може обмежити доступ до інформації.

Інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація (частина перша статті 6 Закону).

Слід зазначити, що вищевказаним положенням статті 8 Закону поширено вимогу застосування «трискладового тесту» (частини другої статті 6 цього Закону) при обмеженні доступу до таємної інформації.

Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема, у разі, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону (пункт 2 частини першої статті 22 Закону).

Так, частиною другою статті 6 Закону передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Така ж позиція підтримується і судовою практикою. Зокрема, в пункті 5.12. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 р. № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено: «.у разі, якщо включення до вказаного Зводу відомостей узгоджується з вимогами статті 8 Закону № 2939-УІ, суди повинні перевіряти, чи застосував розпорядник, відмовляючи у доступі до відповідної інформації, «трискладовий тест».

З огляду на вищевказане відмова у наданні інформації є обґрунтованою, у разі якщо розпорядник у відповіді на запит вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необгрунтованою та такою, що суперечить Закону.

Крім цього, зазначаємо, що наявність в документі інформації, з обмеженим доступом, не є підставою для відмови у його наданні або його оприлюдненні.

Так, частиною сьомою статті 6 Закону передбачається, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

У такому випадку копія документа повинна надаватись у звичайному порядку, при цьому інформація, доступ до якої обмежено, вилучається шляхом ретушування або іншим способом на вибір розпорядника інформації.

Також, відповідно до частини четвертої статті 6 Закону, інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації- якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

З вищевказаної норми вбачається , що при запитуванні інформації, доступ до якої було обмежено раніше, проводиться перевірка наявності для продовження обмеження доступу до такої інформації.

Як зазначено в пункті 1 частини першої статті 3 Закону право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених аконом.

Стаття 5 Закону гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Виконавцем за запитом на інформацію до Управління поліції охорони в Одеській області який було зареєстровано за №3365 від 16.11.2017 року було визначено - завідувача сектору правового забезпечення УПО в Одеській області ОСОБА_1

За даним фактом 23.01.2018 року уповноваженою посадовою особою Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 212 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, надав пояснення що за своїм характером інформація, яку громадянка ОСОБА_2 просила надати у своєму запиті від 16.11.2017 року, не є відкритою інформацією та підпадає під ознаки інформації з обмеженим доступом (службова інформація). Просив суд закрити провадження по справ за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, суддя вважає, що в діях громадянина України ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КпАП України, за кваліфікуючою ознакою вчинення порушення права на інформацію та права на звернення.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 23.01.2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

При винесенні постанови в справі суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 38 КпАП України - якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як

через три місяці з дня його виявлення. Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення сталося 29.11.2017 року. Тому справа підлягає закриттю у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на момент розгляду справи.

Згідно п.7 ст. 247 КпАП України - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

З урахуванням викладеного, суддя вважає, що розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Беручи до уваги вищевказане та керуючись ст.ст. 38, 247, ст. 212-3 КУ про АП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУ про АП.

Провадження по справі № 521/1524/18; провадження №3/521/1515/18 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУ про АП, на підставі ст. 38 КпАП України - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Жуковський С.О.