АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/144/18 Номер провадження 33/786/569/18Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

за участі:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, фізична особа підприємець, інвалід ІІІ групи, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352, 40 грн. в дохід держави.

Постановою судді Іщенко А.С. визнаний винуватим в тому, що він 01.03.2018 року о 19.30 год. по вул.Миру в с.Селещина Машівського району Полтавської області керував транспортним засобом „Opel Omega Caravan, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в Машівській ЦРЛ. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.9(а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що притягнення його до відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення є неправомірним, оскільки при винесенні постанови суддя взяв до уваги докази, які не є достатніми для визнання вини у скоєному. При цьому факт керування автомобілем заперечує та вказує, що на момент, коли до нього підїхали працівники поліції, він стояв на заправці поруч зі своїм автомобілем. Відеозапис події, який би міг підтвердити вчинення ним правопорушення, в матеріалах справи відсутній. Водночас, суддею взято до уваги в якості доказу рапорт працівника поліції, який є лише внутрішнім службовим документом, не відображає подію, яка мала місце, та, в силу ст.251 КпАП України, не являється доказом.

Окрім того, працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці вчинення правопорушення за допомогою спеціального технічного засобу, що ставить під сумнів законність проходження огляду в медичному закладі охорони здоровя.

Спеціальний технічний пристрій „Drager Alkotester - 6510 є несертифікованим та таким, що не відноситься до переліку спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України, зокрема, в установах МОЗ.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про необхідність її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у звязку з чим прийшов до помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Отже, обовязковою ознакою складу даного правопорушення є керування особою транспортним засобом.

Разом з тим, факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом жодним чином не доведено.

Як вбачається із матеріалів справи, і дана обставина ніким не оспорюється, на момент, коли екіпаж патрульної поліції підїхав до місця зупинки транспортного засобу, автомобіль Опель омега перебував у нерухомому стані, а ОСОБА_2 знаходився поза його межами.

Допитаний у суді першої інстанції та під час розгляду справи у апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив, що автомобілем керував не він, а інша особа. На момент, коли підїхали поліцейські, автомобіль був припаркований, а він сам перебував поряд із транспортним засобом. Вказав, що написав у протоколі пояснення про визнання вини під тиском працівників поліції, які погрожували не повернути йому автомобіль і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Свідки, які були б на місці події та могли б повідомити про обставини керування транспортним засобом, відсутні. Відеозапис із камер спостереження автозаправки, із нагрудних камер поліцейських чи із автомобіля патрульного екіпажу, на якому були б зафіксовані обставини руху, зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_4 на місці події, до матеріалів справи не приєднані і про наявність таких доказів суду інформації не надано.

Таким чином, висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, не грунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

Крім того, відповідно до п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ № 1452/7356 від 09.11.2015, огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з ч.3 ст.266 КпАП України у разі незгоди водія на проведення огляду на стан спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що огляд водія на стан спяніння у закладі охорони здоровя проводиться лише в разі його відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Із пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння на місці події, а тому у поліцейських були відсутні підстави для направлення його до закладу охорони здоровя для проходження огляду.

Свідки, що могли б засвідчити відмову водія від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки, відсутні. В протоколі взагалі не зазначено про наявність будь-яких свідків вчинення правопорушення, хоча присутність таких свідків, згідно п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, є обовязковою.

Враховуючи вищезазначене, постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2018 року щодо нього скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська