Провадження № 3/761/266/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року, суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков А.В., за участі прокурора Корнійко О.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, його захисника - адвоката Одинець Л.П., розглянувши матеріали в справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Сквира, Київської обл., українця, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1, є начальником Відділу пожежної безпеки Збройних Сил України, не є особою, звільненою від сплати судового збору,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

Як зазначено у протоколі про вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 29.11.2017 року, ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника Відділу пожежної безпеки Збройних Сил України, будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону України «Про запобігання корупції», пункту 2 частини першої Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 № 958/29088, із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 № 1153/29283, несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 1726 КУпАП

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що він дійсно є суб'єктом декларування, декларацію у електронному виді через сайт НАЗК щодо доходів за 2016 рік подавав вперше. При формуванні у своєму електронному кабінеті декларації, він заповнив усі відповідні поля та натис кнопку «подати декларацію», а тому, зважаючи на відсутність у нього спеціальних комп*ютерних знань, був упевненим, що його декларація була відповідним чином подана до НАЗК. Про те, що його декларація не надійшла до НАЗК, йому стало відомо у вересні 2017 року та він одразу подав її повторно. При цьому, за встановленим фактом неподання у встановлені строки декларації було проведено службове розслідування, яким встановлено відсутність у нього умислу на неподання декларації через сайт НАЗК, у той же час до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани за службову недбалість. Також, як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в тому числі, його суб'єктивна сторона, оскільки він не мав умислу на несвоєчасне подання декларації, та здійснив, як він вважав, усі залежні від нього дії, щоб її подати, а сама по собі некоректна робота системи електронного декларування, а також його необізнаність із порядком роботи електронної системи декларування, відсутність у нього спеціальних технічних знань, не є підставою для його притягнення до відповідальності.

Прокурор вважав доведеним несвоєчасне, без поважних причин, подання суб'єктом декларування ОСОБА_1 06.09.2017 року щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є підставою для визнання винуватим останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з наступних підстав.

Положення ст. 129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язані з корупцією, мають також з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному поданні щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

Так, відповідно до наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандуючого Збройних Сил України від 23.10.2012 №786 підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Відділу пожежної безпеки Збройних Сил України.

Відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» військові посадові особи Збройних Сил України є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Як зазначено у в частині 6 статті 20 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військові посадові особи з числа військовослужбовців військової служби за контрактом осіб рядового складу, військової служби за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військовослужбовців молодшого офіцерського складу військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, зобов'язані подавати щороку до 1 квітня декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про запобігання корупції».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника Відділу пожежної безпеки Збройних Сил України у відповідності є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції»

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи:

1)перший етап- з 00 годин 00 хвилин 15 серпня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб'єктів декларування:

щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

2)другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 18.08.2016 № 1 «Про внесення змін до деяких рішень Національного агентства з питань запобігання корупції щодо функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», внесені зміни у підпункт 1 пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме: слова та цифри «15 серпня 2016 року» змінити словами та цифрами «01 вересня 2016 року». Таким чином система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року та другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року.

Верховною Радою України 23 березня 2017 року прийнято Закон № 1975 VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», який набирав чинності 30 березня 2017 року. Відповідно до цього Закону продовжено до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше.

Отже, ОСОБА_1 будучи військовою досадовою особою Збройних Сил України, подаючи вперше декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування був зобов'язаний подати таку щорічну декларацію за 2016 рік до 01 травня 2017 року.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, до системи подання та оприлюднення осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише 06.09.2017.

В свою чергу, відповідно до наданої Національним агентством з питань запобігання корупції відповіді № 93-05/16067/17 від 10.10.2017, щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 перший раз зайшов до особистого кабінету 26.04.2017 та почав заповнювати розділи вищевказаної декларації виправивши всі логічні помилки та остаточно заповнивши декларацію 06.09.2017 ОСОБА_1 натиснув кнопку «подати документ» і отримав підтвердження ЕЦП про те, що документ подано.

Водночас, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не доводять тих обставин, що останній мав умисел на несвоєчасне, без поважних причин, подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Одночасно, суддею враховуються висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, наведені в рішеннях «Гавенда проти Польщі» (Gaweda v. Poland, жалоба N 26229/95, ECHR 2002-II) від 14 березня 2002 року та «Амман проти Швейцарії» (CASE OF AMANN v. SWITZERLAND, заява № 27798/95) від 16 лютого 2000 року про те, що «якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне подання електронної декларації, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученим до матеріалів справи листом НАЗК з додатком, яким засвідчено послідовність дій користувача ОСОБА_1, які було здійснено з особистого електронного кабінету на сайті НАЗК у період з 26.04.2017 року по 29.04.2017 року, згідно якого останньою виконаною дією у цей період було натискання кнопку «подати декларацію» о 15:17 год. 29.04.17 р., та, як стверджує ОСОБА_1, не маючи відповідних технічних знань, він вважав, що успішно завершив подання декларації.

Більше того, під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_1 будь-яких мотивів на уникнення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання декларації.

Також судом приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 щодо того, що несвоєчасне подання електронної декларації ним було допущено з необережності, оскільки останній 29.04.2017 року, заповнивши у своєму кабінеті на сайті НАЗК декларацію та натиснувши кнопку «подати документ», не перевірив надходження електронного підтвердження про успішну подачу декларації та лише у вересні 2017 року дізнався, що декларацію відповідним чином подано не було, у зв*язку із чим, з метою усунення негативних наслідків, повторно подав декларацію, а тому наведені обставини свідчать про наявність вини особи виключно у формі необережності, що, у даному випадку, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб'єктивного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відтак робить неможливим його притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 287, 288 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя А.В.Трубніков