Справа № 461/583/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/783/575/18 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Львівської області ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 03 травня 2018 року,-

встановив:

постановою Галицького районного суду м.Львова від 03 травня 2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, працюючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про те, що 24.04.2017 року на картку-рахунок відкриту на імя ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в сумі 4975 доларів США, що станом на 24.04.2017 року еквівалентно 132031,04 грн.

Крім цього, ОСОБА_2, працюючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про те, що 19.10.2017 року на картку-рахунок відкриту на імя ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в сумі 4975 доларів США, що станом на 19.10.2017 року еквівалентно 123539,05 грн.

Також, ОСОБА_2, працюючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про те, що 16.08.2017 року на картку-рахунок відкриту на імя ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в сумі 4975 доларів США, що станом на 16.08.2017 року еквівалентно 127351,44 грн.

Окрім того, ОСОБА_2, працюючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про те, що 13.10.2017 року на картку-рахунок відкриту на імя ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в сумі 4975 доларів США, що станом на 13.10.2017 року еквівалентно 132507,43 грн.

Разом з тим, ОСОБА_2, працюючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про те, що 29.06.2017 року на картку-рахунок відкриту на імя ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в сумі 4975 доларів США, що станом на 29.06.2017 року еквівалентно 129748,60 грн.

Також, ОСОБА_2, працюючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про те, що 02.06.2017 року на картку-рахунок відкриту на імя ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в сумі 4975 доларів США, що станом на 02.06.2017 року еквівалентно 130697,99 грн.

Крім цього, ОСОБА_2, працюючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про те, що 23.10.2017 року на картку-рахунок відкриту на імя ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в сумі 4875 доларів США, що станом на 23.10.2017 року еквівалентно 129377,15 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції прокурор відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Львівської області ОСОБА_1 оскаржив дану постанову та просить скасувати її та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього стягнення у межах санкції ч.2 ст. 172-6 КУпАП, з урахуванням ст. 36 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що апелянту слід відмовити в прийнятті апеляційної скарги, повернувши таку, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, як убачається з цих вимог закону постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим; його представником.

Згідно з ч.5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство та 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Стягнення повязані з обмеженням особистої свободи громадян санкціями ст. 173-2 КУпАП не передбачені й на ОСОБА_2 не накладались.

Більше того, ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 250 КУпАП у взаємозвязку з положеннями ч.5 ст. 7, ч.1 ст. 287, ч.2 ст. 294 КУпАП встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку. Таким чином, до вказаного моменту, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

Згідно ч.1 ст. 250 КУпАП прокурор має право перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення та оскаржувати постанову в справі про адміністративні правопорушення, тобто прокурор має право оскаржувати постанову в справі про адміністративні правопорушення прийняту відповідними органами (посадовими особами), однак таке його право не поширюється на постанови судді у справах про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення подана особою, яка не має законного права на її оскарження, а тому у прийнятті апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,

постановив:

відмовити в прийнятті до розгляду апеляційну скаргу прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Львівської області ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 03 травня 2018 року.

Копію даної постанови та апеляційну скаргу надіслати апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.В. Маліновська-Микич

Львівської області