АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1347/2018 Постанова винесена суддею Горбатовською С.А.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та захисника ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року на ОСОБА_3 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20 400 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 21 січня 2018 року о 15 год. 10 хв., по вул. Ушинського, 1 в м. Києві, керував автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (поведінка не відповідає обстановці, зіниці очей розширені, тремтіння пальців рук). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_3 відмовився, чим повторно протягом року порушив п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не підтверджена доказами.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд безпідставно не врахував наступних обставин, а тому постановив незаконне рішення.

Так, відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а відмовився їхати на цей огляд разом з поліцією, виявив згоду і бажання самостійно пройти цей огляд, що і зробив в подальшому. Проте працівники поліції, всупереч Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), не направили його на проходження огляду, тобто не видали відповідного направлення, бо воно відсутнє в матеріалах справи, отже він був позбавлений можливості пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку

Крім того, в протоколі не вірно вказано час його складання, бо оформлення документів завершилось значно пізніше, у зв'язку з чим він приїхав до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапії» начебто більше, ніж через 2 години, проте пройшов медичний огляд саме 21 січня 2018 року і за висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапії» № 000443 ознак сп'яніння у нього виявлено не було.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 та змісту судового рішення вбачається, що суддя місцевого суду під час розгляду цієї справи вислухав пояснення порушника, дослідив письмові докази, в тому числі й залучені ОСОБА_3, та надавши їм, виходячи з положень ст. 252 КУпАП, відповідну оцінку, дійшов до правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, отже обґрунтовано піддав його адміністративному стягненню.

Такий висновок судді місцевого суду, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення від 21 січня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками та ОСОБА_3., якому були роз'ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України і

ст. 268 КУпАП, а в поясненнях по суті правопорушення у протоколі він указав: «відмовляюсь, зобов'язуюсь не керувати транспортом» і будь - яких зауважень, зокрема, щодо часу складання протоколу або неправомірності дій поліцейських, не зазначив (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення , а саме відмову водія ОСОБА_3 21 січня 2018 року о 15 год. 25 хв. в м. Києві по вул. Ушинського, 1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та жодних зауважень щодо дій працівників поліції у протоколі та письмових поясненнях не вказали (а.с. 2);

- у розписці ОСОБА_6, якою він підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу «Опель Омега», державний номерний знак НОМЕР_1, за адресою м. Київ, вул. Антонова 43. (а.с. 3);

- урапорті інспектора патрульної поліції, за змістом якого 21 січня 2018 року о 14 год. 30 хв. під час патрулювання на закріпленій території в складі патруля Рубін 906 було виявлено порушення Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_3, який керуючи автомобілем «Опель Омега», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Ушинського, 1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння (звужені зіниці очей, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці), в зв'язку з чим йому було запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, але водій відмовився від огляду в присутності двох свідків (а.с. 4);

- у судовому рішення від 04 квітня 2017 року, з якого слідує, що ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що був підданий адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5-10).

Підстав вважати рішення судді місцевого суду таким, що постановлено без дотримання вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, у суду апеляційної інстанції немає.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, але бажав пройти такий огляд самостійно, без супроводження поліцейського, не заслуговують на увагу, оскільки за змістом Інструкції у поліцейського виникає обов'язок щодо супроводження особи для огляду на стан сп'яніння до закладу охорони здоров'я, а відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. В той же час ч. 5 ст. 266 КУпАП регламентовано, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки доказами у справі доведено, що ОСОБА_3 відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд і підстави такої відмови в даному випадку не мають жодного значення, результати огляду ОСОБА_3, викладені у висновку Київської міської клінічної наркологічної лікарні «Соцотерапія» № 000443 щодо відсутності у нього станом на 18 годину 30 хвилин 21 січня 2018 року ознак сп'яніння, виходячи з вимог частин 4-5 ст. 266 КУпАП, є недійсними. Отже суддя місцевого суду обґрунтовано вказаний висновок не прийняв до уваги.

До того ж слід зазначити, що ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і його дії утворюють окремий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а з огляду на повторність таких дій, відповідають ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на порушення працівниками поліції п. 12 Інструкції, а саме не надання йому відповідного направлення для проходження огляду на стан сп'яніння до найближчого закладу охорони здоров'я, в результаті чого він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти такий огляд, є безпідставним, оскільки ОСОБА_3 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено з дотриманням вимог

ст. 33, ч. 2 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За відсутності підстав для скасування постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року та закриття провадження в справі, як про це просить ОСОБА_3, його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року, якою на ОСОБА_3 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20 400 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П.Павленко