Справа №201/5376/18
Провадження №3/201/2079/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 рокум. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Мельниченко С.П., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого, який мешкає за адресою: м. Дніпро, пров. Добровольців, 10/639, притягнутого за ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.05.2018 року близько 12-00 годин, за адресою: м. Дніпро, пров. Добровольців, 10, здійснив хуліганські дії, а саме: демонстрував статеві органи в громадському місці, чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав, та пояснив, що дійсно в той день, він разом з малолітньою сусідкою зайшов до підїзду, він поїхав ліфтом, а вона пішла сходами. Вийшовши з ліфту він пішов до своєї квартири і більше сусідку він не бачив. Визнавав провину в письмових поясненнях, оскільки в райвідділу до нього застосовувалась фізична сила.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1, його винність у вчинені правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП знайшла своє підтвердження у досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні в присутності своєї матері ОСОБА_4, малолітня ОСОБА_3 пояснила, що 18.05.2018 вона зайшла в підїзд, разом з сусідом, який зайшов у ліфт та поїхав на гору, а вона почала підніматися додому сходами. Коли вона піднялась на шостий поверх, то побачила того ж сусіда, який заходив з нею у підїзд, який показував їй свої статеві органи. При цьому він до неї не чіплявся. Вона злякалась, але зробила вигляд що нічого не побачила та пішла до квартири, після чого зателефонувала матері.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона працює інспектором поліції УПП у м. Дніпро і 18.05.2018 року, під час несення служби з напарником, вони отримали виклик на службовий планшет, по факту розбещення неповнолітніх. Прибувши за адресою: м. Дніпро, вул. Добровольців, 10, заявниця повідомила, що її дитина між поверхами побачила громадянина, який демонстрував її статеві органи. Вони почали обходити квартири і фотографувати жителів, а фотографії показували дитині, однак вона нікого не впізнавала. Через деякий час дитина повідомила, що цього чоловіка вона раніше неодноразово бачила на площадці, коли він курив, а одна з сусідок вказала на квартиру в якій проживав чоловік, який постійно курить на площадці. Вони постукали в квартиру, двері відчинив ОСОБА_1, який на питання поліцейських заперечував факт хуліганства та дозволив себе сфотографувати. Коли поліцейські показали фотографію дівчинці, то в неї сталась істерика, вона почала плакати і ховатись за маму. Після цього поліцейські доставили ОСОБА_1 до Соборного ВП і склали рапорти.

З рапорту ОСОБА_5 вбачаються такі ж події як і вона надала пояснення в судовому засіданні за виключенням того, що в рапорті остання зазначала, що по квартирам вона ходила разом з дівчиною, однак цей недолік вона усунула в судовому засіданні, надавши показання про те, що вона ходила фотографувала людей, а фотографії показувала дівчинці.

Аналіз вищевказаних доказів в їх сукупності дозволяє прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у демонструванні 18.05.2018 року близько 12-00 годин, за адресою: м. Дніпро, пров. Добровольців, 10 статевих органів малолітній ОСОБА_3 і його дії підпадають під ознаки правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто, образливе чіпляння до громадян, що порушило спокій громадян.

Заперечення ОСОБА_1 суд сприймає як намагання уникнути відповідальності, так як показання свідків є узгодженими доповнюють один одного і дають можливість прийти до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Посилання захисника на процесуальні порушення під час складення протоколу, а саме, на те що в протоколі мають закреслення, а показання свідка ОСОБА_5 не співпадають з її рапортом, не є настільки значними, щоб прийти до висновку про недопустимість таких доказів як протокол і показання свідка, так як закреслення в протоколі частини статті 173, яка в КУпАП складається з однієї частини не може свідчити про порушення права на захист ОСОБА_1, а суперечності в показаннях ОСОБА_5 та в її рапорті були усунуті в судовому засіданні.

Посилання захисника на те, що вина ОСОБА_1 не доведена, так як фактично його покази суперечать показам ОСОБА_6 і за наявності будь-яких сумніві все має тлумачитись на користь ОСОБА_1 суд вважає необґрунтованими так як свідок ОСОБА_5 повідомила про реакцію дівчинки на фотографію ОСОБА_1 незадовго після події, що в сукупності з показаннями ОСОБА_6, а також відсутності будь-яких даних про упереджене ставлення ОСОБА_7 до ОСОБА_1, однозначно доводить, що саме ОСОБА_1 демонстрував свої статеві органи неповнолітній.

При визначені виду і розміру стягнення, враховую характер скоєного правопорушення, який скоєно дорослим чоловіком відносно неповнолітньої дівчини і містить підґрунтя для розбещення дитини, особу правопорушника, який характеризується за місцем проживання різними сусідами по різному, від явно негативного до позитивного, те що він працює, відсутність помякшуючих та обтяжуючих вину обставин, ступінь його вини та вид хуліганських дій, які ним вчинено.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту, оскільки менш суворі стягнення не здатні забезпечити виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігти чиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому вважаю за необхідне постанову звернути до виконання після набрання нею законної сили, оскільки правопорушення в якому визнано винним ОСОБА_1 є кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року; «Лауко проти Словаччини» 2 вересня 1998 року) і відповідно стаття 6 Конвенції є застосовною у цій справі, а враховуючи, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду, який передбачає і можливість оскарження рішення, то вважає, що з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 постанова може бути звернута до виконання тільки після набрання нею законної сили.

Крім того, вважаю за необхідне стягнути з правопорушника судовий збір відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 283, 284, 299 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на пять діб.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання після набрання постановою законної сили.

Виконання постанови доручити працівникам Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь держави судовий збір у сумі 352 гривні 40 копійок.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови буде оголошено 21.06.2018 о 14-00 годин.

Суддя: ОСОБА_8