Номер провадження 3/754/2402/18
Справа №754/5655/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2018 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Деснянського районного суду м. Києва надійшов після до оформлення адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, 04 грудня 2017 року о 02 годинні 30 хвилин в м. Києві, по вул. Т. Драйзера, 9 керував автомобілем MERCEDES, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота; почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Вчиненням даних дій ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.5 ПДР України за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв.

Суд не наділений повноваженнями щодо розшуку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вжив усіх можливих заходів для завчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи. Крім того, сам ОСОБА_1 навіть не поцікавився долею складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, зайнявши пасивну позицію затягування строків судового розгляду.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, так як відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Диспозицією ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні було надано - протокол про адміністративне правопорушення серії БД №133726 від 04.12.2017 р. (а.с.2); письмові поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3- очевидців того, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду для визначення стану сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу «ДРАГЕР» на місці зупинки або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров'я, що засвідчено підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №133725 (а.с.3); довідкою ст. інспектора ВАП УПП у м. Києві ОСОБА_4 про визначення повторності порушення ПДР, виданої 05.12.2017 р., відповідно до якої згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 24.05.2017 р. (754/8517/17) справу про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.6); витягом з бази «АРМОР» з якого вбачається,що04.12.2017 р. о 03:15 год. складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП та адміністративний матеріал направлено для розгляду до Деснянського районного суду м. Києва (а.с.7).

Як встановлено судом, відповідно до постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2018 р. ОСОБА_6 (справа №754/16568/17, провадження №3-396/18) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавлення права керувати транспортним засобом на 3 роки.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно визнати винним за ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки він порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Разом з тим, на момент розгляду справи 16.05.2018 р. закінчилися передбачені ч.2 ст. 38 КУпАП тримісячні строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

За умовами п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУАП. Тому провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного і, керуючись ст.ст.33, 38, 130, 247, 283, 284 КУпАП , суд -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя: