Справа № 143/280/18
Провадження № 33/772/422/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Ващук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 р. м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Ващук В.П.

з участю секретаря: Доценко М.І.

за участю особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2

захисника - адвоката: Білана В.В.

свідка: ОСОБА_4

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУ п АП:

ОСОБА_2,

народження ІНФОРМАЦІЯ_2,

українця, громадянина України, директора ПП

«Агенство комерційної безпеки»

проживаючого: АДРЕСА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від «23» квітня 2018 року, -

В с т а н о в и в :

Як встановлено судом, 11.02.2018 року о 18.00 год. в м.Вінниця, по проспекту Юності, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Фольксваген Т4» д.н.з.НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, хитка хода). Від проходження огляду на стан сп»яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду Вінницької області від 24 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2018 року щодо нього, та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі ч.1 ст. 247, та п.3 ч.1 ст. 284 КУ п АП.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без його участі, що є порушення його процесуальних прав. Про дану постанову йому стало відомо лише 05.05.2018 року, з рекомендованого листа най ого адресу. Крім того зазначає, що викладені в постанові суду обставини скоєного ним адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи. Висновки суду першої інстанції ґрунтуються лише на протоколі, складеному поверхово, з істотними порушеннями законодавства. Вказує на те, що він не вживав алкогольних напоїв . Крім того зазначає, що свідків на місці зупинки транспорту взагалі не було. Тобто на його думку при розгляді справи судом першої інстанції не була надана оцінка порушенням, допущеним працівниками поліції при проведенні огляду його на стан алкогольного сп'яніння. На місці зупинки йому ніхто не пропонував пройти огляд на стан сп'яніння.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2 та в його інтересах захисника - адвоката Білана В.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно вимог 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Вказана вище норма Кодексу про адміністративне правопорушення, передбачає та гарантує реалізацію судом прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Більш того, тією ж ч. 1 ст. 268 КУпАП, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Всупереч вимогам ст. 268 КУпАП справа розглянута у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушені його права на захист.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Судом в порушення вищезазначених вимог не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 11.11.2015 року від № 1431/27858, передбачено, що ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Статтею 266 Кодексу про адміністративні правопорушення визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу використовуються спеціальні технічні засоби, які мають зокрема, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку.

Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має функції. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння працівник поліції інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу зобов'язаний надати свідоцтво про державну реєстрації та свідоцтво про його повірку.

Слід зазначити, що відповідно до частини 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд в закладах охорони здоров'я проводиться у випадках незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Хоча п.6 вищезазначеної інструкції зазначає, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.; лікарем закладу охорони здоров'я.

Слід зазначити, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Відповідно до п.22 вищезазначеної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складенні з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення серії БР №233618 від 11.02.2018 року щодо ОСОБА_2 не зазначено свідків подій.

В судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_2 вину не визнав та пояснив, що 11.02.2018 року приблизно о 18 год. 00 хв. він керував транспортним засобом марки «Фольксваген Т-4» , д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Юності в м. Вінниця та був зупинений працівниками поліції приблизно 100- 150 м. від початку цієї вулиці від Хмельницького шосе, в автомобілі з ним був його товариш - ОСОБА_4 Причиною зупинки стало порушення ним ПДР України, а саме п. 19.1 - із ввімкненим світловими пристроями, ближнім світлом фар. Далі працівники поліції вирішили, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, на що ним було запропоновано провести освідування на стан сп'яніння на місці пригоди за допомогою алкотестера «Драгер». Проігнорувавши його пропозицію, оскільки у них із собою не було даного пристрою, вони запропонували проїхати в лікарню «ВОНД» «Соціотерапія» . В подальшому без будь - якого супротиву працівникам поліції він був доставлений до КП « ВОНД « «Соціотерапія», а транспортний засіб, він керував був залишений з ОСОБА_4 на місці зупинки. В подальшому висновок був складений без свідків, без його підпису, з документами його ніхто не ознайомлював. Протокол про адміністративне правопорушення складений без його участі. Автомобіль у нього на штраф майданчик працівники поліції не забрали.

Дані покази підтвердив в апеляційному суді свідок ОСОБА_4

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відносно ОСОБА_2 складено протокол, останній оспорює факт того, що працівники поліції пропонували йому на місці проходити медичний огляд на стан наркотичного чи будь-якого сп'яніння, оспорює присутність свідків, таким чином , в суду відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № № 1408/27853 від 10.11.2015 року «Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції», що працівниками поліції зроблено не було, а тому всі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вважаються побічними .

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. П.1 СТ. 247, 293, 294 КУ п АП, суд -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2018 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:

Згідно з оригіналом: