АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1867/2018 Постанова винесена суддею Щебуняєвою Л.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., перевіривши апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи - Сказко Р.І., на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року відносно ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу професійної підготовки персоналу Управління персоналу територіальних органів юстиції та підвідомчих установ Департаменту персоналу Міністерства юстиції України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18 серпня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2016 року №1153/29283, несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: 2 червня 2017 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою прокурор, який приймав участь у розгляді справи - СказкоР.І., подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та такою, що не відповідає вимогам ст. 245 КУпАП в частині повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та призначити стягнення у вигляді штрафу в межах санкції зазначеної статті.

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційною інстанцією і підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 статті 250 КУпАП передбачено, що прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії. При провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно зі ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

При цьому, відповідно до положень ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів виключно при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Оскільки правом на оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, прокурор не наділений, і дана справа ніяким чином не пов'язана із застосуванням заходів примусового характеру, що пов'язані з обмеженням особистої свободи громадян, вважаю, що апеляційна скарга подана особою, яка не має на це права, що є підставою для її повернення.

За наявності неузгодженостей між положеннями частини п'ятої статті 7, статті 250, частини першої статті 287 та частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушеннящодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення, що може бути вирішено лише у законодавчому порядку, висновок про що викладено в ухвалі Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року №49-у/2015 (справа №2-43/2015), посилання прокурора на наявність у нього права на оскарження постанови судді в справі про адміністративні правопорушення, виходячи із загальних конституційних засад судочинства та положень ст. 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не може бути визнано обґрунтованим.

Що стосується посилань прокурора на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №9-1301/0/4-16 від 12.05.2016 року, то такий лист не є джерелом права, а законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України, як це передбачено ч. 1 ст. 2 КУпАП, а також Конституції України, яка має найвищу юридичну силу.

До того ж за змістом вказаного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №9-1301/0/4-16 від 12.05.2016 року, якраз навпаки, на противагу тверджень прокурора, підтверджено вищевикладену позицію суду щодо відсутності у прокурора права на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи - Сказко Р.І., на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року відносно ОСОБА_3 повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.