АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 33/796/251/2018 Суддя 1 інстанції - Мєлєшак О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2017 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень 00 копійок.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_3, 24 липня 2017 року о 19 год. 35 хв. по вул. Мельникова, 52 в м. Києві керував автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2017 року та винести нову про закриття справи відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції винесена з порушенням вимог КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що 01 липня 2017 року близько 20 год. 00 хв. поблизу будинку 52 по вулиці Мельникова в місті Києві його зупинив інспектор патрульної поліції та без пояснення підстави зупинки попросив надати на перевірку документи, що підтверджують право керування і володіння транспортним засобом. Спроби ОСОБА_3 з'ясувати підставу зупинки його транспортного засобу виявилися невдалими. Натомість інспектор патрульної поліції відповів, що він завжди знаходить підставу після самої зупинки. На заперечення ОСОБА_3 щодо незаконності зупинки транспортного засобу без передбачених на те підстав інспектор патрульної поліції почав вимагати від ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння через почервоніння капілярів очей, на що ОСОБА_3 погодився.

Крім цього ОСОБА_3 зазначає, що в спеціалізованому закладі охорони здоров'я лікар запропонував йому надати на аналіз сечу, проте він не мав фізіологічної необхідності надати саме цей біологічний матеріал адже незадовго до цього задовольнив відповідні вимоги організму, він запропонував лікарю здійснити забір на аналіз крові або інший біологічний матеріал, проте лікар категорично відмовився брати на аналіз кров, у зв'язку з тим, що це можливо лише щодо водія, який причетний до ДТП.

ОСОБА_3 зазначає, що замість того, щоб відібрати у нього на аналіз кров лікар та інспектор морально тиснули на нього: приблизно п'ять разів вимагали відмовитися від проходження огляд або надати на аналіз сечу. Пізніше з'ясувалося, що дійсною причиною відмови провести аналіз крові була відсутність у спеціалізованому закладі охорони здоров'я необхідного обладнання - його лабораторія має вкрай обмежену матеріальну базу (лише для аналізу сечі).

Апелянт стверджує, що висновок щодо результатів медичного огляду і відповідно протокол про адміністративне правопорушення серія БР № 1368 від 24.07.2017 року - є недійсними і не можуть бути доказами вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, адже висновок наданий без проведення лабораторних досліджень.

Також ОСОБА_3 вказує на те, що про розгляд справи дізнався лише 30 серпня 2017 року в канцелярії суду, у зв'язку з цим не встиг підготувати письмові пояснення, а свої заперечення виклав на засіданні усно, проте суддя обмежилася лише дослідженням висновку щодо результатів медичного огляду та винесла Постанову про визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та наклала адміністративне стягнення, при цьому акт медичного огляду, який містить детальну інформацію щодо виду та результатів огляду та є підставою для складення висновку щодо результатів медичного огляду, не був наданий поліцією судді і, відповідно, взагалі не досліджувався.

Апелянт стверджує, що виносячи постанову, суд істотно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, чим порушив вимоги пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити, пояснення лікаря-нарколога, пояснення інспектора патрульної поліції, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_3, 24 липня 2017 року о 19 год. 35 хв. по вул. Мельникова, 52 в м. Києві керував автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан наркотичного сп'яніння проводився лікарем наркологом за адресою: м. Київ, пр-т Визволителів, 6.

Зазначаючи про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення підтверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, висновку щодо результатів медичного огляду, суддя не перевірив пояснення ОСОБА_3 про порушення порядку огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, яке свідчило про недотримання вимог закону при оформленні матеріалів справи, чим допустив неповноту та однобічність з'ясування обставин справи.

Так, в апеляційному суді ОСОБА_3 заперечив керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння та вживання ним наркотичних засобів взагалі та пояснив, що 01 липня 2017 року близько 20 год. 00 хв. поблизу будинку 52 по вулиці Мельникова в місті Києві його зупинив інспектор патрульної поліції табез пояснення підстави зупинки попросив надати на перевірку документи, що підтверджують право керування і володіння транспортним засобом. При цьому причина зупинки йому повідомлена не була, більш того, на питання щодо з'ясування такої причини зупинки, інспектор поліції відповів, що він завжди знаходить підставу після самої зупинки. В подальшому на заперечення ОСОБА_3 щодо незаконності зупинки транспортного засобу без передбачених на те підстав, інспектор патрульної поліції вказав, що вбачає у ОСОБА_3 ознаки наркотичного сп'яніння та почав вимагати від ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння, на що ОСОБА_3 погодився. В &quст;Соціотерапії&quсп; під час огляду лікар неодноразово пропонував йому (ОСОБА_3.) надати на аналіз сечу. Проте, він не мав фізіологічної необхідності надати саме цей біологічний матеріал, адже незадовго до цього задовольнив відповідні вимоги організму, тому запропонував лікарю здійснити забір на аналіз кров або інший біологічний матеріал, на що лікар категорично відмовився, посилаючись на те, що це робиться лише щодо водія, який причетний до ДТП. Про неможливість надати на аналіз саме мочу ОСОБА_3 вказав і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ж висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №005494 від 24.07.2017 року (а.с. 3), складеним лікарем КМНКЛ "Соціотерапія", ОСОБА_3 перебував у стані наркотичного сп'яніння, і такий діагноз встановлено клінічно.

Разом з тим, ч.6 ст.266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров'я наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735від 09.11.2015 року була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно з п.п.7, 8, 12, 13, 22 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. І лише згодом, за результатами медичного огляду складається висновок щодо результатів медичного огляду.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З метою з'ясування обставин проведення огляду ОСОБА_3 апеляційним судом було направлено запит до КМНКЛ "Соціотерапія" і витребувано акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З вказаного акту вбачається, що лікар ОСОБА_4 дійшов висновку про перебування ОСОБА_3у стані наркотичного сп'яніння внаслідок вживання стимуляторів клінічно, тобто шляхом зовнішнього огляду особи. У цьому ж акті зазначено, що лабораторні тести не проводили, так як ОСОБА_3відмовився від здачі аналізу сечі для дослідження. Дані про те, що ОСОБА_3 пропонували надати інші зразки біологічних середовищ, відсутні.

Водночас, навіть за наявності викладених в акті даних про те, що ОСОБА_3ухилився від проходження огляду на стан сп'яніння, що може свідчити про порушення ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що також передбачена ст.130 КУпАП, інспектор поліції склав протокол про керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння.

Допитаний під час апеляційного розгляду лікар-нарколог Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» ОСОБА_4, яким було здійснено обстеження ОСОБА_3 24.07.2017 року, в суді апеляційної інстанції пояснив, що після візуального огляду ОСОБА_3, йому неодноразово було запропоновано здати аналізи сечі для встановлення дійсно наполягав на здачі біоматеріалу у виді крові, однак таке обстеження в Київській міській наркологічній лікарні «Соціотерапія» на визнання стану наркотичного сп'яніння не проводиться, у зв'язку із відсутністю технічної можливості та відповідних тестових систем, а тому у досліджені іншого біоматеріалу, окрім сечі, йому було відмовлено, адже, відсутня технічна можливість та відповідні тестові системи в медичному закладі для проведення лабораторних досліджень іншого біологічного середовища, окрім сечі.

Питання відносно того, який саме необхідно відібрати вид біологічного середовища (слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров), відноситься до дискреційних повноваження лікаря, тобто вирішується лікарем на власний розсуд, безпосередньо після огляду особи, проте з обов'язковим дотриманням основоположних прав особи, додержанням конституційних принципів, зокрема ст. 28 Конституції України згідно якої, кожен має право на повагу його гідності; жодна людина без її згоди не може підлягати медичним, науковим чи іншим дослідам тощо.

Відсутність технічної можливості та відповідних тестових систем в медичному закладі, не може бути підставою для порушення прав громадян під час відібрання біологічних зразків, за умови відсутності добровільної згоди останніх на відібрання біологічного матеріалу у виді крові, оскільки фізична недоторканність особи охоплюється поняттям «приватне життя», яке охороняється ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов'язкове медичне втручання, навіть незначне, становить порушення цього права (рішення ЄСПЛ у справі «Х та Y проти Нідерландів», «Яллог проти Німеччини»).

Отже, доводи апелянта, в частині як порушення працівниками поліції порядку проведення огляд на стан наркотичного сп'яніння, так і в частині порушення в медичному закладі вимог щодо відбору біологічного середовища - сечі, заслуговують на увагу, та є слушними.

Таким чином апеляційним судом встановлено, що при проведенні огляду ОСОБА_3 на стан сп'яніння лікарем закладу охорони здоров'я не було дотримано передбаченої законом та підзаконними актами процедури, адже біологічні середовища, лабораторне дослідження яких є обов'язковим на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, не проводилось.

У зв'язку з цим висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння є недійсним, а дані у цьому висновку та протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП, є недопустимими доказами і не можуть бути покладені в обґрунтування висновків суду.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_3, як про це зазначив поліцейський у протоколі, керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, вказаний захід забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення до нього застосовано не було. На вказану обставину він також правильно звертає увагу в апеляційній скарзі, оскільки така бездіяльність поліцейських викликає обґрунтовані сумніви у законності складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права потягло за собою неналежне з'ясування судом всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, під час апеляційного розгляду, встановлено, що огляд ОСОБА_3 на стан наркотичного сп'яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, та Інструкції, а відповідно до частини 5 названої статті, вказаний огляд вважається недійсним, а тому по справі відсутні належні докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2017 року, якою ОСОБА_3визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал