Справа № 183/2073/18
№ 3/183/1038/18
П О С Т А Н О В А
іменем України

04 травня 2018 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Мельник О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Андріївка Балаклійського району Харківської області, громадянина України, місце служби і посада: військова частина НОМЕР_1 , механік відділення технічного обслуговування ремонтного взводу, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст. 172-11 КУпАП,-

в с т а н о в и в :
19.03.2018 року о 09 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в супереч інтересам служби, порушуючи свої статутні обов`язки після вихідних днів не з`явився на ранкове шикування до військової частини НОМЕР_1 , а з`явився на території військової частини лише 23.03.2018 року, тобто був відсутній на військовій службі без поважних причин, в умовах особливого періоду, протягом 4 діб. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

В суд за викликом ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься його заява про розгляд справи за його відсутності у якій він також зазначив, що свою вину визнає повністю та у скоєному щиро розкаюється (а.с.11). Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло, тому на підставі ст. 268 КУпАП вважаю можливим розглянути справу за відсутності правопорушника.

Дослідивши всі обставини справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, підтверджується у повному обсязі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1), доповіддю тво командира військової частини НОМЕР_2 про самовільне залишення частини (без зброї) військовослужбовцем військової служби за контрактом С2033 солдатом ОСОБА_1 №1107 від 21.03.2018 року (а.с.2), доповіддю тво командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 про повернення з самовільного залишення частини (без зброї) військовослужбовцем військової служби за контрактом С2033 солдатом ОСОБА_1 №1158 від 23.03.2018 року (а.с.3), витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 65 від 21.03.2018 року та №67 від 23.03.2018 року (а.с.4,5), письмовими поясненнями правопорушника ОСОБА_1 (а.с.7), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с8,9), а також копією військового квитка серії НОМЕР_3 на ім.я ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні діє особливий період.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме нез`явлення військовослужбовця (крім строкової військової служби), вчасно без поважних причин на військову службу тривалістю до десяти діб,вчинене в умовах особливого періоду.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суд визнає щире розкаяння винного, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_1 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати відповідальності за адміністративне правопорушення.
Обставин, які обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
При визначенні виду і розміру стягнення, керуючись ст. 33 КУпАП, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави, що відповідно до ст. 23 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 172-11, 279, 280 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Мельник