справа № 415/1197/18
провадження № 3/415/414/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не одруженого, депутата Лисичанської міської ради 7 скликання, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АА 082428 року, складеного інспектором взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Луганській області ОСОБА_2, зазначено, що 16 лютого 2018 року о 08 годині 40 хвилин в місті Лисичанську біля міського суду по вулиці Штейгерська, громадянин ОСОБА_1, наблизився на дуже близьку відстань до упору до поліцейського, рядового ОСОБА_3 та хапав поліцейського ОСОБА_3 за службовий формений одяг, агресивно поводжуючись. На законну вимогу інспектора припинити ці дії, а саме не наближатися небезпечно до нього та не хапати ОСОБА_3 за формений одяг не відреагував та продовжив хапати за одяг, агресивно себе вести.

Дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, за ознаками ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП за обставин, викладених у протоколі не визнав та пояснив, що 16 лютого 2018 року, близько 08 год. 20 хвилин він, разом з ОСОБА_4, приїхали на авто останнього до Лисичанського міського суду Луганської області, куди, на 09 годину, цього ж дня викликали ОСОБА_4 Підходячи до будівлі суду, він помітив машину патрульної поліції, яка рухалася в напрямку суду. Він разом з ОСОБА_4 зайшли до приміщення суду, та почали реєструватися у журналі відвідувачів суду. В цей момент співробітник поліції, який здійснював охорону громадського порядку в приміщенні суду, в голос повідомив про те, що машина патрульної поліції зупинилася в зоні дії знаку «Зупинка заборонена», розташованого біля будівлі суду. Коли співробітник поліції вийшов на вулицю та почав робити зауваження поліцейським, він також прослідував за ним, так як хотів відзняти ці події на планшет щоб громадськість побачила порушення з боку поліцейських. Вийшовши на вулицю, і, знімаючи все на відео він побачив, як на сходах біля будівлі суду стоїть співробітник поліції, що охороняв громадській порядок, а поруч з ним стоїть співробітник патрульної поліції - раніше не знайомий йому ОСОБА_3, поруч з яким знаходились інспектор Булгакова Д.О. та інспектор Тамашевський В.О.. Він відразу став знімати це все на планшет, при цьому сказав: «Що порушуємо, товариші?», на що інспектор Замула Я.І. підійшов до нього та не представившись, запитав : «Ти хто такий?». На що він відповів йому що він являється громадянином України. В цей час інспектор Булгакова Д.О. сказала інспектору Замулі Я.І., що ця особа на прізвище ОСОБА_1 є провокатором, і, що це відео він викладе у ютуб. Після чого він продовжив знімати, рухаючись в напрямку автомобіля поліцейських та фіксуючи на відео порушення ПДР України патрульними. В цей момент, до нього підійшов інспектор Замула Я.І., який знову не представившись йому, почав вихвачувати у нього планшет, щоб перешкодити відео зйомці. Він (ОСОБА_1), намагався не дати можливості ОСОБА_3 забрати у нього планшет, оскільки останній не мав жодного права це робити, та став вимагати, щоб ОСОБА_3 не чіпав його і забрав від нього руки. На що ОСОБА_3, нічого не пояснюючи, різко штовхнув його правою рукою в ліве плече, а він, в цей час, переклав планшет у праву руку та протягнув руку для того, щоб ОСОБА_3 не чіпав його, оскільки він нічого протиправного не робив. Після чого, ОСОБА_3, схватив його за ліву руку, оскільки в правій був планшет, та, без всяких попереджень, нічого не пояснюючи та не вимагаючи, застосував до нього фізичну силу, намагаючись повалити його на землю. В цей час, до його дій приєдналися інспектор Булгакова Д.О. та інспектор Тамашевський В.О., в результаті чого останні повалили його на землю обличчям у сніг. При цьому, ОСОБА_3 сів йому на голову, ОСОБА_2 на ноги, а інший на спину. Хто з них надягнув кайданки не знає, вони йому про це не повідомляли. Ніякої загрози для їх життя чи для безпеки інших громадян він не створював, а лише знімав відео на планшет, агресивно себе не поводив, умисно поліцейських за формений одяг не чіпляв. Ні ОСОБА_3, ні інші поліцейські ніяких законних вимог чи розпоряджень йому не робили, жоден з поліцейських не представлялись йому при спілкуванні, не попереджали про застосування фізичної сили та спеціальних засобів, у звязку з чим, він вважає його затримання незаконним. Після того, як вони надягли на нього кайданки, вони запроторили його в авто, де утримували, поки ОСОБА_2 не відвідала судове засідання, куди остання була викликана в якості свідка, а лише потім його відвезли до Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області, де, лише через деякий час зняли з нього кайданки. До нього прийшов правозахисник, якого він просив залучити у якості його захисника, на що поліцейськими було відмовлено в його клопотанні, при цьому протягом його затримання майже 3-х годин, центром безоплатної правової допомоги, захисника йому надано не було. Свідків патрульні поліцейські не залучали, про що й було зроблено запис в протоколі. Звідки взялися покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 йому не відомо, ці свідки взагалі не залучалися.

Допитаний в якості свідка за клопотанням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_7, суду пояснив, що 16 лютого 2018 року з 08 години він ніс службу по охороні громадського порядку в приміщенні Лисичанського міського суду. Близько 08 години 30 хвилин в приміщення суду зайшли ОСОБА_1 та ОСОБА_4 В цей час він помітив, що до будівлі Лисичанського міського суду підїхало авто патрульної поліції та зупинилося навпроти жовтої лінії в зоні дії знаку «Зупинка заборонена». Він відразу вийшов на вулицю та зробив патрульним зауваження з приводу порушень останніми ПДР України. На цей момент слідом за ним вийшов ОСОБА_1 та, також зробив їм з цього приводу зауваження, на що інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 представила його (ОСОБА_1) своїм колегам, як провокатора. Один з поліцейських, як потім йому стало відомо ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_1 та попросив представитись, при цьому сам при спілкування з ОСОБА_1 не представився, на що ОСОБА_1 відповів йому що він являється громадянином України, і, що він лише знімає на відео порушення останніми ПДР України. ОСОБА_2 сказала що ніяких порушень ПДР ними допущено не було і що на це вони мають право. В цей момент на сходовому майданчику також стояв ОСОБА_4, який спостерігав за тим, що відбувалося і знімав на мобільний телефон. Він повернувся до приміщення суду і спостерігав за ними з вікна. В його присутності ОСОБА_1 себе агресивно не поводив, ніяких погроз у бік поліцейських не висловлював, поліцейські ніяких зауважень йому не робили і ніяких законних вимог не висували. Він не бачив, щоб ОСОБА_1 хапав поліцейського за формений одяг. Через вікно він побачив як поліцейський ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_1, в наслідок чого ОСОБА_1 відштовхнув його. Ніяких дій зі сторони ОСОБА_1, які б свідчили про загрозу для поліцейських чи оточуючих, та які б являлись підставою для затримання ОСОБА_1 та застосування до нього фізичної сили, він не бачив. Останні не попереджали ОСОБА_1 про застосування фізичної сили та спеціальних засобів. Після того, як патрульні поліцейські затримали ОСОБА_1 та надягли на нього кайданки, посадили його в авто, де тримали доки ОСОБА_2 приймала участь у судовому засіданні, куди була викликана в цей день.

Допитаний в якості свідка, за клопотанням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 суду пояснив, що 16 лютого 2018 року близько 08 години 30 хвилин він зявився до Лисичанського міського суду Луганської області за викликом для участі у судовому засіданні щодо розгляду адміністративної справи за його позовом. Разом з ним до суду приїхав і ОСОБА_1, якого він запросив як журналіста, який би освітив хід судового засідання. Поки його реєстрували на вході до приміщення суду, він побачив, як охоронець суду робив зауваження патрульним поліцейським, які зупинили своє авто, в порушенні ПДР України, а саме в зоні дії знаку «зупинка заборонена». ОСОБА_1 також прослідував за охоронцем, щоб зняти на відео ці події на планшет. Після чого, він також вийшов на вулицю та знаходився на сходовому майданчику, де побачив, як один із поліцейських, як потім стало відомо ОСОБА_3 став штовхати ОСОБА_1, який намагався вияснити у поліцейських чому вони порушують ПДР України. ОСОБА_1 відійшов та продовжив знімати, при цьому ОСОБА_1 взагалі не наближався ні до кого з поліцейських впритул, оскільки знімав все на планшет. В цей час у бік ОСОБА_1 різко став рухатися інспектор Замула Я.І., та підійшовши до останнього, не представившись сказав: «Что, что надо?», після чого, обійшовши ОСОБА_1, ОСОБА_3 заламав його руку назад, збив з ніг та повалив на землю. ОСОБА_2 закричала та просила ОСОБА_3 не чіпати ОСОБА_1, однак потім підбігла до нього, сіла зверху на ОСОБА_1, який вже лежав обличчям до землі, а ОСОБА_3 придавив ОСОБА_1 коліном. Третій поліцейський, також приєднався до своїх колег, що саме той робив він не памятає. Після чого, ОСОБА_1 підняли з землі, та у кайданках посадили до свого авто, а ОСОБА_2 пішла до приміщення суду у своїх справах. Планшет ОСОБА_1 вибили з рук, а він його підняв з землі, при цьому ОСОБА_3 підійшов і до нього, та, намагався забрати у нього планшет ОСОБА_1, однак він не дав йому це зробити. Відповідаючи на питання суду зазначив, що ніяких протизаконних дій ОСОБА_1 ні по відношенню до поліцейських, ні до звичайних громадян не вчиняв, агресивно себе не поводив, за формений одяг поліцейських не чіпав. Патрульні не робили йому ніяких зауважень та ніяких законних вимог останньому не предявляли, ні про ніяку безпечну відстань на яку звичайний громадянин України не може підійти до поліцейського мова не йшла. Поліцейські не попереджали ОСОБА_1 про застосування відносно нього фізичної сили, це було несподіванкою для всіх, хто спостерігав за тим, що відбувалось.

Допитана в судовому засіданні інспектор патрульної поліції в Луганській області ОСОБА_2 суду пояснила, що 16 лютого 2016 року вона заступила в денну зміну на службу в складі екіпажу спільно з поліцейськими ОСОБА_3 та ОСОБА_8, патрулювання здійснювали у форменому одязі з вогнепальною зброєю та спеціальними засобами, на службовому автомобілі . Під час несення служби ними було створено службове завдання на службовому планшеті, яке заключалось в необхідності її явки в якості свідка в судове засідання, призначене о 08 год. 50 хв. в приміщенні Лисичанського міського суду. Прибувши до будівлі суду вона, перебуваючи за кермом, зупинила авто з увімкненим проблисковим маячком синього кольору під час виконання невідкладного службового завдання на парковці біля суду. Як тільки вони вийшли з авто, до них підійшов охоронець суду, який почав робити їм зауваження, нібито вона порушила ПДР України, на що вона відповіла йому відмовою, аргументуючи згідно ПДР свою негативну відповідь. Приблизно через хвилину з приміщення суду, вийшов відомий їй раніше ОСОБА_1, який активно став рухатися до них та знімати все на планшет, при цьому почав дискредитувати органи Національної поліції своїми неправдивими компрометуючими висловлюваннями, які паплюжили честь і гідність поліцейських. Інспектор Замула Я.І. підійшов до ОСОБА_1 та запитав: «Чому Ви так себе поводите?», на що ОСОБА_1, наближаючись до нього впритул вільною рукою від планшету схопив інспектора Замулу Я.І. за формений одяг, а саме за лівий нагрудний карман форменої куртки та почав тягнути у різні сторони. Вона гучним голосом вимагала від ОСОБА_1 не тріпати поліцейського за формений одяг, а в цей момент їх колега ОСОБА_3 намагався віддалити від себе ОСОБА_1 на безпечну відстань та сказав приблизно : «Відійдіть від мене, відійдіть! Задля моєї безпеки!» Рухом та жестом руки ОСОБА_3 вказав ОСОБА_1 на безпечну відстань між ними, тому що поліцейський під час несення служби носить вогнепальну зброю. На законні вимоги поліцейського, ОСОБА_1 вів себе неадекватно, не реагував, та надалі скорочував відстань. У звязку з чим, наряд був змушений застосувати до нього фізичну силу, а саме прийоми боротьби, оскільки ОСОБА_1 чинив опір поліцейському ОСОБА_3, а зволікання могло спричинити посягання на життя та здоровя інспектора Замули та/або інших поліцейських, або призвести до інших тяжких наслідків, а також інспектор Замула Я.І. застосував з цих же підстав спеціальні засоби кайданки. Після чого ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами та обовязками та доставлено до Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області, де відносно останнього було складено протоколи про адміністративне правопорушення, а також про затримання, повідомлено центр з надання безоплатної правової допомоги. Звільнено ОСОБА_1 було об 11 годині 44 хвилини. Відповідаючи на питання суду зазначила, що особисто вона при вчиненні ОСОБА_1 вищевказаних дій, нагрудну камеру не активувала та відеозапис вищеописаних нею подій не фіксувала. Не памятає, чи представлялись вони, коли почали спілкуватися з ОСОБА_1. Свідків вона не залучала, про що й вказала в протоколі. Особи на прізвище ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їй не відомі.

Допитаний в судовому засіданні інспектор Тамашевський В.О. суду пояснив, що коли він у складі екіпажу патрульної поліції разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приїхали до Лисичанського міського суду та вийшли з автомобілю, в їх сторону став активно рухатися ОСОБА_1, допускаючи висловлювання, компрометуючі органи Національної поліції. До ОСОБА_1 підійшов інспектор Замула Я.І. та запитав: Чому Ви так себе поводите?», на що ОСОБА_1 приблизився до нього та схопив його за карман куртки. В цей час ОСОБА_3 сказав: «Відійдіть від мене для моєї безпеки на небезпечну відстань», оскільки у нього була табельна зброя, а дії ОСОБА_1 могли завдати шкоди як йому самому так і оточуючим. Оскільки ОСОБА_1 не реагував на законні розпорядження інспектора Замули, до нього було застосовано фізичну силу та спецзасоби. Після чого, затриманого ОСОБА_1 було доставлено до приміщення Лисичанського ВП ГУНП, для складання відносно нього протоколу та встановлення його особи. Відповідаючи на питання зазначив, що особисто він нагрудну камеру не активував, оскільки не зобовязаний був цього роботи. ОСОБА_3 заздалегідь попереджав ОСОБА_1. про застосування відносно нього фізичної сили, оскільки на той момент, ОСОБА_1 представляв небезпеку для інспектора Замули Я.І. Особисто ним свідки не залучались.

Співробітник патрульної поліції ОСОБА_3 не неодноразові виклики до суду не зявився, офіційних документів, які б підтверджували про неможливість явки останнього до суду, УПП в Луганській області надано не було.

Суд, вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, свідків, та дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об'єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку (формальний склад).

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов'язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки. Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов'язків. Тобто, виражається у відмові від обов'язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та іншим.

У відповідності до п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (зі змінами) розяснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП- доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Про те, в порушення вищевказаних вимог органом Національної поліції не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Органом поліції не надано і в судовому засіданні не здобуто доказів того, що поліцейські при виконанні ними службових обовязків, знаходячись біля будівлі Лисичанського міського суду Луганської області 16 лютого 2018 року о 08 годині 40 хвилин, предявляли ОСОБА_1 законні вимоги чи розпорядження, а ОСОБА_1 свідомо вчинив дії, які б свідчили про злісну непокору в їх виконанні.

При цьому, надані органом Національної поліції докази на підтвердження провини ОСОБА_1, а саме довідки про факти реєстрації звернень громадянина ОСОБА_1 до Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області та копія протоколу № 8 засідання комісії Лисичанської міської ради Луганської області від 22 березня 2016 року суд визнає неналежними доказами, оскільки дані докази не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для даної справи про адміністративне правопорушення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, суд зазначає, що звернення ОСОБА_1 до органу Національної поліції з відповідними зверненнями та скаргами є правом останнього, закріпленого Конституцією України.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд визнає недопустимими та неналежними доказами, оскільки останні на неодноразові виклики в судове засідання для допиту безпосередньо судом не зявились, крім того, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення свідки в установленому порядку співробітниками патрульної поліції, якими складався протокол і відповідно які, згідно до ст. 252 ч. 2 КУпАП повинні були збирати докази, не залучались, при цьому в письмових пояснення останніх не зазначено ким саме ці пояснення відбирались і суду не зрозуміло, чому ці пояснення написані на імя начальника Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області, а не Управління патрульної поліції в Луганській області, посадові особи якого повинні були встановлювати свідків події.

Крім того, як вбачається зі змісту письмових пояснень ОСОБА_5, останній 16.02.2018 року близько 09 години приходив до Лисичанського міського суду з метою уточнення розміру штрафу, який йому потрібно було сплатити згідно постанови суду, про те, ці пояснення суд вважає неправдивими, оскільки згідно журналу реєстрації відвідувачів суду Лисичанського міського суду ОСОБА_5 16.02.2018 року Лисичанський міський суд не відвідував і записі про це в журналі відсутні.

Також співробітниками патрульної поліції всупереч вимог ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» та Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженого Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року № 100, не активували нагрудну відеокамеру при контакті з особою, в даному випадку ОСОБА_1 та при затриманні останнього.

При цьому, наданий в якості доказу відеозапис з нагрудних камер поліцейських, не містить запису події правопорушення, а лише підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в приміщенні Лисчанського ВП ГУНП в Луганській області.

Оскільки державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності і усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд не приймає до уваги покази допитаних працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , так як інших допустимих та належних доказів, які б узгоджувалися з показами даних свідків, не заінтересованих в результатах розгляду даної справи, в цій частині надано не було, і покази останніх повністю спростовуються показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4 сумніватися в правдивості яких у суду не має підстав, останні попереджалися судом про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів суду та були приведені судом до присяги і не є особами, зацікавленими в результатах розгляду даної справи.

При огляді диску з відеозаписом подій, які відбувалися 16.02.2018 року о 08 годині 40 хвилин біля приміщення Лисичанського міського суду Луганської області, надані суду за клопотанням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ніяких законних розпоряджень або вимог при виконанні ними службових обовязків ОСОБА_1 не робили, про застосування відносно останнього, в порушенні вимог ст. 43 ЗУ «Про Національну поліцію» не попереджали, і дій які б давали підставу вважати, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, тобто злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обовязків ОСОБА_1 не вчиняв. З вказаних відеозаписів також вбачається, що працівники поліції в порушення вимог ст. 18 ч. 3 ЗУ «Про національну поліцію», звертаючись до ОСОБА_1 не представились, не довели законність своїх вимог до останнього та безпідставно застосували до останнього фізичну силу.

При цьому оглянуті відеозаписи подій, повністю узгоджуються як з показами самого ОСОБА_1, так і з показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Крім того, в порушення вимог діючого законодавства України інспектором Замулою Я.І. при складанні протоколу про затримання ОСОБА_1, не зазначено час звільнення останнього, а також повідомлення про затримання ОСОБА_1 його родичам, або у разі неможливості такого повідомлення або відмови особи надати інформацію для їх повідомленні, не зроблено відповідний запис.

Доказів, які б спростовували події, зафіксовані на оглянутому в суді відеозапису, долученого до матеріалів справи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, співробітниками патрульної поліції суду не надано.

При цьому суд зазначає, що наявність лише одного протоколу, складеного співробітниками поліції для встановлення судом в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП не достатньо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що при встановлених обставинах в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б свідчили про законні розпорядження чи вимоги працівників патрульної поліції, предявлених для виконання ОСОБА_1, та про умисні дії ОСОБА_1, які б свідчили про злісну непокору в їх виконанні, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 247 ч. 1, 185, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М. Старікова