Провадження № 33/792/180/18
Справа № 670/978/17 Головуючий в 1-й інстанції Потапов О. О.
Категорія: КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Інжиєвської Ю.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 березня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце проживання (перебування) с. Гримячка, вул. Дзержинського, 60, Віньковецького району Хмельницької області,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 05.12.2017 року о 18.00 год. керував автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі с. Зіньків-Яснозіря в стані алкогольного спяніння. Стан алкогольного спяніння підтверджується висновком медичного огляду чергового лікаря Віньковецької ЦРЛ.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

Вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що в протоколі не сформульовано, який саме огляд він мав пройти на вимогу поліцейського та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавило його права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле, та таке право поліцейським не роз'яснено.

Зазаначає, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом його вини.

У протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду. Не надано можливості перевірити герметичність упаковки муштуків, що надавались для проходження тесту. Адже, посилаючись знову на відеоспостереження, надане працівниками поліції, видно, що перший раз працівник поліції розпаковує муштук; 2-й раз - він продував у вже використаний; 3 раз продував сам поліцейський у інший муштук та у 4 раз він знову продував у нерозпакований використаний муштук. На місці зупинки він повідомив, що спиртного не вживав, свідків, не залучено. Із роздрукованим чеком результату приладу Драгер його не ознайомили та не надали можливості його підписати чи відмовитись від підпису. О 18 год. 15 хв. відео перервано.

Стверджує, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я.

З висновком медичного закладу не погоджується, оскільки алкогольних напоїв не вживав.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, на підтримку апеляційної скарги, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як убачається з матеріалів справи, дізнання, з'ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Такий висновок ґрунтується на даних:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 054816 від 05.12.2017 року, згідно з якими ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком медичного огляду №78, виданим черговим лікарем Віньковецької ЦРЛ.

- висновку № 78 щодо результатів медичного огляду, ОСОБА_1 Віньковецькою ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до якого, ОСОБА_1 перебував в стані легкого алкогольного спяніння.

- тесту продування повітря ОСОБА_1 в прилад «Драгер» на місці зупинки, який показав результат 1,15 проміле;

- поясненнями ОСОБА_3 (а.с.6), яка повідомила про результати медичного огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння становили- 0.6%, та що він відмовився від підпису медичного висновку.

- матеріалами відеофіксації події за участі ОСОБА_1, наданої на запит суду, згідно якої на пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 продуває повітря в прилад «Драгер», при цьому намагається не виконувати тест відповідно до пропозиції запропонованої працівником поліції, чим змушує останнього повторювати тестування та міняти муштуки до трьох разів. Поліцейським надавалось право ОСОБА_1 здійснити телефонний дзвінок, що говорить про дотримання прав порушника на момент зупинки транспортного засобу.

Із аналізу протоколу та висновку не слідує, що висновок складений після складання адміністративного протоколу, тому суд обгрунтовано відкинув версію захисту, в цій частині, щодо неналежності протоколу як доказу у справі.

В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних пояснень та показань цього свідка.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об'єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ОСОБА_1 та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_1 який є прямо зацікавленою особою, його звинуваченні органів поліції та суду в упередженості та необ'єктивності, вільному тлумаченні закону, що не можна визнати допустимими доказами.

В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об'єктивного доказу щодо застосування відносно ОСОБА_1, свідків, заборонених законодавством методів дізнання, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, свідків, чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, в суду немає.

Об'єктивних даних, які б вказували на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1, в матеріалах справи не встановлено.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, на що є посилання в апеляційній скарзі, і вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційним судом скарга ОСОБА_1 була прийнята до розгляду та йому надана можливість реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, які, на його думку, були порушенні місцевим судом, зокрема, давати пояснення, подавати докази, допитати свідків.

В процесі апеляційного розгляду свідок ОСОБА_4 підтвердив, що водій ОСОБА_1, у вказаному місці, був зупинений поліцейськими за порушення ПДР, оскільки, в керованому ним автомобілі не підсвічувався задній номерний знак. При спілкуванні виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного спяніння, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу, з результатами якого він не погодився. Згідно висновку Віньковецької ЦРЛ ОСОБА_1 перебував в стані легкого алкогольного спяніння.

За показаннями свідка ОСОБА_5, ОСОБА_1 спочатку відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а потім пройшов його. Результат тесту стан легкого алкогольного спяніння. Зразки крові ОСОБА_1 зробити не бажав і від підпису висновку відмовився.

Враховуючи вказані обставини, місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, про допущені, на думку ОСОБА_1 порушення, при проведенні йому огляду на стан алкогольного спяніння є безпідставними і не спростовують висновок суду про вчинення цього правопорушення ним.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Зокрема, суддею, при визначенні ОСОБА_1 виду стягнення, взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та конкретні обставини справи.

За таких обставин вважаю, що стягнення, накладене на ОСОБА_1, при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и ла:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 березня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_6