Справа № 526/560/18
Провадження № 3/526/157/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Тищенко Л.І.

при секретарі Синепол С.А.

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши протоколи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює,

за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП,

в с т а н о в и в:

до суду надійшли протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Зі змісту протоколів серії БР № 062982, БР № 062983, БР № 062984 про адміністративне правопорушення від 25 березня 2018 року, складених інспектором поліції Гадяцького відділу поліції ОСОБА_2 слідує, що 25.03.2018 о 20 год. 10 хв., в с. Великі Будища Гадяцького району Полтавської області ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Керуючи автомобілем НОМЕР_1, ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Після скоєння ДТП ОСОБА_1 продовжив рух та залишив місце ДТП.

Крім того, згідно даних протоколу серії ГП № 499096 про адміністративне правопорушення від 25 березня 2018 року, складеного інспектором поліції Гадяцького відділу поліції ОСОБА_2, 25.03.2018 о 21 год. 55 хв. в с. Великі Будища Гадяцького району, ОСОБА_1 скоїв злісну непокору працівникам поліції на їх законні вимоги, при цьому хапав за форменний одяг, на зауваження не реагував.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130, ст. ст. 124, 122-4, ст. 185 КУпАП.

Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 квітня 2018 року справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, справа № 526/562/18, провадження № 3/526/159/2018; ст. 124 КУпАП, справа № 526/561/18, провадження № 3/526/158/2018; ч. 1 ст. 130 КУпАП, справа № 526/560/18, провадження № 3/526/157/2018; ст. 185 КУпАП, справа № 526/563/18, провадження № 3/526/160/2018, об`єднано в одне провадження оскільки справи надійшли до суду в один час та передані були для розгляду одному судді, тобто мали розглядатися одночасно одним і тим же органом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних правопорушень не визнав, суду пояснив, що у вечірній час 22 березня 2018 року на автомобілі «Нива» червоного кольору він повертався додому в с. Великі Будища Гадяцького району Полтавської області. Орім нього, в автомобілі були ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Не доїжджаючи близько 300 м до зупинки в центрі с. Великі Будища, на зустріч його транспортного засобу виїхав автомобіль ВАЗ білого кольору, з яким він дійсно розминався на вузькій дорозі, але при цьому ніякого удару, який міг свідчити про ДТП не відбулося, тому він не зупиняючись, продовжив свій рух далі. Після цього, висадив пасажира ОСОБА_5, а потім підвіз ОСОБА_6, який є його сусідом. Біля господарства останнього, вони викладали з автомобіля інструмент. У цей час до них підїхав автомобіль НОМЕР_2 білого кольору, водій якого, а саме ОСОБА_3, який висунув претензії, посилаючись на те, що він пошкодив його автомобіль, але він із цим не погодився, оскільки, оглянувши свій автомобіль ВАЗ 2121, не помітив жодних пошкоджень, які б свідчили про ДТП. ОСОБА_3 повідомив, що викличе працівників поліції. Працівники поліції дійсно приїхали через деякий час. Проте на місце, на яке вказував водій ОСОБА_3, ніхто з них не виїжджав, щодо складання схеми місця ДТП йому також нічого невідомо. Працівники поліції пропонували йому пройти медичний огляд, з метою встановлення стану спяніння, але не о 20 год. 10 хв., як зазначено у протоколі, а близько 23 год., від чого він відмовився, оскільки не вважав це за потрібне так, як за кермом він не перебував, а під час керування транспортним засобом був тверезим, і вживав спиртні напої вже після того, як до нього приїжджав Дзюба, за вечерею у сусіда ОСОБА_6.

Окрім того, ОСОБА_1 не визнав своєї вини у вчиненні порушення ним, як учасником дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такої події не було.

Щодо обставин злісної непокори працівникам поліції, про що значиться у протоколі, ОСОБА_1 пояснив, що оскільки працівники поліції незаконно проникли до його господарства та житла, у той час коли його не було вдома, він дійсно висловлювався нецензурною лайкою, та повідомив, що буде фіксувати все на відеокамеру, після чого до нього застосували кайданки. Більше ніяких дій, з його боку, щодо працівників поліції, він не вчиняв.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 25.03.2018 він разом з друзями ОСОБА_7 та ОСОБА_4, поїхали на його автомобілі НОМЕР_3 в с. Великі Будища Гадяцького району Полтавської області відпочивати. Близько 20 год. 10 хв. на зустріч йому рухався інший автомобіль, у якого не світилась ліва фара. Характер руху даного автомобіля викликав підозру у спроможності водія керувати ним, тому він вирішив зупинитися на узбіччі. Проте, коли вказаний автомобіль, розминався з його транспортним засобом, він виїхав на його смугу руху та лівою стороною вдарив ліву сторону його автомобіля. Це був ВАЗ 2121 «Нива» червоного кольору, водій вказаного транспортного засобу не зупинився та продовжив рух. Після цього, він на своєму автомобілі знайшов автомобіль «Нива», власником якого виявився ОСОБА_1, у якого були явні ознаки алкогольного спяніння та який повідомив, що не має бажання розмовляти з ним, у звязку з чим він викликав працівників поліції, з якими він, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхали до господарства ОСОБА_1 Вдома ОСОБА_1 не було, а потім він вийшов з сусіднього господарства. Поводив себе ОСОБА_1 агресивно, виражався нецензурною лайкою. Працівники поліції вивели його до автомобіля, де запропонували пройти огляд на стан спяніння, від чого він відмовився.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав аналогічні пояснення.

Для повного та обєктивного розгляду справи, у судове засідання неодноразово викликався свідок ОСОБА_8, проте на вказані виклики не зявився.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 25 березня 2018 року у вечірній час доби він їхав разом з ОСОБА_1 в автомобілі та сидів на задньому сидінні. Будь-якого зіткнення під час проїзду по с. Великі Будища, з іншим автомобілем він не відчув. Протягом дня, він з ОСОБА_1 разом працював, а тому підтвердив, що алкогольні напої ОСОБА_1 не вживав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав аналогічні пояснення. Окрім того, підтвердив, що коли вони після роботи повернулися додому, ОСОБА_1 перебував разом з ним у його господарстві, де за вечерею вони вживали спиртні напої.

З метою повного та обєктивного розгляду справи, у судове засідання були викликані працівники поліції: ОСОБА_2, який складав протоколи відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_9, який був присутнім під час подій, що відбувалися 25 березня 2018 року, котрі пояснили, що 25 березня 2018 року було повідомлення про ДТП, у звязку з чим вони прибули в с. Великі Будища, де на зупинці їх зустрів Дзюба, який показав де відбулося з його слів ДТП за участю ОСОБА_1, а потім показав де знаходиться автомобіль іншого учасника ДТП. Підїхавши до подвіря, поблизу якого стояв автомобіль ОСОБА_1, самого ОСОБА_1 там не було, тому вони зайшли у господарство, з метою зясування обставин, про які повідомив їм Дзюба. Коли на подвірї зявився ОСОБА_1, то почав ображати їх, нецензурно висловлювався, виштовхував із двору, протягував руку до зброї.

Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків, а також відмовився від надання будь-яких пояснень та підпису у протоколах про адміністративні правопорушення.

Після цього ОСОБА_2 було складено чотири протоколи відносно ОСОБА_1, а саме за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Вказана позиція КСУ відповідає правовій позиції Європейського Суду з прав людини.

У рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «ОСОБА_8 де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1, пояснення свідків та дослідивши наявні у матеріалах справ про адміністративні правопорушення, приходить до наступних висновків.

Стаття ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Як було встановлено у судовому засіданні, на підставі пояснень допитаних свідків, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_9, схема місця ДТП, яка мається в матеріалах справи, була складена працівником поліції лише на підставі пояснень ОСОБА_3, тобто особи, якою були викликані працівники поліції, оскільки ні автомобіля ОСОБА_1 ні самого ОСОБА_3, який повідомив працівників поліції про дорожньо-транспортну пригоду на тому місці не було.

Будь-які дії для зясування, виявлених ніби-то механічних пошкоджень, на транспортних засобах, інформація про що міститься у схемі місця ДТП, уповноваженою на те особою, якою складено відповідні протоколи, не проводилися і докази на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню, відсутні.

Суд, враховуючи, що ОСОБА_1 заперечує не лише свою причетність до дорожньо -транспортної пригоди, яка ніби-то сталася 25.03.2018 о 20 год. 10 хв., в с. Великі Будища Гадяцького району Полтавської області, про що значиться у протоколах про адміністративні правопорушення відносно нього, а й таку подію загалом, а також відсутність належних доказів на підтвердження даної події, тому вважає, що підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, тобто, у звязку з відсутністю події та складу даних адміністративних правопорушень.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Обєктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже обовязковою ознакою обєктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення, є керування особою транспортним засобом. Всі інші кваліфікуючі ознаки складу вказаного адміністративного правопорушення є похідними. Відсутність такої ознаки обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення як керування особою транспортним засобом, навіть за наявності будь-яких інших ознак, у тому числі перебування особи у стані алкогольного спяніння, виключає адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у той час, коли йому працівниками поліції було запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного чи наркотичного спяніння, а саме відеоматеріали, на яких зафіксовані події, що мали місце 25.03.2018 за участю ОСОБА_1, чи будь-які інші докази підтверджуючі даний факт, а саме зупинку працівниками поліції ОСОБА_1, як особу, яка керувала транспортним засобом, не зазначені ні у протоколі, та не приєднані до матеріалів справи, як і не були надані суду.

Окрім того, дана обставина, спростована поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні, які підтвердили, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння, але коли він знаходився не за кермом автомобіля, а у своєму господарстві та через певний і тривалий проміжок часу, після події, на яку вказував Дзюба.

Таким чином, докази, які обєктивно та достеменно підтверджували те, що ОСОБА_1 25.03.2018, був зупинений працівниками поліції за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та при цьому відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею також відсутні.

Статтею 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» зазначено, що при розгляді справ про правопорушення, передбачені статтями 185 і 185-7 КУпАП, судді зобов'язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягується до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року.

Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Тобто дане правопорушення обовязково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані. У протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції.

Обов'язковим елементом об'єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків чи інших, вищеперерахованих осіб, у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 499096, складеного інспектором СРПП № 3 Гадяцького ВП ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП не вбачається в чому саме виразилась злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків з його боку, а саме ким з працівників поліції були висунуті вимоги чи законне розпорядження при виконанні службових обов'язків, яке він не виконав, за яких обставин такі вимоги висувалися.

У той же час, з протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається, яке законне розпорядження чи вимога, і ким саме були пред'явлені ОСОБА_1 та кому з працівників поліції він злісно не покорився.

Таким чином, наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП не містить належного викладення об'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки у ньому не розкрито належним чином, в чому полягала непокора особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та які законні вимоги працівників поліції не виконано, що дозволило б кваліфікувати таку непокору саме як злісну.

Дані обставини, не знайшли свого підтвердження і у ході розгляду даного протоколу, оскільки пояснення допитаних у судовому засіданні, як вищезазначених свідків так і працівників поліції, які були присутні під час подій, що відбувалися у господарстві ОСОБА_1 не містять інформації щодо злісної непокори працівникам поліції та в чому вона виражалася.

Що стосується пояснень, допитаних у судовому засіданні в якості свідків працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_9, в частині, що ОСОБА_1М, під час їх перебування в його господарстві, хватав за форменний одяг та протягував руки до зброї, то суд вважає, що за відсутності інших доказів, на підтвердження такої обставини, такі пояснення є недостатніми для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КК України.

За змістом ст.ст. 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов'язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об'єктивної та суб'єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Суть вчинених правопорушень, зазначена у протоколах відносно ОСОБА_1, викладена у них не належно, у зв'язку з чим кваліфікація дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, адже позбавляє суд змоги встановити виконання положень ст. 283 КУпАП, самі обставини скоєння правопорушення, що призводить до ігнорування прав особи, яку притягають до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту (враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення імовірного діяння) гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП, визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які безпосередньо вказують суду на наявність вини ОСОБА_1 у вчинені дій, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, тому суд приходить до висновку про закриття провадження у справі, в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд.

Головуючий Л. І. Тищенко