АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 25 серпня 2017 року, о 23 год. 10 хв. по вул. Щербаківського, 52 у м. Києві, керував автомобілем марки «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначав, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 18 жовтня 2017 року, та 23 жовтня 2017 року звернувся до Апеляційного суду міста Києва із апеляційною скаргою, яку постановою Апеляційного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року йому повернуто у зв'язку з відсутністю клопотання про поновлення строку оскарження. Вказану постанову ним отримано 06 листопада 2017 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропущено з поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначав, що у протоколі про адміністративне правопорушення незрозуміло викладено фактичні обставини справи та суть адміністративного правопорушення, оскільки не вказано, від якого саме огляду на стан сп'яніння, та у який спосіб він відмовився.

Також посилався на порушення інспектором поліції порядку огляду на стан сп'яніння, та відсутність у матеріалах справи направлення особи до закладу охорони здоров'я для проходження огляду. Крім того, матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом та передачу права керування іншій особі.

Зазначав про сумнівність показань свідків, оскільки вони містять вказівку про таку ознаку сп'яніння, як невідповідність поведінки обстановці, однак така ознака відсутня у даних протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, суддя місцевого суду не перевірив показання свідків шляхом їх допиту у судовому засіданні, та необгрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про їх допит.

Крім того, апелянт вказував на те, що він не зареєстрований у місті Києві, а тому, справа про адміністративне правопорушення розглянута з порушенням правил територіальної підсудності.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення ОСОБА_3, надані ним у судовому засіданні під час апеляційного розгляду 12 квітня 2018 року, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши відеозапис, яким зафіксовано подію адміністративного правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_3, у порушення вимог ст. 285 КУпАП, вручено лише 18 жовтня 2017 року.

23 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року.

Постановою судді Апеляційного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернуто особі, яка її подала, у зв'язку із пропуском апелянтом строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду та відсутністю клопотання про поновлення такого строку. Вказану постанову вручено апелянту 06 листопада 2017 року.

06 листопада 2017 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження вказаної постанови судді районного суду.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" ( рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

У зв'язку з цим вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_3 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, а тому пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 12 Розділу II вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 25 серпня 2017 року, у відповідності до якого, цього ж дня, о 23 год. 10 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем «Шевроле», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Щербаківського, 52, у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, порушення мови та координації рухів, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків /а.с. 1/;письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 25 серпня 2017 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 25 серпня 2017 року о 23 год. 20 хв. ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння /а.с. 2/.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду 12 квітня 2018 року досліджено відеозапис з нагрудної камери (файли № , , , , , , ) з нагрудної камери інспектора поліції, на якому зафіксовано спілкування інспекторів поліції із ОСОБА_3, пропозицію останньому пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, та відмову ОСОБА_3 від проходження такого огляду /а.с. 101/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається із матеріалів справи та дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, працівниками поліції у повній мірі дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських атів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі-Інструкція) під час здійснення пропозиції ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння, та вказаними доказами спростовуються доводи апелянта про порушення працівниками поліції процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, та відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення конкретних даних про те, від якого саме виду огляду на стан сп'яніння він відмовився, ретельно перевірялися під час апеляційного розгляду, але не знайшли свого підтвердження.

Протокол про адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП складений з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, та містить в собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не викликав для допиту свідків та відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків, не свідчать про незаконність оскаржуваної постанови. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних, які б вказували на те, що ОСОБА_3 або його захисник зверталися до судді місцевого суду з відповідними клопотаннями.

Крім того, судом апеляційної інстанції вживались заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, проте свідки на неодноразові виклики до апеляційного суду не з'явилися /а.с.а.с. 87, 88, 98, 99, 113, 114/.

Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом, та направлення для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, положення ст.ст. 256, 266 КУпАП, не передбачають обов'язок уповноваженої особи долучати до протоколу про адміністративне правопорушення направлення особи для проходження медичного огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

Посилання в судовому засіданні під час апеляційного розгляду захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на те, що відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського не може бути належним доказом у справі, оскільки на частині відеозапису в момент відмови особи від проходження огляду на стан сп'яніння не зафіксовано обличчя особи, яка відмовляється від такого огляду, не свідчать про неналежність та недопустимість вказаного доказу. Дані дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського узгоджуються з іншими наявними у справі доказами, та підтверджують факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Вказана стаття не містить положень щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцем реєстрації особи, стосовно якої складено протокол.

Як убачається із даних протоколу про адміністративне правопорушення, місцем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначено м. Київ, вул. Щербаківського, 52, що територіально відноситься до юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про те, що справа про адміністративне правопорушення стосовно нього розглянута з порушенням правил підсудності, оскільки він не зареєстрований у м. Києві, не грунтуються на вимогах КУпАП.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 Правил, та інших переконливих даних, які б безумовно спростовували висновки суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_3немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.