АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 11 лютого 2018 року, о 09 год. 35 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем «Нісан», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Прорізній, 10, у м. Києві, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився із застосуванням приладу &q?од;Драгер&q?ст; (результат тесті - 0,21 проміле), у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 &q?ох;а&q?кі; «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження стосовно ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки у ньому чітко не зазначено, який саме порядок проходження огляду було запропоновано водієві.

Огляд на стан сп'яніння проводився у відсутності свідків, оскільки згідно пояснень останніх, їм запропоновано бути присутніми при проведенні огляду о 09 год. 45 хв., у той час як огляд проведено о 09 год. 26 хв.

Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення матеріалам справи та вимогам ст. 266 КУпАП.

Крім того, працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_3 копії акту огляду на стан сп'яніння, та його не відсторонено від керування транспортним засобом.

Зазначав, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення не допитав свідків, а їх письмові пояснення не можуть бути доказом у справі, оскільки не відповідають даним протоколу та складені не власноруч, а на спеціальних бланках.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з'явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений своєчасно та належним чином.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, заслухавши думку захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_3, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі останнього у судовому засіданні.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 пояснив, що відповідно до даних офіційної інструкції виробника приладу &q?ої;Алкотест 6820&q?ик;, за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_3, вказаний прилад має похибку, яка становить +/- 0,05 проміле, а тому результат тестування ОСОБА_3 за допомогою зазначеного приладу, який становить 0,21 проміле, не свідчити про перебування останнього у стані алкогольного сп'яніння.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, що подала апеляційну скаргу - захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до пунктів ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У відповідності до пункту 7 Розділу II Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі - Інструкції), установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором патрульної служби при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та суддею місцевого суду при розгляді справи вказаних про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.9 Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно мотивувальної частини постанови, висновок судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, даних результату тесту на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», та даних акту огляду на стан сп'яніння.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку, що суддя місцевого суду дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2018 року, складеного стосовно ОСОБА_3, останній 11 лютого 2018 року о 09 год. 35 хв. керував автомобілем «Нісан», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Прорізній, 10, у м. Києві, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився із застосуванням приладу &qu с;Драгер&q?ол; (результат тесті - 0,21 проміле), у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 &qu(р;а&q?та; Правил.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктами 3-5 розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З долученого до матеріалів справи письмового результату тестування ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» Алкотест 6820, убачається дата, час, місце проведеного тестування (11 лютого 2018 року о 09 год. 26 хв., температура на час проведення тестування (+9), дані особи, яку піддано тестуванню, результат тесту, який становить 0,21 проміле /а.с. 2/.

Разом з тим, як убачається з таблиці 3 інструкції експлуатації спеціального технічного засобу &q?ст;Алкотест 6820&que=;, вказаний прилад має похибку +/-0,05 мг/л при температурі від мінус 5 до 15, що свідчить про можливість відображення результату тестування ОСОБА_3 з помилкою у діапазоні 0,05 проміле у більшу або меншу сторону.

Враховуючи, що установлення стану алкогольного сп'яніння особи здійснюється у випадку, коли цифровий показник після проведення становить більше 0,2 проміле алкоголю в крові, та беручи до уваги існування похибки у 0,05 проміле для спеціального технічного засобу &q?ки;Алкотест 6820&q?ля;, показник результату тестування ОСОБА_3, який становив 0,21 проміле, не може бути достатнім доказом перебування останнього у стані алкогольного сп'яніння .

За таких обставин, не можуть бути визнані доказами в справі про адміністративне правопорушення і акт огляду на стан сп'яніння та пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки вказані докази грунтуються на даних результату тестування за допомогою приладу &q?ни;Алкотест 6820&q?ув;.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Між тим, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду на допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в у діях ОСОБА_3 складу правопорушення є обгрунтованими, тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтеечах ОСОБА_3 з доповненнями задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року відносно ОСОБА_3 скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва В.В. Мельник