ЄУН № 336/2896/18
пр. № 3/336/1101/2018
ПОСТАНОВА
Іменем України
25 травня 2018 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, місце перебування: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП.

Водночас при дослідженні матеріалів справи суд дійшов висновку про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам чинного законодавства та відсутність підтвердження обґрунтованості правильності кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Стаття 172-11 ч. 4 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, або самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду.

Стаття 256 КУпАП вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо місця проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також з доданих до матеріалів справи документів не виявляється можливим встановити точно чи є ОСОБА_1 військовослужбовцем строкової служби або військовослужбовцем (крім строкової військової служби), або військовозобов`язаним та резервістом.

Крім того, у протоколі вказано, що ОСОБА_1 не з`явився з лікувального закладу 16.05.2018 року, натомість як з доданої до протоколу виписки не виявляється можливим зрозуміти чи мав ОСОБА_1 обов`язок з`явитись на службу саме 16.05.2018 року, адже ця дата визначена датою виписки.

Більш того, в наданій виписці зазначено про те, що ОСОБА_1 "потребує звільнення від виконання службових обов`язків на три доби", однак не зрозуміло ким зроблено таку дописку та з якої дати слід рахувати визначений строк.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 з застосуванням кваліфікуючої ознаки вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, на переконання суду, не має під собою належного правового підґрунтя.

Так, статтею 1 Закону України «Про оборону України» № 1932 від 06.12.1991 року визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Оскільки воєнного стану в України не введено, тож особливий період охоплює час з оголошення рішення про мобілізацію та на час такої мобілізації.

Востаннє часткова мобілізація в Україні оголошувалась Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 року, який набрав чинності 20.01.2015 року, у відповідності до пункту 1 якого оголошено та проведено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Таким чином, період часу, протягом якого було оголошено мобілізацію вказаним Указом, сплив ще у 2015 році, а оскільки пізніше рішень про мобілізацію не приймалось, тож висновок про те, що в Україні триває особливий період є сумнівним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Так, чинне законодавство не пов`язує закінчення особливого періоду з прийняттям рішення про демобілізацію, оскільки відповідно до положень Закону № 1932 особливий період охоплює час мобілізації, яка в Україні закінчилась за закінченням 210-денного терміну, починаючи з 20.01.2015 року.

Тим більше, що з того часу Президентом України неодноразово приймались укази про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Інших підстав для застосування вказаної кваліфікуючої ознаки в протоколі не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП та підлягає поверненню для доопрацювання та приведення його відповідність до норм ст. 256 КУпАП.

На підставі викладеного,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП України повернути до Військової частини НОМЕР_1 для доопрацювання та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог чинного законодавства.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя О.І. Дацюк