АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1295/2018 Категорія ст. 130 КУпАП
Головуючий суддя у 1-й інстанції: Макаренко І.О.
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду

м. Києва від 19 січня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що він 13 грудня 2017року о 02-40 год. в м. Києві по проспекту Перемоги, 98/2, керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, із ознаками алкогольногосп'яніння: порушення мовлення, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода.Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду

м. Києва від 19 січня 2018 року скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; розгляд справи відбувся у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_3 неодноразово повідомлений належним чином про час та дату судового засідання до суду апеляційної інстанції не з'явився, причини неявки не повідомив, заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило, тому вважаю, що апеляційний перегляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3. можливий у його відсутність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 6, 7 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015року, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З метою перевірки доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції досліджені наявні у адміністративних матеріалах докази.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 13 грудня 2017 року о 03-00 ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, у зв'язку з порушенням п. 2.9 В ПДР України був зупинений працівникками поліції, в ході перевірки у водія виявлені ознаки алкогольного сп'яніння: порушення мовлення, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за

ч. 1 ст. 130 КУпАП складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. ОСОБА_3 ознайомлений зі своїми правами та обов'язками, будь-яких пояснень чи зауважень щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та його змісту ОСОБА_3 не зазначав.

А тому доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_3 складу та події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - необґрунтовані та спростовуються дослідженими у суді доказами, яким суд дав оцінку як кожному окремо так і у їх сукупності.

Також доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив його процесуальні права, оскільки розглянув справу у його відсутність спростовуються матеріалами адміністративної справи з яких убачається, що суд першої інстанції належним чином повідомляв ОСОБА_3 про дату та час судового засідання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», зазначено, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається , в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об'єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

З урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, наявних у матеріалах справи доказів того, що суд першої інстанції неодноразово належним чином повідомляв ОСОБА_3 про час і місце судових засідань, вважаю, що суд неухильно дотримався в даному випадку норм закону та вживав усіх заходів направлених на забезпечення явки особи до суду.

Переконливих доводів, які спростовували би висновки суду першої інстанції і були підставами для зміни чи скасування постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді справи в апеляційній інстанції не встановлено.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, установлених судом.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено такихпорушеннь, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 19 січня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.М. Сітайло