Справа № 738/497/18 Головуючий у 1 інстанції Слісар А. В.
Провадження № 33/795/206/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнутого до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

якою накладено стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.,

в с т а н о в и в:

Згідно виконавчого листа виданого Деснянським районним судом м. Чернігова від 24 березня 2003 року по справі № 2-2444 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19 березня 2003 року і до його повноліття. 15 липня 2011 року заступником начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. ОСОБА_2 не сплатив аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання. Станом на 01 квітня 2018 року розмір заборгованості по аліментам становить 29431,19 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що відповідальність за вказане правопорушення була встановлена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07 грудня 2017 року, який набув чинності 06 лютого 2018 року. Тобто суд визнав його винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у несплаті аліментів на утримання його дитини, проте до 06 лютого2018 року вказані діяння не передбачали адміністративної відповідальності, а після встановлення відповідальності (06 лютого 2018 року) сукупний розмір його заборгованості не перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців. Більше того, незважаючи на те, що він не має офіційного місця роботи, кожного місяця перераховує своєму синові кошти у розмірі 1100 грн., про що надає відповідні квитанції до менського РВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативні правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Із матеріалів справи та доводів апеляційної скарги вбачається, що вона обґрунтована.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за несплату аліментів встановлена Законом України № 2234-VIII від 07.12.2017 та стаття 183-1 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за несплату аліментів, набрала чинність 06 лютого 2018 року.

Згідно вимог ст. 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які помякшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно матеріалів справи, а саме виконавчого листа виданого Деснянським районним судом м. Чернігова від 20 березня 2003 року по справі № 2-2447 2003 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19.03.2003 року і до його повноліття.

15.07.2011 року заступником начальника Державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа.

Згідно розрахунку розміру заборгованості по аліментах по виконавчому листу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів, наданого головним державним виконавцем Менського районного відділу ДВС, розмір заборгованості станом на 01.01.2017 року становить 29431, 19 грн.

Разом з тим, стаття 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою встановлена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, набрала чинності 06 лютого 2018 року, а тому діяння, яке мало місце в період з 19.03.2003 року по 01.01.2017 року не може бути кваліфіковано за ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а ОСОБА_3 не може бути притягнутий до відповідальності, оскільки склад правопорушення, передбачений даною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення, станом на день складення протоколу та розгляду його в суді, відсутній.

При наведених обставинах суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2018 року щодо нього скасувати і провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1