Справа № 509/1066/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Бокоч С.С.,

за участю: прокурора Тімошевського А.В.,

захисника правопорушника адвоката ОСОБА_1ян С.Г.,

правопорушника ОСОБА_2янчук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1янчук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, українця, працює головою Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, зареєстрована та мешкає за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Студенська, 1, кім.9, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.172-7 ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоку № 285/2018 від 27.03.2018 року про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-7 ОСОБА_2янчук ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що ОСОБА_2янчук М.І., перебуваючи на посаді голови Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування 4 категорії, 9 рангу, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, в звязку з можливістю виконання таких функцій, використовуючи своє службове становище, діючи у власних інтересах не вжив заходи щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомив колегіальний орган під час виконання повноважень про наявність конфлікту інтересів, а саме - Молодіжненську сільську раду та вчинив дії і прийняв рішення на користь себе в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 ОСОБА_2.

Так, ОСОБА_2янчука М.І. визнано обраним на посаду Молодіжненського сільського голови відповідно до рішення Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району VII скликання, І сесії за № 1 -VII від 28 жовтня 2015 року «Про обрання Молодіжненського сільського голови VII скликання».

28 жовтня 2015 року ОСОБА_2янчук М.І. склав присягу посадовою особою місцевого самоврядування, як сільський голова Молодіжненської сільської ради VII скликання.

Рішенням № 11-VII від 10.11.2015 року «Про присвоєння Молодіжненському сільському голові ОСОБА_2янчуку ОСОБА_3 рангу посадової особи місцевого самоврядування та умови оплати його праці» Молодіжненська сільська рада вирішила: Присвоїти Молодіжненському сільському голові ОСОБА_2янчуку М.І. 9 (девятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування.

10 листопада 2015 року голова Молодіжненської сільської ради ОСОБА_2янчук М.І., знаходячись в приміщенні Молодіжненської сільської ради, під час засідання сесії, на якій розглядалося питання про присвоєння рангу та встановлення умов оплати праці, як голові сільської ради, самостійно публічно не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що підтверджується Протоколом II сесії VII скликання від 10.11.2015 року.

29 вересня 2016 року голова Молодіжненської сільської ради ОСОБА_2янчук М.І., знаходячись в приміщенні Молодіжненської сільської ради, під час засідання сесії, на якій розглядалося питання про виплату премії сільському голові, особисто доповідав та брав участь в обговоренні цього питання, за результатом чого було прийнято рішення № 408-VІI «Про виплату премії сільському голові до 25-ї річниці Дня незалежності України».

21 грудня 2016 року голова Молодіжненської сільської ради ОСОБА_2янчук М.І., знаходячись в приміщенні Молодіжненської сільської ради, під час засідання сесії, на якій розглядалося питання про виплату премії сільському голові та про надання премії сільському голові на 2017 рік, особисто доповідав та брав участь в обговоренні цих питань, за результатом чого було прийнято рішення Молодіжненської сільської ради № 502-VІI «Про виплату премії сільському голові до Дня місцевого самоврядування» та № 507-VІI «Про встановлення та надання премії сільському голові на 2017 рік».

30 серпня 2017 року голова Молодіжненської сільської ради ОСОБА_2янчук М.І., знаходячись в приміщенні Молодіжненської сільської ради, під час засідання сесії, на якій розглядалося питання про виплату премії сільському голові, особисто доповідав та брав участь в обговоренні цього питання, за результатом чого було прийнято рішення Молодіжненської сільської ради № 771-VІI «Про виплату премії сільському голові до Дня незалежності України».

Таким чином, ОСОБА_2янчук М.І., будучи головою Молодіжненської сільської ради, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування (тобто субєктом відповідальності за корупційні правопорушення), достовірно знаючи, що в його інтересах Молодіжненською сільською радою приймаються рішення, не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час засідань ради, на яких розглядалися відповідні питання, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 172-7 ОСОБА_2.

ОСОБА_4янчук М.І. свідомо порушив статті 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», статті 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в результаті чого було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 172-7 ОСОБА_2.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_2янчук М.І. пояснив, що, будучи головою Молодіжненської сільської ради, під час проведення вказаних засідань сесії заяву про конфлікт інтересів він не подавав, на сесії сільської ради не повідомляв про конфлікт інтересів, будь-яких заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів не вживав, оскільки участі в обговоренні та голосуванні рішень особисто не приймав, при цьому рішення депутатами приймалися швидко, заперечень з боку інших депутатів щодо встановлення та вплати премії голові не було.

В судовому засіданні ОСОБА_2янчук М.І. заперечував свою вину у вчиненні даного правопорушення, обґрунтовуючи свою позицію тим, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 ОСОБА_2.

Захисник ОСОБА_1янчук М.І. вважав, що в діях ОСОБА_2янчук М.І. також відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 ОСОБА_2.

Прокурор в судовому засіданні вважає доведеним скоєне ОСОБА_2янчук М.І. правопорушення та просив визнати ОСОБА_2янчук М.І. винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 ОСОБА_2 та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2янчук М.І., його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 ОСОБА_2 адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст.172-7 ОСОБА_2 передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

У примітці до цієї статті зазначено, що субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Субєктивна сторона правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 ОСОБА_2, характеризується тим, що воно вчиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно зі ст.10 ОСОБА_2 адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до ст.280 ОСОБА_2 орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 ОСОБА_2).

Відповідно до ст.245 ОСОБА_2 завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 ОСОБА_2 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно рішення Молодіжненської сільської ради Овідіопольського № 1 -VII від 28 жовтня 2015 року «Про обрання Молодіжненського сільського голови VII скликання» ОСОБА_2янчука М.І. визнано обраним на посаду Молодіжненського сільського голови.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Повноваження та функціональні обовязки голови сільської ради передбачені, зокрема, у статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також відповідною посадовою інструкцією.

Відповідно до підпунктів 3 та 8 пункту 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова сільської ради підписує рішення ради та її виконавчого комітету, скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Реалізуючи вказану норму діючого законодавства, що знайшло своє відображення під час проведення сесій ради, відповідно до протоколів сесій, які відбулися 29.09.2016р., 21.12.2016р. та 30.08.2017р., голова пропонує порядок денний сесії, зачитує проекти рішень. ОСОБА_4янчук М.І., виконуючи функцію головуючого на засіданні ради, не приймав участі ані в обговоренні питання свого заохочення (виплати та встановлення премії), ані в голосуванні за ці питання (що вбачається з результатів поіменного голосування за ці питання).

Згідно підпункту «б» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» голови сільських рад відносяться до субєктів, на яких поширюється дія цього Закону, тобто ОСОБА_4янчук М.І. є особою, яка підпадає під дію цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Судом встановлено, що рішенням № 11-VІI від 10 листопада 2015 року голова Молодіжненською сільською радою присвоєно ранг та встановлено умови оплати праці ОСОБА_4янчук М.І.; рішенням № 408-VІI від 29 вересня 2016 року голові Молодіжненської сільської ради ОСОБА_4янчук М.І. вирішено виплатити премію до 25-ї річниці Дня незалежності України; рішеннями № 502-VІI та № 507-VІI від 21 грудня 2016 року голові Молодіжненської сільської ради ОСОБА_4янчук М.І. вирішено виплатити премію до Дня місцевого самоврядування та встановлено премію на 2017 рік; рішенням № 771-VІI від 30 серпня 2017 року голові Молодіжненської сільської ради ОСОБА_4янчук М.І. вирішено виплатити премію до Дня незалежності України.

Орган, який розпочав адміністративне провадження вважає, що ОСОБА_4янчук М.І. мав реальний конфлікт інтересів, але заяву про конфлікт інтересів не надавав, на засіданнях вказаних сесій не заявляв про конфлікт інтересів, заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів не вжив. Таким чином, голова Молодіжненської сільської ради ОСОБА_4янчук М.І. вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 ОСОБА_2 неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ст.252 ОСОБА_2 України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що матеріали справи не містять і органом, який розпочав адміністративне провадження та прокурором не надано будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_2янчук М.І. та його службовими повноваженнями, як голови Молодіжненської сільської ради, в момент проведення голосування щодо встановлення рангу, встановлення розміру та виплати премії голові сільської ради, та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилось в розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», де зазначено, що корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною в ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція це використання особою, зазначеною в ч. 1 ст. 3 цього Закону наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в ч.1 ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Відповідно до п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017р. «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вказано, що вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією ОСОБА_5 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції ОСОБА_5 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року N 1700-VII "Про запобігання корупції" (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017р. «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вказано, що аналіз термінів "потенційний інтерес" та "реальний інтерес", які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням висновку науково-правової експертизи ОСОБА_5 науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року N 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката ОСОБА_5, щодо законодавства про боротьбу з корупцією, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

ОСОБА_4 відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 247 ОСОБА_2 провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні не доведено, що неповідомлення ОСОБА_2янчук М.І. у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів вчинене ним умисно, коли він усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків.

Також, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2янчук М.І. відсутня наявність реального конфлікту інтересів, він не мав умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 ОСОБА_2, відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у нього особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання ним своїх посадових обов'язків, що свідчать про те, що ОСОБА_2янчук М.І. не вчинив дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 ОСОБА_2.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_2янчук М.І. відсутня субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-7 ОСОБА_2, яка є обовязковою складовою будь-якого правопорушення, у звязку із чим і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 ОСОБА_2, з наведених підстав, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 ОСОБА_2, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 36, 172-6, 247, 251, 252, 256, 276 ОСОБА_2, Законом України «Про запобігання корупції», суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2янчук ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-7 ОСОБА_2 - закрити на підставі п.1 ст.247 ОСОБА_2 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня її отримання.

Суддя Бочаров А.І.