Справа № 474/255/18
Провадження № 3/474/92/18
Справа № 474/263/18
Провадження № 3/474/95/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.06.18року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, не працюючого, місце проживання АДРЕСА_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

30.03.2018р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 094745 від 18.03.2018р., згідно якого 18.03.2018р., близько 10 год. 15 хв., по вул. Героїв України біля буд. 16, Центрального району м. Миколаєва, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем "ВАЗ-217230", д.з НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, в установленомузаконом порядку відмовився. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того 29.03.2018р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 081088 від 24.03.2018р., згідно якого 24.03.2018р., близько 00 год. 05 хв., на 97 км. а/д М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовск, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем "ВАЗ-217230", д.з НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, в установленомузаконом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1, якому роз'яснені судом положення ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах вказаних у протоколах не визнав повністю.

Так, ОСОБА_1 пояснив, що 18.03.2018р. не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, а лише через відсутність фізіологічного бажання не зміг здати сечу на аналіз, що і відображено у висновку щодо результатів медичного огляду № 385 від 18.03.2018р.

Щодо подій, які відбувалися 24.03.2018р. ОСОБА_1 пояснив, що того дня через погодні умови він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та зупинив працівників поліції, щоб останні допомогли йому, та на пропозицію останніх не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що підтверджується свідком ОСОБА_2 та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. ОСОБА_1 також пояснив, що свідка ОСОБА_3, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 081088 від 24.03.2018р., на місці події не було. Також ОСОБА_1 пояснив, що підписав протокол оскільки був у шоковому стані після дорожньо-транспортної пригоди.

Свідок ОСОБА_2, якому роз'яснено положення ст. 272 КУпАП, дав суду показання, що 24.03.2018р., у нічний час, в його присутності ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння від якого останній не відмовлявся, а погоджувався пройти останні після того, як витягнуть з кювета машину, при цьому свідок повідомив, що жодної особи жіночої статті при цьому не було. Також свідок зазначив, що автомобіль ОСОБА_1 знаходився в кюветі та був пошкоджений, а з розмови між ОСОБА_1 та працівниками поліції було зрозуміло, що саме ОСОБА_1 зупинив працівників поліції для того щоб вони йому допомогли.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП, передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, слід зазначити, що альтернативи застосування іншого адміністративного стягнення санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 та 5 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015р. (далі - Інструкція) визначено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

У відповідності до п.п. 6 та 7 розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості, яких є сумніви.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Згідно п.п. 7, 8 розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння.

У відповідності п.п. 12, 15 розділу ІІІ Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до п. 22 розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглянув матеріали справи вважаю встановленим наступне.

З матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 094745 від 18.03.2018р. вбачається, що ОСОБА_1 18.03.2018р. на пропозицію працівників поліції погодився проїхати до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

У висновку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру № 385 від 18.03.2018р. щодо результатів медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_1 зазначено, що заключний діагноз встановити неможливо в зв'язку з відсутністю результатів лабораторних досліджень (відмови від здачі сечі) з посиланням на відсутність фізіологічного бажання.

З огляду на вказані приписи Інструкції та ст. 251 КУпАП висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння Миколаївського обласного наркологічного диспансеру № 385 від 18.03.2018р.не можна вважати належним доказом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки Інструкція передбачає обов'язкове проведення лабораторних досліджень, зокрема слини, сечі та змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а не виключно сечі, однак вказаний висновок не містить жодних даних щодо неможливості проведення лабораторних досліджень іншого біологічного середовища чи того, що ОСОБА_1 дійсно відмовився здавати сечу і це не пов'язано з його фізіологічним бажанням.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 081088 від 24.03.2018р. слід зазначити, що з пояснень ОСОБА_1, показань свідка ОСОБА_2, відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, при чому в протоколі зазначено свідка ОСОБА_3, яка не була присутня під час того, як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про невідповідність обставин зазначених у протоколі обставинам, які стали підставою для його складення.

Згідно ч.ч. 1-3 ст 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Положеннями ст.ст. 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011р.), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р. у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З наданих матеріалів справи про адміністративне правопорушення неможливо "поза розумним сумнівом" встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

З огляду на викладене, за відсутності інших об'єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколах про адміністративне правопорушення серії БД № 094745 від 18.03.2018р. та серії БР № 081088 від 24.03.2018р., не можуть бути покладені в основу судового рішення як доказ наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на вищевикладене в сукупності, провадження у справі підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 36, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксовані в протоколах про адміністративне правопорушення серії БД № 094745 від 18.03.2018р.та серії БР № 081088 від 24.03.2018р., закрити у зв'язку із відсутню події і складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол