АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №616/154/18 Суддя 1-ї інстанції: Риков М.І.
Провадження № 33/790/531/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04.05.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04.05.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом, 19.02.2018 року близько 23:27 ОСОБА_2 по вул. Сільгосптехніка в смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області керував автомобілем «ВАЗ - 2107», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На постанову районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, та вказує, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам, а саме щодо його відмови від огляду на стан спяніння, оскільки такий висновок не відповідає тим показам, які він особисто та свідок надавали в судовому засіданні.

Вказує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №099559 від 19.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 не пропонувалось пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу.

Також зазначає, що суддею було вказано, що свідок ОСОБА_4, надаючи пояснення повідомила, що перебувала на чергуванні в КЗОЗ «Великобурлуцька центральна районна лікарня», куди працівники поліції привезли його для проведення медичного огляду на встановлення стану алкогольного спяніння, однак проводити таке обстеження та складати висновок вона не мала права, а особа, яка прибула з працівниками поліції відмовилась від здачі крові, але за зовнішніми ознаками ця особа знаходилась в стані алкогольного спяніння. Однак, в своїх письмових поясненнях остання пояснила, що ОСОБА_2 було доставлено до лікарні в 00:40 20.02.20018 року, понятих або свідків при цьому не було, лікаря, який в той час міг би провести огляд на стан алкогольного спяніння також не було.

Тому апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 099559 від 19.02.2018 року було складено ще до проведення огляду на стан спяніння, або до факту відмови водія від такого огляду, тобто він складений з істотними порушеннями вимог КУпАП, у звязку з чим суд повинен був визнати такий протокол недопустимим доказом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобовязаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додатковіо бовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичнийо гляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або підвпливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог апелянта апеляційний суд виходить з того, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у своїх письмових поясненнях повідомили, що працівники поліції їх зупинили близько 23:30 год. в смт. Великий-Бурлук по вул. Сільгосп-техніка, і вони були свідками відмови водія ОСОБА_2 від проходження ним огляду на стан алкогольного спяніння в Велико-Бурлуцькій центральній районній лікарні.

У своїх письмових ОСОБА_4 зазначила, що 20.02.2018 року вона перебувала на чергуванні в Великобурлацькій центральній районній лікарні, і в 00:40 працівники поліції доставили водія ОСОБА_2 для проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного спяніння, але останній від здачі зразків крові для проведення медичного дослідження відмовився, про що лікарем ОСОБА_7 було видано відповідну довідку, а також вказала, що ОСОБА_2 мав зовнішні ознаки алкогольного спяніння, а саме: з ротової порожнини відчувався різкий запах алкоголю, нечітка мова.

Посилання апелянта, що в Великобурлуцькій ЦРЛ в момент коли, його було доставлено працівниками поліції, а саме 00:40 год. 20.02.2018 року ніби то не було лікаря, уповноваженого на проведення медичного обстеження, апеляційний суд оцінює критично, оскільки доказів такого факту не надано.

Посилання апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 099559 від 19.02.2018 року відносно ОСОБА_2 було складено раніше, ніж відмова останнього від огляду апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі доводи апелянта самі по собі не спростовують його вини у порушенні ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, і розцінюються апеляційним судом як технічна помилка при складанні протоколу,враховуючи наявність інших доказів вини ОСОБА_2, у тому числі і змістом відеозапису (а.с. 16), при відтворенні якого у судовому засіданні було встановлено, що водій ОСОБА_2 при спілкуванні з працівниками поліції зазначив, що випив спиртні напої, визнав себе винним, і за нескаладння відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення пропонував 5000 грн.

У звязку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується вказаними вище матеріалами справи, цим доказам, на думку апеляційного суду, суддею суду першої інстанції було надано повну та обєктивну оцінку.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04.05.2018 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1