Справа № 359/3500/18
Провадження № 3/359/1469/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М. розглянувши за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за участю представника за договором - адвоката ОСОБА_2, за участю прокурора Шмаля В.В., адміністративний матеріал, що надійшов від Національної поліції України Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки України, українки, працюючої заступником начальника Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 10.09.2010 року, Бориспільським МВ ГУМВС України в Київській області, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 03.05.2018 року, ОСОБА_1, обіймаючи посаду заступника начальника Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київський області (далі Бориспільський МРВ ДВС ГТУЮ в Київської області), будучи державним службовцем категорії «Б», являючись суб'єктом відповідальності відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, примітки до статті 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, в установлений законом термін не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинила правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Вказане правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Наказом Головного управління юстиції у Київський області Міністерства юстиції України від 13.09.2007 року №646/к ОСОБА_1, відповідно до її заяви, подання заступника начальника Бориспільського міськрайонного управління юстиції-начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 від 07.09.2007 року та матеріалів стажування призначено, з 14.09.2007 року на посаду заступника начальника Бориспільського МРВ ДВС ГТУЮ в Київській області, звільнивши її з посади головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції.

Раніше, тобто 05.07.1993 року, ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця.

Згідно з наказом Головного територіального управління юстиції у Київський області від 27.05.2016 № 1376/3 та відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну службу» їй присвоєно 6 ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби з 01.05.2016.

12.12.2005 року ОСОБА_1 письмово попереджена про спеціальні обмеження, які встановлені Законом та Законом України «Про державну службу» щодо прийняття та проходження державної служби.

Отже, ОСОБА_1, будучи державним службовцем, була належним чином попереджена про встановлені Законом обмеження.

Відповідно до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом.

Згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, ОСОБА_1, будучи державним службовцем, є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону НАЗК з метою виконання покладених на неї повноважень має право приймати з питань, що належать до її компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти, які згідно з ч. 5 ст. 12 Закону підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (зі змінами, внесеними рішенням НАЗК від 18.08.2016 № 1) визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи: 1) перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб'єктів декларування: щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці; декларації, передбачені абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі ст. 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; 2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Згідно з приміткою до ст. 50 Закону під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються Президент України, Прем'єр-міністр України, член Кабінету Міністрів України, перший заступник або заступник міністра, член Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник або заступник, член Центральної виборчої комісії, член, інспектор Вищої ради правосуддя, член, інспектор Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, народний депутат України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступник, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступник, член Ради Національного банку України, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступник, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступник, радник або помічник Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем'єр-міністра України, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «А» або «Б», та особи, посади яких ч. 1 ст. 14 Закону України від 07.06.2001 «Про службу в органах місцевого самоврядування» віднесені до першої-третьої категорій, а також судді прокурори і слідчі, керівники, заступники керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, їх апаратів та самостійних структурних підрозділів, керівники, заступники керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва або Севастополя, керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міста республіканського в Автономній Республіці Крим або обласного значення, району в місті, міста районного значення, військові посадові особи вищого офіцерського складу.

Абзацом 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про державну службу» визначено, що до категорії «Б» посад державної служби відносять керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог та форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

ОСОБА_1, станом на 01.09.2016 року, будучи заступником начальника Бориспільського МРВ ДВС ГТУЮ в Київської області, була зобов'язана у десятиденний строк у разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року письмово повідомити про це НАЗК.

Встановлено, що відповідно даних Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта ОСОБА_1, за нею 29.11.2017 року о 16:08:08 зареєстровано нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 152,6 м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (далі - житловий будинок) під реєстраційним номером НОМЕР_3, згідно з технічним паспортом 17/40, виданим 04.11.2017 року ФОП ОСОБА_4, та декларацією про готовність об'єкта експлуатації КС 27 виданою 27.11.2017 року Департаментом ДАБІ у Київський області на земельну ділянку за кадастровим номером: НОМЕР_4, цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд».

У відповідності до ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 331 Цивільного кодексу України зазначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Отже, за ОСОБА_1, згідно з п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 29.11.2017 року зареєстровано нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 152,6 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд про вартість нерухомого майна з коефіцієнтом знецінення, виконаним ФОП ОСОБА_4, інвентаризаційна вартість становить 1 172 380 (один мільйон сто сімдесят дві тисячі триста вісімдесят) гривень.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», з 01 січня 2017 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 1600 грн.

Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає за умови неповідомлення або несвоєчасного повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, тобто перевищує суму (1600 х 50 =) 80 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1 збудувавши та зареєструвавши вказаний будинок, набула його у власність, загальна вартість якого становить 1 172 380 (один мільйон сто сімдесят дві тисячі триста вісімдесят) гривень і становить 850,7 прожиткових мінімумів працездатних осіб, установлених на 01 січня 2017 року, що потребує здійснення додаткових заходів фінансового контролю, передбачених ч. 2 ст. 52 Закону, тому у неї виник обов'язок, передбачений цією нормою, а саме у десятиденний строк з моменту придбання майна (об'єкту нерухомості) письмово повідомити про суттєві зміни в майновому стані НАЗК.

Відповідно до положень статей 251-253 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, що має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 00 год. 00 хв. 30.11.2017 по 23 год. 59 хв. 09.12.2017.

10.12.2017 року в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений частиною 2 статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту придбання майна письмово не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Встановлено, що відповідно до публічної частини Реєстру оприлюдненого на офіційному сайті (https://portal.nazk.gov.ua), ОСОБА_1 взагалі не подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_1, обіймаючи посаду заступника начальника Бориспільського МРВ ДВС ГТУЮ в Київської області, будучи згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, в установлений законом термін, не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме про набуття у власність житлового будинку загальною вартістю 1 172 380 (один мільйон сто сімдесят дві тисячі триста вісімдесят) гривень, чим вчинила правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Місце вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1, мала можливість подати зазначену декларацію через мережу Інтернет в будь-якому місці. Але оскільки, остання є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного із корупцією, перебуваючи на посаді заступника начальника Бориспільського МРВ ДВС ГТУЮ в Київської області, то місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця знаходження зазначеного відділу, а саме: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 63.

Датою вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, є дата не пізніше якої суб'єкт декларування, повинен був подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 00 год. 00 хв. 11.12.2017 року.

Фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, є дата зібрання усіх матеріалів перевірки та подання рапорту про виявлення всіх необхідних ознак складу правопорушення.

Абзацом 10 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 даного Закону за вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов'язаним із корупцією правопорушенням.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог статті 22 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Таким чином, незалежно від виду суб'єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов'язком є діяти лише в рамках закону (дозволено робити тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).

У судовому засіданні особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, винну у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не визнала.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за договором - адвокат ОСОБА_2, у судовому засіданні, пояснив наступне, згідно протоколу (абз. № 5 стор. № 6), суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення полягає у наступному.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта ОСОБА_1, за нею 29.11.2017 року зареєстровано нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 152,6 м2 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 під реєстраційним номером НОМЕР_3, згідно з технічним паспортом 17/40 та декларацією про готовність об'єкта до експлуатації КС 27, виданою 27.11.2017 року Департаментом ДАБІ у Київській області.

На думку органу поліції, зареєструвавши 29.11.2017 року своє право власності на вказаний житловий будинок, у ОСОБА_1 виник обов'язок, передбачений ч. 2 ст. 52 Закону, щодо повідомлення НАЗК протягом 10 днів про суттєві зміни у майновому стані, оскільки вартість домоволодіння становить суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. З огляду на ці обставини дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Проте, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження підлягає закриттю з огляду на наступне.

Державна реєстрація 29 листопада 2017 року права власності за ОСОБА_1 на збудований нею ще у 2011 році житловий будинок АДРЕСА_2 не породжує обов'язку у останньої подавати до НАЗК повідомлення про суттєві зміни у її майновому стані, оскільки таких змін не настало.

З технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 вбачається, що останній збудований у 2011 році. Отже, починаючи з 2011 року ОСОБА_1, відповідно до ст. 331 ЦК України, вважається власником цього незавершеного будівництвом об'єкту.

Державна реєстрація права власності на вказаний об'єкт була здійснена лише 29 листопада 2017 року на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Тобто з 29 листопада 2017 року вказаний об'єкт незавершеного будівництва набув статус житлового будинку.

Слід звернути увагу, що починаючи з 2011 року вказаний об'єкт нерухомості вже існував та належав ОСОБА_1 на праві власності і вона мала можливість ним користуватися. Вона навіть мала можливість ним розпоряджатися за умови здійснення державної реєстрації свого права власності, як на об'єкт незавершеного будівництва, у порядку, передбаченому ст. 271 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тому державна реєстрація її права власності на цей об'єкт у 2017 році не свідчить про те, що у ОСОБА_1 суттєво змінився майновий стан. Зміна полягає лише у статусі об'єкту нерухомого майна та державній реєстрації свого права власності. Починаючи з 2011 року це був незавершений будівництвом об'єкт нерухомості, а з 29 листопада 2017 року став житловим будинком.

Тому положення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» щодо покладення на ОСОБА_1 обов'язку повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані у зв'язку формальною реєстрацією 29.11.2017 року права власності на будинок, який було збудовано нею ще у 2011 році, не поширюються.

Порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування визначений у Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженому рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089).

Відповідно до пункту 6 Розділу II зазначеного Порядку, суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми.

10 червня 2016 року Національним агентством прийнято рішення № 3 про затвердження Форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування.

Відповідно до п. 1 вказаної Форми, форма повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування складається з правил заповнення форми повідомлення та восьми розділів, у яких суб'єкт декларування зазначає відповідну інформацію.

У третьому розділі Форми повідомлення відображаються відомості про об'єкти нерухомості, а саме: вид об'єкта, площа, реєстраційний номер, дата придбання майна, вартість, місцезнаходження. Закінчується заповнення цієї форми графою (полем) «ІНФОРМАЦІЯ ПРО ПРОДАВЦЯ МАЙНА».

Аналіз викладених норм дає підстави стверджувати, що суттєва зміна у майновому стані суб'єкта декларування полягає у отриманні ним доходу або придбанні будь-якого майна на підставі цивільно-правового договору. При цьому, як вірно зазначено у Роз'ясненнях НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу для задоволення власних потреб суб'єктом декларування.

Майновий стан ОСОБА_1 внаслідок реєстрації її права власності на будинок не лише суттєво, а й взагалі ніяким чином не поліпшився, оскільки цим об'єктом вона й так володіла з 2011 року, а лише 29.11.2017 року у Державному реєстрі було зареєстровано її право власності на нього.

Тому, навіть якби ОСОБА_1 і пов'язувала б реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості із суттєвою зміною свого майнового стану, вона б у будь-якому разі не змогла б подати до НАЗК відповідне повідомлення, оскільки відповідні графи Форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані передбачають відображення відомостей саме про продавця нерухомого майна.

ОСОБА_1 взагалі не вчиняла ніяких дій, спрямованих на державну реєстрацію свого права власності на вказаний об'єкт і лише випадково дізналася про цю обставину вже безпосередньо під час подання декларації за 2017 рік, у березні 2018 року. Тому будь-якого умислу на приховування свого майнового стану в діях ОСОБА_1 немає. Вказані обставини відображаються наступним.

23 жовтня 1993 року ОСОБА_1 вступила в шлюб із ОСОБА_6 25 квітня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 набула у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0932 га., кадастровий номер НОМЕР_4, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться у с. Кучаків (колишня назва Кірове) Бориспільського району.

У період з 2008 року по 2010 рік на вказаній земельній ділянці подружжя ОСОБА_1 збудували житловий будинок, який на даний час має поштову адресу АДРЕСА_2

З січня 2010 року ОСОБА_1 разом зі своєю сім'єю у складі ОСОБА_6 (чоловік) та ОСОБА_7 (дочка) стали постійно без реєстрації проживати у даному будинку. 14 лютого 2011 року у подружжя ОСОБА_7 народився син ОСОБА_8 який з часу свого народження також проживав у даному будинку.

Проте, у зв'язку із фактичним припиненням подружніх стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з жовтня 2016 року проживають окремо. ОСОБА_1 дуже тяжко переносила фактичне припинення подружніх стосунків. З лютого 2017 року вона разом з малолітнім сином переїхала на проживання у м. Бориспіль, де проживає і на даний час. З того часу будинком вона не займалась, а стосунки з чоловіком фактично не підтримувала.

Станом на лютий 2017 року будинок не був введений в експлуатацію і право власності на нього не було зареєстровано.

Перед поданням щорічної декларації за 2017 рік ОСОБА_1, увійшовши до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дізналася, що 29.11.2017 року за нею зареєстровано право власності на вказаний будинок. З цього приводу вона зателефонувала своєму чоловіку ОСОБА_6 на що останній повідомив, що це він з власної ініціативи здійснив дії щодо реєстрації права власності на будинок на ім'я ОСОБА_1, при цьому останню про це не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_1 до березня 2018 року не знала про ту обставину, що на її ім'я зареєстровано право власності на будинок. У зв'язку з вищенаведеним просив суд справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1, складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Шмаль В.В. протокол про адміністративне правопорушення №300 пов'язаного з корупцією, згідно ч. 2 ст. 172-6 КУпАП підтримав у повному обсязі, та просив суду притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку учасників судового процесу, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, судом не установлений.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у неповідомленні або несвоєчасне повідомленні про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, слід враховувати: об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у неповідомленні або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України, закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Пунктом 1 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

Публікація цього Закону відбулася 25 жовтня 2014 року у газеті «Голос України», відповідно чинності він набув з 26 жовтня 2014 року. Саме з цієї дати набула чинності і стаття 52 Закону.

Зокрема, вказана норма застосовується виключно до правовідносин, які виникли після набрання нею чинності, тобто після 26 жовтня 2014 року.

У разі отримання суб'єктом декларування доходу або придбання ним майна на суму, яка хоч і перевищує 50 прожиткових мінімумів (чи 50 мінімальних заробітних плат, як то було у первісній редакції Закону), проте до 26 жовтня 2014 року, остання не зобов'язана була повідомляти НАЗК про таку зміну свого майнового стану, оскільки на законодавчому рівні це питання на той час не було врегульовано.

Згідно з положеннями ст.ст. 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Отже до здійснення державної реєстрації права власності на житловий будинок забудовник вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), тобто власником незавершеного будівництвом об'єкту.

З технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 вбачається, що останній збудований у 2011 році (а.с.110-113). Отже, починаючи з 2011 року ОСОБА_1, відповідно до ст. 331 ЦК України, вважається власником цього незавершеного будівництвом об'єкту.

Державна реєстрація права власності на вказаний об'єкт була здійснена лише 29 листопада 2017 року на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Тобто з 29 листопада 2017 року вказаний об'єкт незавершеного будівництва набув статус житлового будинку.

Крім того, у судовому засіданні доведено, що починаючи з 2011 року вказаний об'єкт нерухомості вже існував та належав ОСОБА_1 на праві власності і вона мала можливість ним користуватися. Вона навіть мала можливість ним розпоряджатися за умови здійснення державної реєстрації свого права власності, як на об'єкт незавершеного будівництва, у порядку, передбаченому ст. 271 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тому державна реєстрація її права власності на цей об'єкт у 2017 році не свідчить про те, що у ОСОБА_1 суттєво змінився майновий стан. Зміна полягає лише у статусі об'єкту нерухомого майна та державній реєстрації свого права власності. Починаючи з 2011 року це був незавершений будівництвом об'єкт нерухомості, а з 29 листопада 2017 року став житловим будинком.

Відповідно до пункту 1 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, затверджених Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, під суттєвою зміною в майновому стані суб'єкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення. Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування.

Частина 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» термін «придбання майна» означає фактичне придбання майна у власність на підставі цивільно-правового договору (купівля-продаж, іпотека тощо).

Здійснення державної реєстрації права власності у 2017 році на збудований ще у 2011 році житловий будинок не породжує обов'язку у суб'єкта декларування подавати повідомлення про суттєву зміну у майновому стані, оскільки таких суттєвих змін у майновому стані не настало. Незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2 вже належав ОСОБА_1 на праві власності з 2011 року - з часу закінчення будівництва. Тому дана обставина виключає настання суттєвих змін у майновому стані ОСОБА_1 з часу здійснення державної реєстрації її права власності на цей об'єкт.

Порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування визначений у Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженому рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089).

Відповідно до пункту 6 Розділу II зазначеного Порядку, суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми.

10 червня 2016 року Національним агентством прийнято рішення № 3 про затвердження Форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування.

Відповідно до п. 1 вказаної Форми, форма повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування складається з правил заповнення форми повідомлення та восьми розділів, у яких суб'єкт декларування зазначає відповідну інформацію.

У третьому розділі Форми повідомлення відображаються відомості про об'єкти нерухомості, а саме: вид об'єкта, площа, реєстраційний номер, дата придбання майна, вартість, місцезнаходження. Закінчується заповнення цієї форми графою (полем) «ІНФОРМАЦІЯ ПРО ПРОДАВЦЯ МАЙНА».

Аналіз викладених норм дає підстави стверджувати, що суттєва зміна у майновому стані суб'єкта декларування полягає у отриманні ним доходу або придбанні будь-якого майна на підставі цивільно-правового договору. При цьому, у Роз'ясненнях НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу для задоволення власних потреб суб'єктом декларування.

Майновий стан ОСОБА_1 внаслідок реєстрації її права власності на будинок не лише суттєво, а й взагалі ніяким чином не поліпшився, оскільки цим об'єктом вона й так володіла з 2011 року, а лише 29.11.2017 року у Державному реєстрі було зареєстровано її право власності на нього.

Таким чином, факт суттєвих змін у майновому стані ОСОБА_1 спростовується реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості із суттєвою зміною свого майнового стану, вона б у будь-якому разі не змогла б подати до НАЗК відповідне повідомлення, оскільки відповідні графи Форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані передбачають відображення відомостей саме про продавця нерухомого майна.

Дане твердження, підтверджується відповіддю на адвокатський запит щодо надання роз'яснень чи мала ОСОБА_1 можливість, з огляду на викладені вище факти, а також технічні можливості Реєстру подати до НАЗК повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, у зв'язку із здійсненням державної реєстрації 29.11.2017 року її права власності на житловий будинок.

30 травня 2018 року Національним агентством надано відповідь із якої вбачається наступне.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 4 затверджені Технічні вимоги до форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, відповідно до яких поле «Інформація про продавця/джерело доходу» є блокуючим, тобто обов'язковим для заповнення відповідно до цих Технічних вимог. У разі незаповнення або заповнення будь-якого з блокуючих полів повідомлення всупереч цим Технічним вимогам, подання такого повідомлення до Реєстру є неможливим (а.с.108-109).

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків. Отже, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу.

Частина 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана повідомити про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Згідно наданих пояснень представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, стало відомо, що ОСОБА_1 взагалі не вчиняла ніяких дій, спрямованих на державну реєстрацію свого права власності на вказаний об'єкт і лише випадково дізналася про цю обставину вже безпосередньо під час подання декларації за 2017 рік, у березні 2018 року. Тому будь-якого умислу на приховування свого майнового стану в діях ОСОБА_1 немає. Вказані обставини підтверджуються наступними документами:

23 жовтня 1993 року ОСОБА_1 вступила в шлюб із ОСОБА_6, згідно свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 54 (а.с.79); 25 квітня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 набула у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0932 га., кадастровий номер НОМЕР_4, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться у с. Кучаків (колишня назва Кірове) Бориспільського району (а.с.81-82). У період з 2008 року по 2010 рік на вказаній земельній ділянці подружжя ОСОБА_1 збудували житловий будинок, який на даний час має поштову адресу АДРЕСА_2

З січня 2010 року ОСОБА_1 разом зі своєю сім'єю у складі ОСОБА_6 (чоловік) та ОСОБА_7 (дочка) стали постійно без реєстрації проживати у даному будинку (а.с. 117).

Проте, у зв'язку із фактичним припиненням подружніх стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з жовтня 2016 року проживають окремо. З лютого 2017 року вона разом з малолітнім сином переїхала на проживання у м. Бориспіль, де проживає і на даний час. З того часу будинком вона не займалась, а стосунки з чоловіком фактично не підтримувала.

Станом на лютий 2017 року будинок не був введений в експлуатацію і право власності на нього не було зареєстровано.

Перед поданням щорічної декларації за 2017 рік ОСОБА_1, увійшовши до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дізналася, що 29.11.2017 року за нею зареєстровано право власності на вказаний будинок. З цього приводу вона зателефонувала своєму чоловіку ОСОБА_6 на що останній повідомив, що це він з власної ініціативи здійснив дії щодо реєстрації права власності на будинок на ім'я ОСОБА_1, при цьому останню про це не повідомив.

У зв'язку з цим 4.05.2018 року директору Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області було направлено адвокатський запит щодо надання копії декларації про готовність об'єкта до експлуатації, поданої від імені ОСОБА_1 у листопаді 2017 року.

Із наданої адвокату відповіді навіть візуально вбачається, що підпис на декларації поставлено не ОСОБА_1, а сторонньою особою. Також відомості щодо серії та номеру паспорту ОСОБА_1, які зазначені у декларації не відповідають фактичним даним паспорта останньої (а.с.89-93).

Таким чином, ОСОБА_1 до березня 2018 року не знала про ту обставину, що на її ім'я зареєстровано право власності на будинок.

З урахуванням наведених обставин, судом вбачається, що ОСОБА_1 взагалі не вчинила жодних дій, як і будь-якої бездіяльності у частині реєстрації свого права власності на будинок. Така реєстрація права власності є наслідком самовільних дій її чоловіка, за що остання немає нести будь-якої відповідальності.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, суддя звертає увагу, що обов'язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у зв'язку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи порушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, про які вказано в протоколі.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 172-6 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП слід закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 2 ст. 172-6, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у випадках передбачених ст. 287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя С.М. Вознюк