Справа № 206/1512/18
Провадження № 3/206/611/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2018року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності який надійшов від Управління патрульної поліції у м.Дніпрі відносно:

ОСОБА_1, 03.03.1988 р.н, громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: Дніпро, вул. Лсозахисна, буд. 4, за ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2018 року, о 16 годині 30 хвилин в м. Дніпро по вул. Липова біля буд. 2А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101» державний номерний знак 971-90АВ з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_2 вчинив правопорушення в третє на протязі року.

В судове засідання ОСОБА_1 не не зявився, про день та час розгляд справи повідомлявся належним чином через СМС повідомлення та судовою повісткою, яка йому була направлена на поштову адресу. Причини своєї неявки суду не повідомив.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1, кваліфіковано правильно за ч.3 ст.130 КУпАП, вина останнього доведено повністю.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1, у скоєні вказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №106533, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився в їх присутності від проходження медичного огляду на стан спяніння, рапортом.

Дане правопорушення ОСОБА_1 скоєне в третє на протязі року, відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 КУпАП України Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «ОСОБА_3 проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, постановою суду та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1С у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) Постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), визнати винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення постанови становить 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень, за реквізитами: Серія БР № 106533, ОСОБА_3 одержувача: ГУДКСУ у Дніпропетровській області, р/р 0001, МФО 805012, , з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп. за реквізитами: Одержувач: УДКСУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, Банк одержувача: ГУДКСУ у Дніпропетровській області, р/р 0010, МФО 805012, ЕДРПОУ 37989295, код бюджетної класифікації 22030001, код суду 05383394, Призначення платежу: судовий збір згідно постанови №206/1512/18.

Постанова може бути оскаржена в 10 денний строк з дня її винесення до Апеляційного суду в Дніпропетровській області.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя А.О. Сухоруков