Справа № 165/262/18 Провадження №33/773/327/18 Суддя в 1 інстанції: Василюк А. В.
Категорія: ст.130 ч.1, ст.124 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 27 лютого 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ЮНДАК ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою судді Юндак Р.А. визнаний винним у тому, що він в 14 год. 50 хв. 28 січня 2018 року, рухаючись по вул. Г. Сковороди в м. Нововолинську, Волинської області, керуючи автомобілем марки «Мерседес», р.н. НОМЕР_1, перебував в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1, керуючи даним автомобілем у зазначеному місці, у цей же день та час, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з бетонною електроопорою ПЛ04-№59. Під час ДТП автомобіль та електроопора зазнали механічних пошкоджень і, як наслідок, ПАТ «Волиньобленерго» було завдано майнову шкоду у розмірі 16906 грн. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

У поданій 21.05.2018 апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки він не брав участі у розгляді справи, про прийняте судом рішення дізнався пізніше 16.05.2018, що позбавило його можливості вчасно оскаржити судове рішення. Також просить постанову судді в частині визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Посилається на те, що суд, всупереч вимогам ст.268 КУпАП, не повідомив його про час і місце слухання справи та безпідставно розглянув справу без його участі. Вважає, що його огляд на стан спяніння працівниками поліції проведено всупереч вимогам вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного …. спяніння від 09.11.2015 № 1395. Тому такий огляд є недійсним. Судом не перевірено, чи мали право працівники поліції використовувати газоаналізатор Алкотестер 6810, на підставі якого встановлено стан алкогольного спяніння. Стверджує, що він підписався в акті огляду на стан спяніння в графі «з результатами згоден», однак насправді його підпис означав, що він отримав копію примірника вищевказаного акту огляду. Вважає, що його вина у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не підтверджена доказами. Таким чином, оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримували апеляційну скаргу і просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, скасувати постанову і закрити провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, доходжу висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді до задоволення не підлягає з таких підстав.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд не повідомляв його про час та місце розгляду справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 був повідомлений в протоколах про адміністративне правопорушення, що розгляд справи щодо нього відбудеться у Нововолинському міському суді Волинської області, про що свідчать власноручні підписи ОСОБА_1 (а.с.1, 12).

Після надходження справи до Нововолинського міського суду, ОСОБА_1 завчасно надіслано рекомендованим відправленням судову повістку про час та місце розгляду справи (на 09 год. 30 хв. 20.02.2018 ) на адресу проживання ОСОБА_1, яку той зазначив у протоколах про адміністративне правопорушення та підтвердив своїми підписами її правильність.

Однак, дану поштову кореспонденцію суду ОСОБА_1 не отримував, тому вона повернулась до суду у звязку із неврученням особі «через не запит».

У призначене судове засідання ОСОБА_1 не зявився та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Тому постановою судді від 20 лютого 2018 року було застосовано привід до ОСОБА_1 на 09 годину 27 лютого 2018 року, оскільки останній без поважних причин не зявився на розгляд справи, про який повідомлявся належним чином.

Копія даної постанови про привід була надіслана у Нововолинський ВП Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області для виконання, однак працівниками поліції не була виконана, оскільки двері квартири працівникам поліції ніхто не відкрив.

З огляду на вищенаведені обставини, суддя, вживши всі передбачені законом заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи та участі його в судовому засіданні, не порушуючи вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, дійшов правильного висновку про необхідність розгляду справи без участі ОСОБА_1, який клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, і не зявлявся в судові засідання без поважних причин.

Після розгляду справи 28.02.2018 судом першої інстанції надіслано копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 на адресу його місця проживання.

Як вбачається із офіційного сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень», оскаржувана постанова судді була внесена до даного Реєстру 28.02.2018, оприлюднена - 03.03.2018, набрала законної сили - 13.03.2018.

Таким чином, ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність в провадженні Нововолинського міського суду справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Судом першої інстанції вжито усіх заходів для повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1, однак останній, не виявив бажання отримувати кореспонденцію суду, яка надсилалась на його адресу проживання, не вживав будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З аналізу зазначених норм Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Крім того, Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного та тих обставин, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 з суттєвим пропуском, визначеного ч.2 ст.294 КУпАП, строку на апеляційне оскарження постанови, поважні причини для поновлення якого відсутні, тому необхідно відмовити в поновленні даного строку ОСОБА_1 та повернути йому апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ЮНДАКУ ОСОБА_3 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Нововолинського міського суду Волинської області від 27 лютого 2018 року щодо нього.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_4