Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1563/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 червня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Конюшка Д.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Як встановлено постановою судді, 17.02.2018 о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем «Сітроен» державний номерний знакНОМЕР_1 на перехресті вул. Міська - Гостомельське шосе в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак, ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2018, прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що протокол складений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки він не перебував у стані алкогольного сп'яніння та категорично заперечив факт вживання ним алкогольних напоїв

Співробітниками поліції, як зазначається у скарзі, не було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп'яніння у лікаря-нарколога. На місці зупинки транспортного засобу не були присутні поняті, доказом чого є те, що в копії протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_2, яка надавалась саме правопорушнику, всі дані щодо понятих були закреслені працівниками поліції.

На думку скаржника, суд першої інстанції поверхнево підійшов до вирішення справи, процитувавши протокол, не викликавши понятих та свідків.

Крім того, апелянт зазначає про те, що він не погоджувався з тим, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Відповідно працівники поліції були зобов'язані направити водія до медичного закладу, чого зроблено не було, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення, передбачене додатком № 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою дійсно встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, незважаючи на обставини, наведені в оскаржуваній постанові, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не містять в собі беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час їх оформлення поліцейськими були дотримані відповідні вимоги діючого законодавства.

Зокрема, згідно вимог пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.Огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Більш того, як прямо передбачено п. 6 Розділу ІХ. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, уразі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги відомчих Інструкцій, вони не були дотримані при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, оскільки після його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейським йому не було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я, що підтверджується не лише поясненнями ОСОБА_2, а й відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, який триває лише одну хвилину, хоча за даними протоколу про адміністративне правопорушення, його оформлення тривало не менше 35 хвилин.

До цього слід також додати і те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, на які суддя послалась у своїй постанові, не можуть бути визнані належними доказами вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки за часом вказаним у цих поясненнях вони були надані ще до складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також до фактичного часу відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки, який зафіксований на відеозапису з відеореєстратора поліцейського.

З огляду на вищенаведене, оцінюючи докази наявні у справі в їх сукупності, на підставі яких суддя постановила оскаржуване судове рішення, вважаю, що по справі не встановлено належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного вище правопорушення не може бути визнана законною та обґрунтованою.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходить не лише із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, в тому числі щодо доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а й положень ст. 62 Конституції про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року, відповідно до якоїОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року, відповідно доякої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Новик В.П.