АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/296/18Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 33/789/160/18 Доповідач - Коструба Г.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І.

розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, такого, що не працює,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Як вбачається із змісту даної постанови, ОСОБА_1 16 січня 2018 року о 00 год. 45 хв. в с.Урожайне по вул.Центральній Борщівського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ -21061», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вважає її необгрунтованою, незаконною та такою, що прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про місце та час розгляду справи, не надавши можливості пояснити усі обставини справи, у звязку з чим порушив його право на захист та передчасно прийняв рішення про визнання його винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Як зазначає апелянт, він був за межами області, а тому виклику до суду не отримував і його родичам ніхто про розгляд справи відносно нього не повідомляв.

Вказує, що твердження суду в постанові про те, що він був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки отримав копію протоколу, в якому нібито зазначено дату розгляду справи 02.04.2018 року є необґрунтованим, оскільки у зазначеному протоколі дана інформація відсутня.

Крім того зазначає, що акт огляду на стан алкогольного спяніння, який міститься в матеріалах справи, працівники поліції на місці не складали та копії йому не вручали, оскільки складений він був в інший час після направлення судом матеріалів на дооформлення, та іншим працівником поліції, а не тим, який складав протокол про адмінправопорушення, також в ньому відсутні прізвище, імя та по-батькові особи, відносно якої складено даний акт, а підписи свідків, які вказані в даному акті та протоколі про адмінправопорушення, відрізняються, тому зазначений акт огляду на стан спяніння, на думку апелянта, не може бути належним доказом у справі.

ОСОБА_1 у своїй скарзі звертає увагу і на те, що на відеозаписі, яка долучена до матеріалів справи, немає дати та години запису, а також не зафіксовано жодного свідка, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення.

Також зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3С заздалегідь надруковані на бланках, мають одинаків зміст, є шаблонними, у них відсутні відомості про те, чи пропонувалось йому пройти огляд у медичному закладі, а зазначено лише те, що за результатами огляду виявлено 0.54% проміле. Крім того, дані пояснення були надані ними в 00 год. 50 хв., в той час як такий огляд було проведено о 00 год. 55 хв., а тому викликають сумніви.

Стверджує, що алкогольних напоїв та наркотичних засобів він не вживав, а тому пройшов огляд на стан спяніння на місці, однак, не погодившись з виявленим показником на газоаналізаторі Драгер, бажав проїхати в лікарню для такого огляду, в чому працівники поліції йому відмовили та склали протокол про адмінправопорушення, який він відмовився підписувати.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається зі змісту постанови, місцевий суд дійсно вказав про те, що ОСОБА_1 був повідомленим про розгляд справи 02 квітня 2018 року, оскільки він отримав копію протоколу із зазначеною в ньому відповідною інформацією, хоча, як вбачається з протоколу про адмінправопорушення, така інформація на ньому відсутня.

Тим не менш, розгляд зазначеної справи відбувся 11 квітня 2018 року, тобто в інший день і, як у своїй постанові вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 було відомо про розгляд відносно нього справи в суді, оскільки на його адресу двічі надсилались повістки про виклик до суду 22 березня та 03 квітня 2018 року, які він свідомо не отримував, та які були повернуті до суду з відміткою немає дома. Крім того, за адресою проживання ОСОБА_1 звертались і правоохоронні органи для вручення йому повістки про виклик до суду, однак вручити їх також виявилось неможливим, оскільки ОСОБА_1 по місцю проживання відсутній, а його родичі від отримання повістки відмовились, про що начальником Чортківського ВП ОСОБА_4 відділення поліції ГУНП в Тернопільській області було складено відповідний інформаційний лист.

Поряд з цим, ОСОБА_1, будучи проінформованим про те, що відносно нього склали протокол про адмінправопорушення, копія якого йому була вручена, протягом майже трьох місяців, тобто в межах строку накладення адміністративного стягнення, не виявляв інтересу щодо розгляду відносно нього справи в місцевому суді для захисту своїх прав та надання пояснень з приводу подій, які відбулись 16 січня 2018 року, а тому, на думку суду апеляційної інстанції, його право на захист, про яке у своїй скарзі зазначає апелянт, порушеним не було.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв'язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки.

Більше того, своїм правом на захист ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи згідно отриманого ним рекомендованого повідомлення міг скористатись і під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, чого він не зробив, вказавши при цьому у своїй апеляційній скарзі про проведення апеляційного розгляду у його відсутності.

Що стосується суті оскаржуваної постанови місцевого суду, то вона є законною, обґрунтованою та прийнятою відповідно до вимог КУпАП.

Так, згідно ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2018 року о 00 год. 45 хв. ОСОБА_1 в с.Урожайне по вул.Центральній Борщівського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ -21061», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Визначення стану алкогольного спяніння проводилось в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 ARAM-0601, за результатом якого висвітився показник 0,54%, про що свідчить відповідна роздруківка з пристрою Драгер із результатом огляду, а також відеозапис долучений до матеріалів справи.

Згідно Правил дорожнього руху керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно інспектором був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №542751 від 16 січня 2018 р. за ч.1 ст.130 КУпАП, а також акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

До даного протоколу про адмінправопорушення також долучені і письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтвердили обставини, зазначені у протоколі, про що особисто розписались.

Той факт, що пояснення свідків були надруковані на бланках, а тому не можуть бути належним доказом на увагу не заслуговує, оскільки вони заповнені рукою працівника поліції ОСОБА_5 і підписані як ним, так і свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тотожність їхнього змісту обумовлено тим, що свідками був зафіксований факт виявлення ознак алкогольного спяніння у ОСОБА_1 та результат його огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера Драгер, що від них і вимагалось, тому вони за своїм змістом, враховуючи правдивість їхніх показань, і не могли відрізнятись одне від одного.

Будь-які зауваження з приводу складеного інспектором адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Твердження ОСОБА_1 з приводу того, що даний акт огляду на стан алкогольного спяіння не є належним доказом у звязку з тим, що він складений іншим працівником поліції та був долучений до матеріалів справи лише після повернення справи судом на дооформлення, на увагу не заслуговують, оскільки даний акт складений уповноваженим на те органом поліції, який входить до складу екіпажу ОСОБА_4 Той факт що його не долучили при направленні до суду матеріалів не є тією обставиною, яка вплинула на остаточне рішення по справі.

Враховуючи наведене, постанова Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 р. є законною, а апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6