Справа №635/2760/18
Провадження №3/635/979/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Суддя Харківського районного суду Харківської області Полєхін А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в :

22 березня 2018 року, о 14 годині 15 хвилин на 19 км автодороги М-18 Харків Сімферополь &#8211; Алушта Ялта ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення вантажу автомобілем «Renault», номерний знак «НОМЕР_1» без державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Статтею 6 частина 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Згідно статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобовязання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Статтею 47 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені особливості внутрішніх перевезень вантажів та правила їх надання. Так, до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, повязаних з цими перевезеннями.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені чіткі вимоги до документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення особами, які мають відповідні ліцензійні документи. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. В даному випадку, для водія це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Так, відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обовязки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі - Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись субєктом господарювання.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обовязковою умовою належного перевезення вантажу транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення вантажу та товарно-транспортна накладна.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не будучи субєктом господарювання відповідної категорії, здійснив діяльність, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності, за відсутності відповідних ліцензійних документів.

Вказані обставини, підтверджуються також протоколом про адміністративне правопорушення серії ІІ №0002978 від 22 березня 2018 року, копією товарно-транспортної накладної № 2203 від 22 березня 2018 року, копіями посвідчення водія на імя ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Renault», номерний знак «НОМЕР_1».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП порушення порядку провадження господарської діяльності.

Згідно ст. 34 КУпАП обставин, що помякшують відповідальність притягуваного за адміністративні правопорушення судом не встановлено.

Згідно ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1, відсутність обтяжуючих та помякшуючих відповідальність за адміністративне правопорушення обставин, а також ту обставину, що матеріали справи не містять даних щодо притягнень ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя вважає необхідним та достатнім для виховання притягуваного та запобігання вчинення ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Сума судового збору на підставі ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень 00 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в дохід держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області у десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя - А.Ю. Полєхін