П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2018 року суддя Черкаського районного суду Тептюк Є.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,-

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

21 травня 2018 року, до Черкаського районного суду Черкаської області, після дооформлення, надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, який 24.02.2018 року, о 01 години 30 хвилин, по автодорозі с. Худяки-с. Сагунівка Черкаського району Черкаської області керував автомобілем АЗЛК-2140, держномер 21-33ЧКН, з явними ознаками алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5) Правил дорожнього руху України. Від проходження медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. В діях ОСОБА_1 вбачається повторність, оскільки постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.10.2017 року ОСОБА_1 був притягнутий вже до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП повторна протягом року відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, хоча про час і місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_1, враховуючи, що статтею 268 КУпАП не передбачена обовязкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.

Так відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Згідно ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, тобто не пізніше 24 травня 2018 року.

У відповідності до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

Приписи статті 247 КУпАП є імперативними і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_2 проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Крім того, в узагальненому науково-консультативному висновку Вищого адміністративного Суду України зазначалось, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

З огляду на те, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 130, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_3