ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №711/2628/18

Номер провадження 3/711/1058/18

16 травня 2018 року

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Кучеренко В.Г., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління Держпраці у Черкаській області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої ФОП «Іваськів Ірина Федорівна», зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07.03.2018 року, ФОП ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 41 КпАП України, а саме: перевіркою додержання законодавства про працю ФОП «Іваськів Ірина Федорівна» встановлено що:

- за період з червня по грудень 2017 року індексація заробітної плати 60 працівникам не нараховано. ФОП ОСОБА_1 індексацію за червень - грудень 2017 року нараховано та виплачено працівникам в лютому 2018 року, чим порушено ст. 115 КЗпП України щодо нарахування та виплати заробітної плати у повному обсязі та своєчасно;

- виплата заробітної плати проводилась менше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата;

- протягом червня 2017 року по лютий 2018 року наявні випадки виплати заробітної плати з порушенням проміжку часу, який перевищує 16 календарних днів. Згідно з даними первинних касових документів (платіжної відомості) встановлено, що заробітна плата виплачувалася один раз на місяць, а саме: за червень 2017 - 07.07.2017 року, за липень 2017 року - 07.08.2017, за серпень 2017 року - 07.09.2017, за вересень 2017 року - 09.10.2017, за жовтень 2017 року - 07.11.2017. Та проміжок перевищує 16 календарних дні, а саме: за жовтень 2017 року виплачено 07.11.2017, за першу половину листопада 2017 виплачена 28.11.2017 (проміжок складає 21 календарний день), заробітна плата за другу половину листопада 2017 виплачена 08 грудня 2017, а за першу половину грудня 2017 року - 26 грудня 2017 (проміжок складає 18 календарних днів), чим порушено ч.1,2 ст.115 КЗпП України, ч.І ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

- при звільненні працівників виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводилось не в день звільнення, а саме:

- працівники ОСОБА_2, ОСОБА_3, звільнені відповідно до наказів від 19.07.2017 № 135-к, 136-к з 27.07.2017 остаточний розрахунок проведено згідно відомості на видачу заробітної плати 07.08.2017;

- працівник ОСОБА_4, звільнена відповідно до наказу від 27.07.2017 № 138-к з 28.07.2017 остаточний розрахунок проведено згідно відомості на видачу заробітної плати 07.08.2017;

- працівники ОСОБА_5, ОСОБА_6, звільнені відповідно до наказів від 27.07.2017 № 139-к, 141-к з 31.07.2017 остаточний розрахунок проведено згідно відомості на видачу заробітної плати 07.08.2017;

- працівник ОСОБА_7, звільнена відповідно до наказу від 28.08.2017 № 146-к з 10.08.2017, остаточний розрахунок проведено згідно відомості на видачу заробітної плати 07.09.2017;

- працівник ОСОБА_8, звільнена відповідно до наказу від 17.08.2017 № 147- к з 18.08.2017 остаточний розрахунок проведено згідно відомості на видачу заробітної плати 07.08.2017;

- працівник ОСОБА_9, звільнена відповідно до наказу від 17.08.2017 № 147-к з 28.08.2017, остаточний розрахунок проведено згідно відомості на видачу заробітної плати 07.08.2017;

- працівник ОСОБА_10, звільнена відповідно до наказу від 15.09.2017 № 163-к з 05.10.2017, остаточний розрахунок проведено згідно відомості на видачу заробітної плати 01.11.2017;

- працівник ОСОБА_11П, звільнена відповідно до наказу від 01.11.2017 № 167-к з 14.11.2017, остаточний розрахунок проведено згідно відомості на видачу заробітної плати 01.11.2017;

- працівник ОСОБА_11П, звільнена відповідно до наказу від 01.11.2017 № 167-к з 14.11.2017, остаточний розрахунок проведено згідно відомості на видачу заробітної плати 01.11.2017, чим порушено ч. 1,2 ст. 116 КЗпП України.

Перевіркою також встановлено, що при звільненні працівника не виплачено грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки, а саме:

- працівник ОСОБА_11П, звільнена відповідно до наказу від 01.11.2017 № 167-к з 14.11.2017, а компенсації за невикористану відпустку за період з 20.12.2016 по 14.11.2017 не нарахована та виплачена;

- працівник ОСОБА_12, звільнена відповідно до наказу від 01.11.2017 № 168-к з 14.11.2017, а компенсації за невикористану відпустку за період з 17.01.2017 по 14.11.2017не нарахована та не виплачена,

- працівник ОСОБА_13, звільнена відповідно до наказу від 18.12.2017 № 170-к з 23.12.2017, а компенсації за невикористану відпустку за період з 04.10.2017 по 23.12.2017 не нарахована та не виплачена,

- працівник ОСОБА_14, звільнена відповідно до наказу від 27.12.2017 № 171-к з 08.01.2018, а компенсація за невикористану відпустку за період з 19.04.2017 по 08.01.2018 не нарахована та не виплачена,

- працівник ОСОБА_15, звільнений відповідно до наказу від 09.02.2018 № 7.1 з 09.02.2018, а компенсація за невикористану відпустку не нарахована та не виплачена;

- працівник ОСОБА_16 звільнений відповідно до наказу від 09.02.2018 № 7.2 з 09.02.2018, а компенсація за невикористану відпустку не нарахована та не виплачена;

- працівник ОСОБА_17, звільнений відповідно до наказу від 09.02.2018 № 7.3 з 09.02.2018, а компенсація за невикористану відпустку не нарахована та не виплачена, чим порушено ст. 83,ст. 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки».

Крім того, у вересні 2017 року проведено нарахування та виплата заробітної плати працівнику ОСОБА_10 в розмірі нижче мінімальної заробітної плати. Заробітну плату за вересень 2017 року ОСОБА_10 нараховано та виплачено в лютому 2018 року, чим порушено ст. 115 КЗпП України щодо нарахування та виплати заробітної плати у повному обсязі та своєчасно.

В судовому засіданні представник ФОП ОСОБА_1, - адвокат ОСОБА_18 вину визнав повністю. Просив суд суворо не карати.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КпАП України.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини та майнового стану, відсутності обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність порушника, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, так як застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.поточного року.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.41 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КпАП України та притягнути її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що дорівнює 352 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_19