Справа № 463/6445/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 33/783/310/18 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Головатий В. Я., з участю захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 25 грудня 2017 року о 02 год. 30 хв. на вул. Зеленій, 20 у м. Львові, керував автомобілем марки «Skoda Rapid», р. н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, зокрема: нестійкою ходою, запахом алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

На зазначену постанову захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а матеріали справи направити до УПП м. Львова ДПП України для належного оформлення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у матеріалах справи відсутні докази вживання ОСОБА_3 алкогольних напоїв. Зазначає, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом. Акцентує увагу, що працівники поліції та суд першої інстанції порушили його право на захист, оскільки не роз'яснили йому право мати захисника. Покликається на те, що суд у постанові не обґрунтував обрання найсуворішого виду адміністративного стягнення.

Заслухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

З метою забезпечення належного права на захист судом апеляційної інстанції розглянуто справу з участю захисника ОСОБА_2, в присутності якого встановлено, що висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №159895 від 25.12.2017 року, поясненням свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, котрі підтвердили факт відмови ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на місці зупинки та у медичному закладі, відеозаписом камер спостереження працівників поліції, згідно з якими ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки, а також у медичному закладі.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_3 не перебував у стані алкогольного сп'яніння вважаю таким, що не впливає на встановлення наявності чи відсутності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки йому ставиться у вину відмова у встановленому законом порядку від проходження медичного огляду, що є окремим правопорушенням.

Доказів про те, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння у матеріалах справи немає.

Санкція ч. 1 ст. 130 КпАП України передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а тому покликання захисника про можливість обрання іншого адміністративного стягнення ОСОБА_3 є необґрунтованим.

Не заслуговує на увагу покликання захисника про можливість передачі справи на розгляд колективу громадської організації «Народний антикорупційний контроль» відповідно до положень ст. 21 КпАП України, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про те, що колектив вказаної громадської організації бажає звернутись до суду із клопотання про застосування до ОСОБА_3 заходу громадського впливу, крім того зазначене клопотання не було предметом розгляду у суді першої інстанції.

Клопотання захисника про закриття провадження по справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення є необґрунтованим, оскільки оскаржувана постанова винесена у строки, передбачені ст. 38 КпАП України.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

постанову Личаківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляцію захисника - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Головатий В. Я.