Справа № 219/4712/18
Провадження № 3/219/1887/2018

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (нині Бахмут) Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП відносно ОСОБА_2, відповідно до якого останній 20 лютого 2018 року о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи у магазині «Сільпо», який знаходиться за адресою: м. Бахмут, вул. Торгова, буд. 1, таємно викрав з полиці магазину молочний шоколад марки «Мілка» у кількості однієї штуки вартістю 24,95 гривень, шоколад «Міленіум Дарк» у кількості двох штук вартістю 59,18 гривень та коробку цукерок «Рошен» вартістю 39,69 гривень, на загальну суму 123,82 гривень, без НДС 99,88 гривень.

Таким чином, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 попереджався про те, що йому необхідно буде зявитись до Артемівського міськрайонного суду Донецької області. В свою чергу, в судове засідання, призначене на 06 червня 2018 року на 09 годину 30 хвилин, ОСОБА_2 також не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою його проживання. З приводу цього суд вважає зазначити, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». З огляду на вищевикладене, враховуючи ігнорування порушником викликів до суду, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Інших засобів звязку порушник під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не повідомив. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. В контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини,є джерелом права в Україні, «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника». Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчать про недобросовісність наданих йому процесуальних прав, у вирішенні даного адміністративного протоколу, оскільки ОСОБА_2 жодного разу не зявився до суду, станом розгляду справи не цікавився та до Артемівського міськрайонного суду Донецької області не звертався.

У письмових поясненнях, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 зазначено, що він 20 лютого 2018 року вживав алкогольні напої з товаришами, після чого скоїв крадіжку шоколадних виробів у магазині «Сільпо».

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить д наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до вимог цього ж Кодексу підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2018 року, складеного відносно ОСОБА_2, вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП, яке вчинив останній, мало місце 20 лютого 2018 року.

У даному випадку, враховуючи, що працівниками Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області не забезпечено явку ОСОБА_2 до судового засідання, присутність у якому останнього у відповідності до статті 268 КУпАП є обовязковою, а матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 51 КУпАП надійшли в провадження судді 11 травня 2018 року, у звязку з чим суд був позбавлений можливості своєчасно сповістити ОСОБА_2 про розгляд справи до закінчення строків притягнення винного до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у звязку зі спливом строку притягнення винного до адміністративної відповідальності.

Що стосується встановлення вини особи, що притягуються до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

З узагальнення науково-консультативного висновку ОСОБА_3 при Вищому Адміністративному Суді України вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

1)вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

2)закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

За таких підстав, Артемівським міськрайонним судом не перевіряються обставини вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст. ст. 38, 51, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у звязку з закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко