АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №640/5632/18 Суддя 1-ї інстанції: Садовський К.С.
Провадження № 33/790/491/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом першої інстанції, 25.03.2018 року о 02.40 в м. Харкові, по вул. Л.Сердюка, в районі буд. 23, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізтору «Drager Alcotest 6820» у присутності двох свідків. Результат тесту 1,11 %.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 24.04.2018 року скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю складу правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не видно, що саме ОСОБА_2 є водієм і керував транспортним засобом, та матеріали справи також не містять належних даних, що ОСОБА_2 був водієм в розумінні вимог п.1.10 Правил дорожнього руху України, що на його думку свідчить, про те, що він не є субєктом адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також зазначає, що протокол не містить відомостей, який саме огляд пройшов ОСОБА_2

Вказує, що працівниками поліції було допущено порушення вимог ст. 266 КУпАП, п.п. 1, 3, 5, 6, 8 розділу II п.1 розділу III Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, а саме: був відсутній сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на газоаналізатор; відсутні докази, що газоаналізатор дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; не повідомлено про порядок застосування такого приладу; не забезпечено присутність двох свідків необхідних для проведення медичного огляду,; не заповнено форму направлення на огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння; не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі; були відсутні свідки, які б бачили чи був ОСОБА_2 водієм та чи проходив він огляд на стан спяніння

Також зазначає, що прилад Драгер зазначений у постанові про адміністративне правопорушення не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та є таким, що є технічно несправним, оскільки останнє калібрування було проведено 12.09.2017 року, тобто з порушеннями 6 місячного строку.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено працівником невідомої організації, які не мають право на складання відповідних протоколів, та під час його складання ОСОБА_2 не було розяснено права, передбачені ст. 55, 56, 59 Конституції України, у цьому протоколі не вказано, чи притягався він раніше до адміністративної відповідальності протягом року. Крім того, в ньому містяться дописки, а рапорт поліцейського, який зробив дані виправлення та дописки в матеріалах відсутній. Тому вважає, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складені без додержання вимог КУпАП, звязку з чим для належного оформлення підлягають поверненню відповідному правоохоронному органу.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судове засідання ОСОБА_2 не прибув, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, у звязку з чим розгляд справи проведено за його відсутності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (ПДР) водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а також ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог, апеляційний суд виходить з того, що при огляді у судовому засіданні наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено, що згідно змісту відеозапису камери №00243 о 02:32 годині 25.03.2018 року ОСОБА_2 визнав, що він є водієм транспортного засобу, винен у тому що рухався по зустрічній смузі на дорозі, яка має дві та більше смуг руху в обидві сторони. На відеозапису з камери zmo_0170 за 25.03.2018 року о 02:29 год. ОСОБА_2 визнав, що вживав пляшку пива, та згідно даних відеозапису камери №00243 о 02:45 год. 25.03.2018 року ОСОБА_2 в присутності двох свідків погодився пройти огляд за допомогою технічного засобу, при цьому йому було надано для ознайомлення необхідні сертифікати проведення повірок та висновки, та було повідомлено що наступна калібрування технічного засобу потрібно буде провести через 172 дні, після чого було здійснено контрольний забір повітря, та проведено огляд останнього, результат якого склав 1.11 проміле, і ОСОБА_2 заперечень щодо результату його огляду не висловлював, погодився, сів за кермо у нетверезому стані. При цьому відповідно до змісту відеозапису з камери 002043 ОСОБА_2 було ознайомлено з результатами проведеного огляду та з актом, з протоколом та його змістом, а також були розяснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Стосовно посилань апелянта, що Drager Alcotest 6820 не є медичним пристроєм, рекомендованим МОЗ України та Держспоживстандартом, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан спяніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Safety AG&aП.;Co. KGaA, до яких належить і Drager Alcotest 6810 та Drager Alcotest 6820, включені до вказаного переліку.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Safety AG&aза;Co. KGaA до яких відноситься і газоаналізатор Drager Alcotest 6820, який використовується патрульною поліцією, та вже перебуває в експлуатації, може експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, де міжповірочний інтервал для такої вимірювальної техніки складає 1 рік згідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747.

Окрім того, згідно до наказу Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest, виробник Drager Safety AG&aча;Co. KGaA, Revalstrasse 1, 23560 Lubeck, - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

За таких обстави, приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що вказані в апеляційній скарги посилання ОСОБА_2 спростовуються матеріалами справи, є між собою узгодженими та не суперечать один одному та відповідають вимогам норм КУпАП, вважає при цьому, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 124861 від 25.03.2018 року, актом огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного засобу, чековою роздруківкою технічного засобу Alkotest 6820, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, розпискою ОСОБА_5 про зобовязання не передавати керування транспортного засобу ОСОБА_2 протягом 36 годин.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що ОСОБА_6 не скористався правом прибути до суду, та довести обґрунтування своїх доводів, апеляційний суд приходить до висновку, що останнього обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1