Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю:

особи, щодо якої винесено постанову, ОСОБА_3,

захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5,

потерпілого ОСОБА_6,

представника потерпілого ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. МаслівкаМиронівського району Київської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з постанови судді, щодо ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким він 2 січня 2017 року о 18 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на б-рі Дружби Народів, 42 в м. Києві, всупереч вимогам п.п.2.3 "б", 13.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) залежно від швидкості руху не дотримав безпечної дистанції та не був уважним, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

Оцінивши пояснення ОСОБА_3, потерпілого, свідків та висновки експертних досліджень, суддя не взяв до уваги дані про рух транспортних засобів в одній смузі один за одним, дійшовши до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у порушенні ним вимог п.п.2.3 "б", 13.1 ПДР, і закрив провадження в справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

___________________________________________________________________________

Справа № 33/796/16/2018 Постанова винесена суддею Білоцерківцем О.А.

Категорія: ст.124 КУпАП

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 зазначає, що викладені в постанові судді висновки про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи. Свої доводи обґрунтовує тим, що суд безпідставно не взяв до уваги дані у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_3 власноручно написав, що вважає себе винуватим у порушенні вимог п.13.1 ПДР, а також поясненнях потерпілого, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 про те, що зіткнення сталося, вже коли автомобіль "Subaru" перелаштувався у смугу руху громадського транспорту, поясненнях свідка ОСОБА_10 про швидкість руху автомобіля "BMW" та дії водія вказаного автомобіля з метою уникнення зіткнення, висновку експертного автотехнічного дослідження № 2017-02-25 від 25.02.2017 року.

Що стосується доказів, якими суд мотивував свої висновки, то ОСОБА_3 постійно змінював свої пояснення про обставини пригоди, а висновок експертного дослідження № 102 від 21.06.2017 року складений на підставі наданих захисником ОСОБА_5 вихідних даних, які є технічно неспроможними, не узгоджуються з наявними в справі доказам, а з відеозапису неможливо встановити часові проміжки, які експертом враховувались як вихідні дані, інформацію про відстані тощо. Дані про рух автомобіля "Subaru" в смузі громадського транспорту кілька секунд, що було в дійсності, а не 1 секунду, як вказав захисник, експертом не досліджувались, як і пояснення ОСОБА_3 в заяві від 05.01.2017 року на ім'я начальника Управління патрульної поліції в м. Києві про те, що зіткнення відбулося, коли автомобіль "BMW" перебував у нерухомому стані. Оскільки експертом були використані невірні вихідні дані щодо часу, габаритів автомобіля "BMW", неправильні ілюстрації схеми ДТП, вважає, що цей висновок суперечить обставинам справи.

З огляду на викладені обставини представник потерпілого просила постанову судді місцевого суду скасувати і закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення представника потерпілого ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу, при цьому представник уточнила апеляційні вимоги, просила постанову судді скасувати, визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і закрити провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку із закінченням строків накладення стягнення, передбачених ст.38 КУпАП; пояснення ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали справи, дослідивши нові докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про відсутність у діях ОСОБА_3 порушень вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР і, відповідно, складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованим і підтверджується доказами, яким було надано належну оцінку.

Такими доказами є дані, зафіксовані в поясненнях ОСОБА_3, схемі місця ДТП, висновку експертного дослідження № 102 від 21.06.2017 року.

Так, з пояснень ОСОБА_3, які він давав на місці пригоди, вбачається, що він, керуючи автомобілем "BMW", рухався по б-ру Дружби Народів від вул. Кіквідзе до мосту Патона зі швидкістю 50 км/год. в крайній правій смузі, оскільки не міг перестроїтися в середню смугу у зв'язку з великим потоком автомобілів. У цей час з середньої смуги в крайню праву різко виїхав автомобіль "Subaru", створивши йому аварійну ситуацію, і вдарив його автомобіль правим заднім крилом у ліве переднє крило. Після цього він натиснув на гальма та зупинився, а автомобіль "Subaru" поїхав далі.

Відповідно до даних у схемі місця ДТП, на якій зображено ділянку дороги, на якій сталася пригода, розташування транспортних засобів після ДТП та зафіксовано перелік видимих пошкоджень, автомобіль "BMW" розташований в крайній правій смузі на відстані 96,5 метрів за автомобілем "Subaru". Внаслідок пригоди в автомобілі "BMW" пошкоджено передній бампер з лівої сторони, переднє ліве крило, кришку капоту, передній лівий молдинг арки колеса, передню ліву фару, в автомобілі "Subaru" - задню праву фару, кришку багажника, задній спойлер, накладку заднього бамперу, заднє праве крило, задній правий підкрилок, кришку бензобаку.

Схема ДТП складена в присутності водіїв - учасників пригоди і підписана ними без застережень.

Згідно з висновком експертного дослідження № 102 від 21.06.2017 року в даній дорожній ситуації водій автомобіля "Subaru" ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами п.п.2.3 "б", 10.1, 10.3, 17.1 ПДР, а водій автомобіля "BMW" ОСОБА_3 - вимогами п.п.12.3, 17.1 ПДР. В даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.п.2.3 "б", 10.1, 10.3 ПДР, і невідповідність вимогам п.п.10.1, 10.3 ПДР знаходиться в причинному зв'язку з виникненням ДТП. Встановлення невідповідності дій водія ОСОБА_6 вимогам п.17.1 ПДР не потребує спеціальних знань в області автотехніки і може бути встановлена судом самостійно. В даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_3 вбачати невідповідність вимогам п.п.2.3 "б", 12.1, 13.1 ПДР немає підстав технічного характеру, і вбачати невідповідність вимогам ПДР, які б знаходились у причинному зв'язку з виникненням даної ДТП, підстав немає. Встановлення невідповідності дій водія ОСОБА_3 вимогам п.17.1 ПДР не потребує спеціальних знань в області автотехніки і може бути встановлена судом самостійно (а.с.93-104).

Пояснення ОСОБА_3 про механізм та обставини пригоди правильно покладено в основу прийнятого рішення, оскільки вони узгоджуються з схемою місця ДТП та вказаним висновком, про що постанові наведено відповідні мотиви.

У судовому засіданні апеляційного суду експерт ОСОБА_11 підтвердив цей висновок та пояснив, що тривалість маневру автомобіля "Subaru" ним не враховувалась, оскільки для визначення цього часу необхідний окремий висновок експерта в галузі відеотехніки, що передбачає окремий допуск. Надані йому скріншти відеозапису камери співпадали з відеозаписом, який він переглядав, на якому було видно потік транспортних засобів і те, як один з них переміщується. Він особисто час не обчислював, тривалість руху автомобіля "Subaru" в смузі руху автомобіля "BMW" до зіткнення - 1 секунда була вказана у вихідних даних і відповідала часу на скріншотах. Пояснення свідка ОСОБА_10 про швидкість руху автомобіля "BMW" 140-160 км/год. не відповідали дійсності, оскільки за таких обставин автомобіль мав долати близько 44 метри за секунду, в той час як відстань між стовпами становить 50 метрів, а тривалість запису - 10 секунд. Що стосується пояснень пасажирів автомобіля "Subaru", то ці свідки не вказували конкретні обставини стосовно часу руху з моменту в'їзду на крайню праву смугу і до зіткнення. Габарити автомобіля "BMW" брались з сайту. Оскільки цей автомобіль 2013 року випуску, то відноситься до модельного ряду 2010 року, розміри якого не змінювалися.

Вказане експертне дослідження проведене особою належної кваліфікації, яка має тривалий експертний стаж, надала логічні і послідовні відповіді на всі поставлені питання. Висновок має належне мотивування, його структура відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, і не викликає сумнівів у його правильності чи повноті.

Не спростовують таких висновків суду першої інстанції пояснення ОСОБА_6, свідків та долучені представником потерпілого висновки експертного дослідження.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_6 він, керуючи автомобілем "Subaru", рухався по б-ру Дружби Народів в сторону мосту Патона у другій смузі. Оскільки був затор, увімкнув покажчик правого повороту і перелаштувався у першу смугу. Після цього маневру почув гучний тиск гальм та удар в задню частину автомобіля, його автомобіль відкотився на 50 метрів уперед і зупинився. Зіткнення сталося з автомобілем "BMW".

Свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підтвердили, що після того, як автомобіль "Subaru", в якому вони перебували в якості пасажирів, перелаштувався в крайню праву смугу, через кілька секунд почули сильний звук гальм та поштовх у задню частину автомобіля.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_10 він, керуючи автомобілем "BMW" по б-ру Дружби Народів, став очевидцем того, як автомобіль "Subaru", який рухався в другій смузі зустрічного руху, з увімкненим покажчиком повороту почав перестроюватися у крайню праву смугу. В цей час з-за пагорба зі швидкістю 140-160 км/год. виїхав автомобіль "BMW" і, намагаючись уникнути зіткнення, почав гальмувати, змістився трохи правіше, після чого вдарив автомобіль "Subaru" в задню частину.

У відповідності з висновком експертного автотехнічного дослідження № 2017-02-25 від 25.02.2017 року первинний контакт транспортних засобів відбувся між лівою передньою частиною автомобіля "BMW" (ліва частина переднього бампера) та правою задньою частиною автомобіля "Subaru" (права частина заднього бампера), при цьому їхні повздовжні осі розташовувались майже паралельно. У даній дорожній обстановці водій автомобіля "BMW" ОСОБА_3 з технічної точки зору мав послідовно виконувати обсяг вимог п.п.2.3 "б", 12.1, 13.1 ПДР. У даній дорожній обстановці водій автомобіля "Subaru" ОСОБА_6 при виникненні небезпеки для його руху з технічної точки зору мав діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР. У даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля "BMW" ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом послідовного виконання вимог п.п.2.3 "б", 12.1, 13.1 ПДР, його дії не відповідали вимогам вказаних пунктів і знаходяться в причинному зв'язку з виникнення даної ДТП. Пояснення водія автомобіля "BMW" ОСОБА_3, надані ним 05.01.2017 року, є технічно неспроможними. У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем "BMW", і в його діях не вбачається невідповідностей вимогам ПДР та причинного зв'язку з виникненням даної пригоди (а.с.42-50).

Відкидаючи ці докази, суддя місцевого суду зазначив, що вони не узгоджуються з матеріалами справи, а що стосується свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, то вони можуть бути зацікавленими особами, адже є знайомими ОСОБА_6

Не піддаючи сумніву ці висновки, слід погодитися і з поясненнями експерта ОСОБА_11 в частині того, чому він не взяв до уваги пояснення потерпілого та свідків.

Додатково апеляційний суд зауважує, що представник потерпілого в апеляційній скарзі ставить під сумнів дані у відеозаписі ДТП, стверджуючи про те, що неможливо розібрати точний час руху, прив'язки до конкретного автомобіля, оскільки потік фар зливається, запис зроблений у темний час доби, посилаючись на пояснення експерта ОСОБА_12 і висновок перевірки звернення ОСОБА_3

Одночасно з цим ОСОБА_7 просить взяти до уваги пояснення свідка ОСОБА_10, який, перебуваючи в русі, зі смуги зустрічного руху за таких же умов спостерігав за механізмом ДТП і вказував, що в автомобілі "Subaru" було ввімкнено покажчик повороту, а так само про швидкість руху автомобіля "BMW" та параметри зміни ним напрямку руху.

Стосовно посилань представника на те, що суд безпідставно не взяв до уваги власноручні пояснення ОСОБА_3 у протоколі про адміністративне правопорушення, який вважав себе винним у порушенні вимог п.13.1 ПДР, останній пояснив, що не обізнаний з в вимогами ПДР відносно їх нумерації, і не заперечував порушення вимог ПДР в тій частині, що рухався у смузі громадського транспорту, про що було складено постанову і він сплатив штраф.

На користь таких пояснень свідчать дані у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.01.2017 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, яке виразилося в тому, що він всупереч вимогам п.17.1 ПДР здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів (а.с.57), а також письмові пояснення ОСОБА_3 на місці пригоди, в яких він повідомляв, що пригода сталася внаслідок перестроювання автомобіля "Subaru" (а.с.5).

Що стосується висновку експертного дослідження № 2017-02-25 від 25.02.2017 року, то, оцінюючи дії ОСОБА_6 на предмет відповідності вимогам п.12.3 ПДР, експерт виходив з того, що об'єкт створення небезпеки для руху - автомобіль "BMW" та момент виникнення небезпеки знаходиться поза межами прямого поля зору водія автомобіля "Subaru", однак дії ОСОБА_6 на предмет їх відповідності вимогам п.10.3 ПДР, взагалі, не досліджував.

Також у суді першої інстанції ОСОБА_3, крім іншого, навів переконливі доводи про те, що експерт не був уповноважений проводити відповідне дослідження, які є слушними.

Згідно з п.1.12 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експерту діяльність, забезпечують проведення експертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 3505/5 від 12.12.2011 року.

Згідно з п.1 розділу ІІІ Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 3505/5 від 12.12.2011 року, обов'язковою умовою здійснення судово-експертної діяльності судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих установах, є наявність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз.

Згідно з п.4 розділу 6 Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 301/5 від 03.03.2015 року,свідоцтво дає право працівнику науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України на проведення судових експертиз та експертних досліджень за дорученням керівництва цієї установи. Використання працівниками НДУСЕ свідоцтва для проведення судових експертиз чи експертних досліджень на інших підприємствах, в установах та організаціях або особисто поза межами установи забороняється, крім випадків відрядження фахівця для участі у судовому засіданні чи слідчих діях або у складі комісії.

Судовий експерт ОСОБА_12, який робив висновок і залучався за адвокатським запитом ОСОБА_7, має свідоцтво, видане на підставі рішення експертно-кваліфікаційної комісії Київського НДІСЕ, а не свідоцтво, видане Міністерством юстиції України. Оскільки він залучався поза межами державної спеціалізованої установи, до якої згідно з ст.7 "Про судову експертизу" належать науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України, в тому числі Київський науково-дослідний інститут судових експертиз, складений ним висновок є недопустимим доказом.

Крім того, в апеляційному суді було досліджено новий доказ - висновок експертного дослідження № 001-18 від 17.01.2018 року з відповідними додатками.

Згідно з цим висновком пояснення водія автомобіля "BMW" ОСОБА_3 про обставини даної дорожньо-транспортної пригоди в частині того, що перед зіткненням він зупинився, та дані, що автомобіль "Subaru" рухався його смугою до зіткнення близько 1 секунди, з технічної точки зору є неспроможними. В даній дорожній обстановці водій автомобіля "Subaru" ОСОБА_6 при перестроюванні повинен був діяти відповідно до вимог п.10.3 ПДР та загальних вимог ПДР при подальшому русі правою смугою. В даній дорожній обстановці, виходячи з технічно спроможних характеристик, викладених у поясненнях водія автомобіля "Subaru", водій автомобіля "BMW" ОСОБА_3 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.п.2.3 "б", 13.1 ПДР, тобто своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки і відповідно дотримуватись безпечної дистанції до транспортного засобу попереду. В даній дорожній обстановці, виходячи з технічно спроможних її характеристик, в діях водія автомобіля "Subaru" ОСОБА_6 невідповідностей вимогам п.10.3 ПДР при перестроюванні та подальшому русі з технічної точки зору не вбачається. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля "BMW" ОСОБА_3 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п.п.2.3 "б", 13.1 ПДР в частині застосування відповідних прийомів керування при зміні дорожньої обстановки. Дії водія ОСОБА_6 не знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п.п.2.3 "б", 13.1 ПДР перебувала в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.178-192).

Оцінюючи вказаний висновок, апеляційний суд погоджується з ним у тій частині, що автомобіль "BMW" в момент зіткнення не міг знаходитися в нерухомому стані.

Разом з тим, ці дані були зазначені ОСОБА_3 у заяві на ім'я начальника Управління патрульної поліції, а його пояснення, надані на місці пригоди, хоча і були в розпорядженні експерта, однак не досліджувалися на предмет їх технічної спроможності з огляду на некоректно поставлені представником потерпілої перед експертом запитання.

Не було у експерта і вихідних даних про те, на якій відстані від автомобіля "BMW" автомобіль "Subaru" почав змінювати напрямок руху, виїжджаючи у смугу для маршрутних транспортних засобів, достовірно не встановлено швидкість руху цих автомобілів.

Виходячи з схеми місця ДТП, обидва автомобіля після пригоди розташовані в крайній правій смузі, при цьому автомобіль "BMW" на відстані 0,6 м від правого краю проїзної частини, автомобіль "Subaru" - на відстані 0,2 метри, що свідчить про те, що після контакту автомобіль "Subaru" продовжив рух, зміщуючись праворуч. І це, в свою чергу, спростовує пояснення ОСОБА_6, які як вихідні дані використовувались експертом, в тій частині, що в момент зіткнення він повністю знаходився в крайній правій смузі і рухався прямолінійно.

Крім того, відповідно до визначення терміну "безпечна дистанція", яке міститься у п.1.10 ПДР, - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Дані схеми ДТП в сукупності з пошкодженнями автомобілів, поясненнями потерпілого та свідків про перестроювання автомобіля "Subaru" з однієї смуги в іншу дають підстави вважати, що пояснення ОСОБА_3, що безпосередньо перед моментом зіткнення автомобіль "Subaru" змінював напрямок руху шляхом перестроювання, відповідають дійсності.

Таким чином обставини справи з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно, і доводи в апеляційній скарзі представника потерпілого не спростовують правильність висновків про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн