№ провадження 33/781/182/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 року. м. Кропивницький

Апеляційної суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.

перевіривши апеляційну скаргу прокурора Знамянської місцевої прокуратури на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. На підставі ст.22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням та провадження закрито.

В апеляційній скарзі прокурор Знамянської місцевої прокуратури просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти стягнення в межах санкції вказаної статті.

Перевіривши апеляційну скаргу на її прийнятність, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокуророві з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, крім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 250 КУпАП, на яку посилався прокурор, викладена в редакції Закону України №221-V11 від 18.04.2013 року, проте в подальшому повноваження прокурора були змінені Законом України «Про прокуратуру» № 1697- V11 від 14.10.2014 року.

Внесені зміни відповідають повноваженням прокурора, які визначені у розділі 1V Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

При цьому законодавцем не були внесені зміни до ст.250 КУпАП, яка знаходиться не в Главі 24 «Оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення», а в Главі 18 КУпАП України «Основні положення».

Частиною 2 ст. 294 КУпАП визначено вичерпний перелік осіб, які мають право апеляційного оскарження, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник.

Згідно ч.2 ст. 294 КУпАП зі змінами, внесеними Законом України від 16.03.2017 № 1952-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, зокрема при здійсненні нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_3 закрито, а останню звільнено від адміністративної відповідальності у звязка із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи до ОСОБА_3 не застосовано.

Тому, в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Крім того, положення ст. 250 КУпАП викладені з урахуванням повноважень прокурора, які йому надавав попередній Закон «Про прокуратуру», то з прийняттям нового Закону ці повноваження втрачають силу, оскільки діє спеціальний закон, який прийнятий пізніше.

Статтею 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закон «Про прокуратуру» не наділяє прокурора повноваженнями на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (рішення «Щокін проти України»).

З огляду на викладене вимоги прокурора про розгляд апеляційної скарги, в якій ставиться питання про значне погіршення становища особи, відносно якої прийняте рішення районним судом про закриття справи, не відповідає наведеним вище вимогам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

У розясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією, зазначено що прокурор може реалізувати свої право на апеляційне оскарження у справах про адміністративне правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, апеляційна скарга подана прокурором на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2018 року, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП підлягає поверненню прокурору, як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурор Знамянської місцевої прокуратури на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2018 року щодо ОСОБА_3, повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2