1Справа № 335/3830/18 3/335/709/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Головного Управління держпраці у Запорізькій області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого начальником Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З наданих суду матеріалів вбачається, що під час інспекційного відвідування встановлено, що наказом від 17.03.2017 №08-к ОСОБА_2 призначена на посаду головного спеціаліста Управління. Відповідно запису до її трудової книжки №31 від 27.12.2013 р., ОСОБА_2 мала спеціальне звання «інспектор податкової та митної справи II рангу». Як вбачається із запису від 20.03.2017 №34 до її трудової книжки та п.2 наказу від 17.03.2017р. №08-к, при призначенні на посаду ОСОБА_2 присвоєно 9 ранг державного службовця. Відповідно до Додатку 6 Постанови КМУ №306 від 20.04.2016 (Співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників посадових осіб органів доходів і зборів), інспектор податкової та митної справи II рангу відноситься до 8 рангу державного службовця. Оплата праці ОСОБА_2 здійснювалась з порушенням нормативно-правового акту України, ст. 98 КЗпП України, ч.1 ст. 13 Закону України «Про оплату праці», чим порушенні вимоги ст. 98 КЗпП, ч. 1 ст.13 ЗУ № 108, відповідно до яких: «оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів» Наказом від 26.05.2017 №23-к ОСОБА_2 звільнена відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України з 31.05.2017р. Як вбачається з розрахунково - платіжних документів, в день звільнення 31.05.2017р., ОСОБА_2 працювала, але належні кошти (у т.ч. перерахунок заробітної плати за ранг державного службовця, грошову компенсацію за невикористану соціальну відпустку, грошову компенсацію за додаткову відпустку за стаж державної служби ) в день звільнення виплачено не було, чим порушенні вимоги ч.1 ст. 116 КЗпП, відповідно до якої «при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення». Наказом від 26.05.2017р. №23-к ОСОБА_2 звільнена відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України з 31.05.2017р. Як вбачається з табелів обліку використання робочого часу за березень - травень 2017 р., ОСОБА_2 як одинокій матері, за період її роботи в Управлінні оплачувана соціальна відпустка не надавалась. При звільненні ОСОБА_2, їй не виплачено грошову компенсацію за невикористану соціальну відпустку. Відповідно до наказу від 26.05.2017 №23-к ОСОБА_2 при звільнені нараховано грошову компенсацію у сумі 952,82 грн. за 5 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки (як вбачається з розрахункової відомості по заробітній платі за червень 2017р.). Грошову компенсацію за додаткову відпустку за стаж державної служби ОСОБА_2 при звільнені не нараховано, чим порушенні вимоги ч. 1 ст. 83 КЗпП, ст. 24 ЗУ № 504, відповідно до яких: «у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додатково відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи», чим порушив ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєному визнав, пояснив, що дійсно допустив порушення за обставин, вказаних у протоколі, проте вказаними порушеннями нікому шкоди завдано не було та вони були вчинені не умисно, оскільки були поважні причини, здійснив заходів на усунення вказаних порушень, про що надав відповідні докази, просив суд обмежитись усним зауваженням.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Субєктивна сторона даного правопорушення передбачає наявність вини, як у формі умислу, так і у формі необережності. Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, як порушення вимог законодавства про працю та охорони праці.

Вина в скоєному підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № ЗП482/315/АВ/П/ПТ від 26.03.2018 року, з яким правопорушник був ознайомлений, актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ЗП482/315/АВ від 23.03.2018 року, наказом №42-К від 03.07.2013 року, наказом №08-к від 17.03.2017 року, відомістю на виплату грошей.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Таким чином, враховуючи особу правопорушника, обставини вчинення адміністративного правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, а також те, що шкоди від правопорушення не настало, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33, ст. 41, 252, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та застосувати положення ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності, оголосивши йому усне зауваження.

На підставі ч. 1 ст. 284 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.А.Крамаренко