Справа № 362/6933/17 Головуючий у І інстанції Питель-Тьолушкіна В. Л.
Провадження № 33/780/499/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 251 08.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, прокурора Прокуратури Київської області Лавренюк Т.М., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого на посаді судді Васильківського міськрайонного суду Київської області, -

закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого суду, прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову міськрайонного суду та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, та закрити провадження у справ у звязку із закінченням строків давності накладення адміністративного стягнення.

Також, ОСОБА_2 подано клопотання, у якому він просить апеляційну скаргу прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2018 року повернути особі, яка її подала, із усіма додатками до неї.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що прокурор не наділений правом на апеляційне оскарження постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2018 року, а тому його апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом.

Вивчивши доводи клопотання про повернення апеляційної скарги прокурору, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_2, який підтримав подане клопотання, доводи прокурора, який заперечував проти клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з таких підстав.

Положення ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді, у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч.2 ст.294 КУпАП (пп.2 п.5 розділу XII Закону України №1697-VII, від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як субєкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697-VII від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП.

Згідно з ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондуються з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру»).

Щодо посилань прокурора на положення ст.250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_2 апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Оскарженою постановою провадження у справі щодо ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, закрито в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом із цим, санкція ч.2 ст.172-6 КУпАП передбачає тільки штраф, як захід адміністративного стягнення.

Отже, заходи примусового характеру, повязані з обмеженням особистої свободи громадянина, не передбачені і застосовані не були.

Між тим, ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015, від 08.12.2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозвязку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП та встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою ЄСПЛ, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), а в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища ОСОБА_2, тому право прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову судді про адміністративне правопорушення, не може тлумачитися розширено і охоплювати випадки, не передбачені законом.

За таких обставин, враховуючі діючі норми Конституції України та КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про те, що прокурор не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2

При цьому, з урахуванням положень ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.7, 8, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_2 про повергнення апеляційної скарги на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2018 року особі, яка її подала задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2 повернути особі, яка її подала, із усіма доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1