Справа № 344/6057/18
Провадження № 33/779/271/2018
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, іншого учасника події - ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.05.2018 року, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Івано-Франківськ,

закрито, у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді як незаконну, прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд належним чином не оцінив докази по справі та не навів мотивів, чому він бере до уваги одні докази та відхиляє інші, зокрема його пояснення, які повністю узгоджуються з іншими обєктивними доказами у справі. Апелянт стверджує, що пояснення ОСОБА_2, які надані під час судового засідання в суді першої інстанції, не відповідають дійсності, є неправдивими та суперечливими. Вважає, що суд першої інстанції не дав жодної оцінки та аналізу схеми наслідків ДТП, опису пошкоджень транспортних засобів. Апелянт просить суд дослідити фотографії та відеозапис місця вчинення ДТП, які він зробив особисто, проте у звязку із розглядом справи в суді першої інстанції без його участі, він не мав можливості надати їх суду, з яких вбачаються ушкодження на автомобілях, розташування транспортних засобів та деякі елементи дороги, зокрема «острівка безпеки». На думку апелянта, суд першої інстанції спрощено підійшов до судового розгляду справи, оскільки наявних у справі доказів було достатньо для встановлення в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Водночас апелянт зазначає, що копію постанови суду першої інстанції йому не вручалась, про її існування він дізнався випадково, тільки 31.05.2018 року та одразу подав апеляційну скаргу.

Постановою судді від 22.05.2018 року встановлено, що із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 30 квітня 2018 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську по вул. Довженка керуючи автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Суд першої інстанції, даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку, що докази порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.3 «б», п. 13.1 Правил Дорожнього руху України у справі відсутні. За вказаних вище обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність того, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Апелянту ОСОБА_3 розясненні права, передбачені ст. 269 КУпАП. Заявив клопотання про долучення фотознімків з місця ДТП, та допиті в якості свідка ОСОБА_5, що було пасажиркою в його автомобілі під час ДТП, які задоволені.

Захиснику ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_3, розясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Учасники судового провадження повідомили, що жодних заяв та клопотань поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, та на адресу електронної пошти суду не надсилали.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_3 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову місцевого суду, ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

- ОСОБА_2 просив постанову суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову місцевого суду скасувати, прийняти нову, з наступних підстав.

Оскільки ОСОБА_3, як іншого учасника ДТП, не було належним чином повідомлено судом першої інстанції про час слухання справи щодо ОСОБА_2, та розгляд справи у суді першої інстанції проводився без його участі, вважаю, що у такий спосіб, судом першої інстанції були порушені права ОСОБА_3, зокрема й право на доступ для правосуддя. З матеріалів справи вбачається, що копія судового рішення щодо ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_3 не направлялась, тому твердження апелянта про те, що йому не було відомо про існування постанови є слушними та заслуговують на увагу. Враховуючи наведене вище, вважаю за можливим визнати, що подання ОСОБА_3 апеляційної скарги на наступний день після того, як йому стало відомо про існування такої постанови суду, є такою, що подана в строк.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Постанова суду першої інстанції належним чином не вмотивована, містить загальні формулювання та зміст приписів нормативно-правових актів, без фактичного аналізу доказів, що містяться в матеріалах провадження, зокрема схеми ДТП, пояснень двох учасників ДТП (а.п. 2-4).

Під час апеляційного перегляду, водій ОСОБА_3 пояснив, що 30.04.2018 року, він на автомобілі НОМЕР_3 по вул. Довженка в напрямку від вул. Мазепи до вул. Чорновола, разом із своєю дружиною ОСОБА_5, яка перебувала на передньому пасажирському сидінні. Проїзна частина мала по дві смуги в кожному напрямку, з слабкою інтенсивністю руху. Він рухався по лівій смузі свого напрямку зі швидкістю близько 60 км/год. По правій смузі рухався автомобіль НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2, який він випереджував з безпечним боковим інтервалом. В той час коли він наближався до «острівка безпеки», в автомобілі марки «Mercedes Benz c 180» загорілись показчики лівого повороту, після чого автомобіль марки «Mercedes Benz c 180» пригальмував, внаслідок чого передньою частиною почав зміщуватись ліворуч. Він в цей момент почав також гальмувати, проте автомобіль марки «Mercedes Benz c 180» своєю передньою частиною частково вдарив його автомобіль спочатку у переднє праве колесо, а потім відбулось ковзання лівої передньої частина автомобіля «Mercedes Benz c 180» вздовж правого борту його автомобілю. Додав, що у звязку із розташування на дорозі «острівка безпеки», який огороджений відповідним бордюром, він не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz c 180» шляхом маневру ліворуч. Після зіткнення його автомобіль зупинився прямолінійно, а автомобіль марки «Mercedes Benz c 180» прийняв праворуч та зупинився на правій смузі майже на одному рівні із його автомобілем. Після цього водій автомобіля марки «Mercedes Benz c 180» ОСОБА_2, зібрав з проїжджої частини уламки від свого автомобіля та поклав їх до багажнику. По приїзду працівників поліції, було складено два протоколи як на нього, так і на водія ОСОБА_2

Вказані пояснення ОСОБА_3 узгоджуються з поясненнями, наданими ним 30.04.2018 року безпосередньо після вчинення ДТП працівникам поліції (а.п. 4), тому сумніві у їх достовірності не виникає.

Допитана в судовому засіданні апеляційного суду в якості свідка ОСОБА_5 підтвердила надані ОСОБА_3 пояснення та додала, що дійсно в день вчинення ДТП вона перебувала в якості пасажира в автомобілі її чоловіка ОСОБА_3

Наявність ОСОБА_5 в автомобілі під керуванням ОСОБА_3 ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому вважаю надані нею пояснення допустимими доказами по справі.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 заперечував з приводу вказаних вище пояснень як водія ОСОБА_3, так й свідка ОСОБА_5 Вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Стверджував, що рухався по своїй смузі руху та не перестроювався в інший ряд. Наполягав на тому. що саме водій ОСОБА_3, під час обгону його автомобіля, здійснив зіткнення.

В письмових поясненнях ОСОБА_2 від 30.04.2018 року, що містяться в матеріалах провадження, наданих безпосередньо після вчинення ДТП, останній пояснив, що 30.04.2018 року він, керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz c 180» по правій стороні дороги, раптом отримав удар автомобілем марки «AUDI Q7» в ліве крило свого автомобіля (ап. 3).

Між тим, критично відношусь до вказаних пояснень ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №145660 від 30.04.2018 року, складеного уповноваженою на те особою інспектором роти ІБУПП в Івано-Франківській області ОСОБА_6, 30.04.2018 року о 12-00 год. водій ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську по вул. Довженка, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.п. 1).

З долученої до протоколу схеми події ДТП від 30.04.2018 року вбачається як розташування транспортних засобів на автодорозі, так й перелік зовнішніх пошкоджень транспортних засобів, а саме: 1) автомобіль НОМЕР_6 переднє ліве крило, передній бампер, передня ліва протитуманна фара; 2) автомобіль НОМЕР_7 переднє праве крило, передні праві двері, задні праві двері, заднє праве крило, задній бампер (а.п. 2).

Вбачається, що обидва транспортних засобів мають поліси обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З наданих суду апеляційної інстанції фотознімків з місця вчинення ДТП вбачається, наявність на ділянці дорозі, де відбулось зіткнення, дві смуги в кожному напрямку, а також «островок безпеки», що огороджений бордюром та відповідними знаками дорожньої розмітки. До апеляційної скарги долучені фотознімки, з яких вбачається механічні ушкодження на автомобілях.

Характер та локалізація механічних ушкоджень при якому в автомобілі НОМЕР_7 пошкоджено переднє праве крило, передні праві двері, задні праві двері, заднє праве крило, задній бампер, у виді ковзання, а автомобіля НОМЕР_6 переднє ліве крило, передній бампер, передня ліва протитуманна фара, підтверджують покази водія ОСОБА_3 щодо взаємного розташування автомобілів на дорозі, під час зіткнення, а саме про те, що автомобіль марки «AUDI Q7», який рухався в лівій смузі дороги прямолінійно, в той час як автомобіль марки «Mercedes Benz c 180», що рухався по правій смузі дороги, почав змінювати свій напрямок руху, шляхом намагання перестроїтись в ліву смугу руху.

Вказане вище розташування автомобілі на дорозі підтверджуються також схемою місця ДТП від 30.04.2018 року, на якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів та локалізація механічних пошкоджень на автомобілях учасника ДТП, фотознімками, які долучені до матеріалів справи, поясненнями апелянта як під час апеляційного розгляду, так й безпосередньо після вчинення ДТП, свідка ОСОБА_5, так і змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 13.1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу, тобто відстані між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, безпечний інтервал це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Характер та локалізація механічних пошкоджень що містяться на транспортних засобах, зокрема наявність подряпин та вмятин на бокових частинах транспортних засобів марки «Mercedes Benz c 180» та «AUDI Q7» свідчить саме про недотримання безпечного інтервалу.

Таким чином, відомості, що містяться у схемі місця ДТП, у сукупності з наявними механічними пошкодженнями двох автомобілів, поясненнями учасника ДТП водія ОСОБА_3 про перестроювання автомобіля під керуванням ОСОБА_2 з правої смуги руху в ліву, а також пояснення свідка ОСОБА_5, дають підстави дійти обґрунтованого висновку, що саме ОСОБА_2 не дотримався безпечного інтервалу, почав перестроюватись на смугу, де в той час рухався автомобіль марки «AUDI Q7» під керуванням ОСОБА_3, чим повністю спростовуються пояснення водія ОСОБА_2 про те, що його автомобіль рухався по правій стороні дороги, після чого, він раптом отримав удар автомобілем марки «AUDI Q7» в ліве крило свого автомобіля.

Таким чином вважаю встановленим, що 30.04.2018 року о 12-00 год. ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську по вул. Довженка, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 «б», п. 13.1 ПДР України.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що дії водія ОСОБА_2, внаслідок порушення останнім вимогам п.2.3 «б», п. 13.1 ПДР України, перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з наслідками, що настали у виді механічних пошкоджень транспортних засобів.

Таким чином, вважаю доведеним адміністративне обвинувачення ОСОБА_2, в порушенні п. 2.3 «б», п. 13.1 ПДР України, зокрема в частині того, що останній, не дотримався безпечного бокового інтервалу.

З огляду на викладене, вважаю, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо доводів ОСОБА_2 про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, доходжу наступного висновку:

Факт наявності чи відсутності в діях ОСОБА_3 не є предметом розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 (а.п. 1). Питання про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення повинно розглядатися у встановленому законом порядку за умови складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою посадовою особою. В той же час, встановлення факту наявності чи відсутності порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху не впливає на правильність висновків суду про порушення ОСОБА_2 п. 2.3 «б», п. 13.1 ПДР України, та його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вважаю, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було належним чином враховано обстановку даної пригоди, та не надано належної оцінки діям ОСОБА_2, які перебували в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди, що призвело до безпідставного закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_2Г до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, та постановлення незаконного та необґрунтованого рішення суду.

Враховуючи вище зазначене, доходжу висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв'язку із чим постанова судді підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення враховую вимоги ст. 33 КУпАП, зокрема те, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності притягається вперше, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також те, що вчинене ним ДТП не призвело до тяжких наслідків.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальних межах санкції ст. 124 КУпАП, а саме у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Відповідно до норм діючого законодавства, а саме ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.05.2018 року, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2, закрито, у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, - скасувати та прийняти нову.

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривань 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло