Номер провадження: 33/785/209/18
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Копіци О.В., за участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, його захисника Кондоні Т.О. розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29.12.2017 року, відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Одесі, громадянина України, працюючого водієм по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП і підданий стягненню у виді штрафу у розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 29.11.2017 року, близько 00 год. 01 хв., ОСОБА_2 повторно протягом року керував автомобілем «Mitsubishi Galant» д/з НОМЕР_1 по вул. Хімічній в м. Одесі з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, обличчя, нечітка мова, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан сп'яніння з використанням приладу «Драгер» та у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що з постановою суду не погоджується з таких підстав:

1) йому відомо, що прилади, із застосуванням яких провадиться огляд на стан сп'яніння, у багатьох випадках не проходять необхідної калібрування та не мають відповідних сертифікатів, тому він попросив поліцейського надати йому документи, що підтверджують сертифікацію приладу. Невідомо, на якому приладі він пройшов тестування, але він не показав алкогольного сп'яніння, тому поліцейські запропонували йому пройти огляд у медичному закладі і він погодився. У медичному закладі склали протокол про те, що він відмовився від огляду на стан сп'яніння. До того ж, у протоколі зазначено, що подія відбулася на вул. Хімічній, хоча насправді, його зупинили на вул. Житкова;

2) до матеріалів справи долучені пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були присутніми під час тестування приладом «Драгер», під час якого не було встановлено стан сп'яніння, а не відмова від проходження огляду на стан сп'яніння. Через пізній час доби, свідки підписували пояснення, не прочитавши протокол про адміністративне правопорушення. Оскільки працівниками поліції йому не було запропоновано проходження огляду у медичному закладі, у його діях немає складу адміністративного правопорушення;

3) суд не врахував, що він лише відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння з порушенням діючого законодавства, а не від огляду взагалі;

4) суд першої інстанції також не врахував, що він проживає з бабусею, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сестрою, яка не працює, тому керування транспортним засобами є єдиним джерелом доходу, тому він би не дозволив собі керувати автомобілем у стані сп'яніння;

5) суд зазначив у постанові, що він визнав свою вину, але це пояснюється його юридичною необізнаністю та позбавленням доступу до справедливого суду.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника Кондоні Т.О., які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Приписами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 243968 від 29.11.2017 року; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, відеозаписом з нагрудної камери співробітників поліції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши суд докази у справі, апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є надуманими і безпідставними, оскільки об'єктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, підстав немає.

Так, з пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 3, 4) видно, що ОСОБА_2, відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, та дослідженого апеляційним судом, об'єктивно видно, що ОСОБА_2 перебував у стані з явними ознаками алкогольного сп'яніння, безпідставно сперечався з поліцейськими, спеціальний пристрій «Драгер», продував неналежним чином, що унеможливило проведення тестування на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Приписами ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Допитані в судовому засіданні апеляційного суду у якості свідків інспектори поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, пояснили, що в кінці листопада 2017 року, були на чергуванні та в нічний час по вул. Хімічна в бік вул. Стовбової в м. Одесі їхав автомобіль, у якого горіли фари дальнього світу, в зв'язку з чим автомобіль був ними зупинений та з нього вийшло чотири чи п'ять осіб. Водій був з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме почервоніння очей, поводив себе неадекватно та говорив, що він не був за кермом автомобілю. Спочатку водій автомобілю погодився на проходження освідування за допомогою приладу «Драгер», однак коли приїхав патрульний автомобіль з приладом «Драгер», водій відмовився та захотів їхати до медичної установи. В медичній установі він також відмовився від проходження освідування на стан сп'яніння в присутності двох свідків, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8. Транспортний засіб залишився на тому місці, де вони його зупинили, а саме на вул. Хімічній в м. Одесі.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також пояснили, що саме ОСОБА_8 був за кермом автомобілю, який рухався їм на зустріч та який вони зупинили, а також впізнали його в судовому засіданні.

Більш того, сам ОСОБА_8, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, підтвердив факт знаходження за кермом автомобілю.

Судом апеляційної інстанції також було встановлено, що раніше, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Об'єктивно оцінивши фактичні обставини справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, вчинене повторно протягом року.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надані документи, що характеризують його особу та сімейний стан.

Разом з тим, згідно з положеннями ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції правильно застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно є безальтернативним.

Щодо заявленого клопотання захисника ОСОБА_9 про закриття провадження по справі на підставі ст. 38 КУпАП, апеляційний суд вважає його необґрунтованим, оскільки постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.12.2017 року в діях ОСОБА_2 встановлена наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено відповідне стягнення в межах строку передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Той факт, що зазначена постанова суду 1-ої інстанції до прийняття рішення судом апеляційної інстанції не набрала законної сили не дає підстави для закриття провадження по справі на підставі п.7. ч.1 ст. 247 КУпАП.

У відповідності до п.1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції - немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 268, 251, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29.12.2017 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца