Справа № 359/1930/18 Головуючий у І інстанції Кабанячий Ю. В.
Провадження № 33/780/386/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 429 13.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю: представника Київської митниці Державної фіскальної служби України: ОСОБА_2, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_3, його захисника: ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС України на постанову судді Бориспільського міськрайоного суду Київської області від 23 березня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року

ОСОБА_3 (Iurchenko Evgenii), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ОСОБА_5 Федерації м. Ленінград, працюючого арбітражним управляючим в СРО «Северная столица» м. Санкт-Петербург, проживаючого за адресою: ОСОБА_5 Федерація, АДРЕСА_1, закордонний НОМЕР_1 1066266, виданий 31.03.2015 року, орган, що видав ФМС 78034,

визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., при цьому вилучену, відповідно до протоколу про порушення митних правил, валюту в розмірі 90000 Євро та 225 доларів США повернуто ОСОБА_3

Відповідно до постанови суду, 06.02.2018 о 09 годині 45 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДПМА «Бориспіль» громадянин ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_3 (Iurchenko Evgenii), який прилетів до України з ОСОБА_5 Федерації транзитом через Латвію м. Рига літаком а/к «AirBaitic» рейс № BT 400 та своїми діями обрав канал, позначений символами «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України пасажиру було задано питання щодо наявності в нього готівкових коштів, на що він відповів про наявність - 100 000 євро. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі: 225 доларів США та 100 000 євро, які знаходились: 100 000 євро в одному з відділень плечової сумки пасажира (ручна поклажа), 225 доларів США - у гаманці, який був в тій же сумочці.

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина, готівка належать йому особисто.

Пасажир обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми громадянину ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_3 (Iurchenko Evgenii) було пропущено 10 000 євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 225 доларів США та 90 000 євро. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав та до моменту перетину ним «білої лінії» до інспекторів митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_3 (Iurchenko Evgenii) під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_3 (Iurchenko Evgenii), який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівкових коштів в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню у повному обсязі, передбаченому відповідно до Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою Постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 зі змінами внесеними Постановою Правління НБУ № 312 від 25.07.2012, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Своє рішення щодо незастосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді конфіскації вилученої валюти суддя місцевого суду мотивував тим, що вказані грошові кошти мають легальне походження, що підтверджується довідкою про здійснення операції з готівковою валютою і чеками № 2879, були ввезені на територію України з метою фінансування проектів Благодійного фонду «Духовна освіта» щодо будівництва та облаштування обєктів соціально-культурної і духовної інфраструктури та сприяння у розробці і розвитку нових проектів.

Враховуючи зазначені обставини, суддя місцевого суду дійшов висновку про те, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил буде непропорційним втручанням в право ОСОБА_3 на повагу до власності та покладе на нього «індивідуальний надмірний тягар». Крім того, ще однією підставою для незастосування до ОСОБА_3 вказаного виду адміністративного стягнення суд зазначив відсутність даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків тощо.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник Київської митниці ДФС подав апеляційну скаргу на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні порушення митних правил за ст.471 МК України та застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та конфіскації затриманої валюти.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає про безпідставне незастосування суддею місцевого суду до ОСОБА_3 стягнення у виді конфіскації предметів правопорушення. Як стверджує апелянт, конфіскація товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, за вчинення порушення митних правил передбачена як вид стягнення санкцією ст.471 МК України, тобто встановлена законом, а тому її застосування не буде свавільним посяганням на мирне володіння майном в розумінні практики Європейського Суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також, апелянт зазначає про те, що співставивши суми валюти, пропущеної ОСОБА_3 під час здійснення митного контролю, та суми, яка підлягає конфіскації, можна дійти висновку про дотримання критерію пропорційності у разі застосування додаткового стягнення у виді конфіскації валюти. Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що застосування конфіскації валюти буде для ОСОБА_3 «надмірним індивідуальним тягарем». Таким чином, на переконання апелянта, оскаржувана постанова суду не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді місцевого суду без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції обґрунтовано і законно дійшов до висновку про достатність застосування до ОСОБА_3 такої міри покарання, як стягнення штрафу в розмірі 1700 грн., а застосування конфіскації предметів порушення митних правил в даному випадку є порушенням ч. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, а саме втручання в право громадянина ОСОБА_3 на повагу власності, так як є непропорційним, оскільки покладає «індивідуальний надмірний тягар».

Переглянувши справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, представника Київської митниці ДФС ОСОБА_2, допитавши свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про порушення митних правил, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, дані, що містяться в протоколі про порушення митних правил (а.с. 2-5), протоколі опитування в справі про порушення митних правил (а.с. 6-8), доповідній записці головного державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС (а.с. 9-10), відомостями, що містяться в описах предметів, переліку іноземної валюти, витягу щодо курсу валют, розрахунку еквіваленту (а.с. 12-16), яким суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у порушенні митних правил, передбаченому ст. 471 МК України.

Однак, при винесенні оскаржуваної постанови місцевий суд не дотримався вимог глави 67 МК України та ст. 33 КУпАП, що призвело до неправильного застосування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_3

Висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_3 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому є незаконним та безпідставним.

За вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Судом першої інстанції встановлено, що безпосередніми предметами правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є валютні цінності в розмірі 90000 Євро та 225 доларів США, які ОСОБА_3 не задекларував при переміщенні через митний кордон України.

Відповідно до п. 57 ч.1 ст.4 МК України, валютні цінності є товарами. Згідно із Постановою Правління Національного банку України № 148 від 27 травня 2008 року «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, валютні цінності є товарами, переміщення яких через митний кордон обмежено законодавством України, а тому в разі, якщо вони є безпосередніми предметами порушення митних правих, передбаченого ст. 471 МК України, то підлягають обовязковій конфіскації.

Відповідно до ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Постановою Національного банку України №148 від 27.05.2008 року затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України.

Відповідно до вказаної інструкції фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа нерезидент має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Відповідно до ст. 466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, а тому суддею місцевого суду безпідставно не застосовано до громадянина ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді конфіскації іноземної валюти.

У п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобовязана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти ОСОБА_5 Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти ОСОБА_5 Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти ОСОБА_5 Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обовязково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного субєкта у кожній справі на підставі безпосередньо зясованих обставин і фактів.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 працює арбітражним управляючим в СРО «Северная столица» м. Санкт-Петербург з 2009 року. Від здійснення підприємницької діяльності за податковий рік 2017 рік його доходи становлять 33744959 російських рублів, що еквівалентно 447407,64 євро (а.с. 104, 177-181).

Враховуючи доходи ОСОБА_3, а також його бажання внести кошти до благодійного фонду, як безповоротну фінансову допомогу у вигляді благодійної пожертви свідчить про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_3 валюти не може вважатися для нього «індивідуальним надмірним тягарем».

За даних обставин, висновок суду про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_3 валюти становить для правопорушника «індивідуальний надмірний тягар» не може вважатися обґрунтованим.

Також, суд бере до уваги ч.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із якою положення Конвенції жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Вирішуючи питання щодо незастосування до ОСОБА_3 додаткового стягнення у вигляді конфіскації вилученої валюти, суддя місцевого суду послався на те, що грошові кошти, вилучені у ОСОБА_3, мають легальне походження, були ввезені на територію України з метою фінансування проектів Благодійного фонду «Духовна освіта», та на відсутність у суду даних, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків тощо. Однак, зазначені обставини не можуть бути правовою підставою для незастосування до ОСОБА_3 додаткового стягнення у виді конфіскації валюти, оскільки діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у вигляді конфіскації предметів порушення митних правил.

При цьому, ОСОБА_3 суду апеляційної інстанції пояснив, що він знайомий з порядком ввозу коштів в Україну та знає про необхідність декларування валютних цінностей, а декларацію не оформив, так як не зміг зорієнтуватися з зоною декларування.

До того ж, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_6 дали різні покази щодо обставин досягнення домовленості та укладення меморандуму про співпрацю та договору безповоротної фінансової допомоги у вигляді благодійної пожертви, в тому числі щодо часу і місця їх укладення і підписання. При цьому ОСОБА_3 не зміг пояснити мотивів прийнятого ним рішення щодо пожертви.

В той же час, як вбачається з протоколу опитування в справі про порушення митних правил № 0099/12500/18 від 06.02.2018 року, на час виявлення правопорушення ОСОБА_3 заявив, що ввозив валюту в Україну для купівлі нерухомості, що свідчить про протиріччя у заявлених ОСОБА_3 даних щодо мети ввозу грошових коштів в Україну (а.с. 6-8).

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції зазначеної статті, а саме у виді штрафу з конфіскацією вилученої іноземної валюти.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_3 (Iurchenko Evgenii) скасувати.

Прийняти нову постанову, якою громадянина ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_3 (Iurchenko Evgenii), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: ОСОБА_5 Федерація, м. Ленінград, місце проживання: ОСОБА_5 Федерація, АДРЕСА_1, працюючого арбітражним управляючим в СРО «Северная столица» м. Санкт-Петербург, закордонний НОМЕР_1 1066266, виданий 31.03.2015 року, орган, що видав ФМС 78034, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, з конфіскацією вилученої відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0099/12500/18 від 06 лютого 2018 року іноземної валюти в сумі 90 000 (девяносто тисяч) Євро та 225 (двісті двадцять пять) доларів США в дохід Держави Україна.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави Україна (отримувач: Державний бюджет України, Бориспіль УДКСУ/Київська митниця ДФС, ЄДПОУ: 38007070, МФО банку: 821018, КДБ: 21081100, р/р: 5004, 050*).

Стягнути з громадянина ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_3 (Iurchenko Evgenii), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: ОСОБА_5 Федерація, м. Ленінград, місце проживання: ОСОБА_5 Федерація, АДРЕСА_1, працюючого арбітражним управляючим в СРО «Северная столица» м. Санкт-Петербург, закордонний НОМЕР_1 1066266, виданий 31.03.2015 року, орган, що видав ФМС 78034 на користь Державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області м. Київ, утримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу*; 101) судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з громадянина ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_3 (Iurchenko Evgenii), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: ОСОБА_5 Федерація, м. Ленінград, місце проживання: ОСОБА_5 Федерація, АДРЕСА_1, працюючого арбітражним управляючим в СРО «Северная столица» м. Санкт-Петербург, закордонний НОМЕР_1 1066266, виданий 31.03.2015 року, орган, що видав ФМС 78034 на користь Київської митниці ДФС (р/р №9083, МФО: 821018, ) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 17 гривень 37 копійок.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Б. Зіміна