Єдиний унікальний номер 722/601/18
Номер провадження 3/722/201/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2018 року на розгляд Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшов протокол серії БД №350659, складений 20.04.2018 року поліцейським СРПП Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2, в якому вказано, що ОСОБА_1 20.04.2018 року о 15 год. 00 хв. по вулиці О. Кобилянської, 20 в с. Братанівка Сокирянського району Чернівецької області, керував транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. Е4649ЧВ в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1, неодноразово будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності не подав.

За таких обставин, вважаю що розгляд даної справи можливий без присутності ОСОБА_1

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, з огляду на таке.

Із змісту ст.245 КУпАП вбачається, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.9 ПДР (підпункт «а»), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 6, 7 Розділу І інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, встановлено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, п.6 Розділу ІІ вказаної вище інструкції встановлено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Так, при розгляді справи встановлено, що під час огляду ОСОБА_1 на стан спяніння з використанням спеціального технічного засобу «DRAGER» не були присутні свідки, що суперечить вказаній вище інструкції. Окрім цього, вказаний огляд не був проведений безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу.

За таких обставин, роздрукований висновок з технічного засобу «DRAGER» не є допустимим доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, що в свою чергу виключає в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Частина 1 ст.6 Конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Зокрема, у справі «Лучанінов проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Аналізуючи наведене слід зазначити, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, орган чи посадова особа, зокрема суддя, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 20.04.2018 року на вул. О. Кобилянської, 20 в с. Братанівка Сокирянського району Чернівецької областівчинив ДТП, а потім зник з місця події, за що відносно нього були складені протоколи про адміністративні правопорушення серії БД №350646 та №350660 від 20.04.2018 року.

Окрім цього, відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №350659 від 20.04.2018 року за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, однак складений він був не на місці зупинки, а за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: вул. Головна с. Братанівка Сокирянського району Чернівецької області, де він був виявлений працівниками поліції в стані алкогольного спяніння, після вчинення ДТП.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 фактично міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, тобто вживання водієм транспортного засобу після ДТП за його участю алкоголю.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, здобутими в ході судового розгляду доказами не доведена, а тому справу про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.7, ст.221, п.1 ч.1 ст.247, ст.256, ст.280, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд.

Суддя: