справа №619/1913/18
провадження №3/619/555/18
Постанова

іменем України

21 травня 2018 року Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.204-1 КУпАП, -

встановив:

20.05.2018 о 08год.30хв. в пункті пропуску «Гоптівка» прикордонним нарядом «Перевірка документів» через державний кордон України «Гоптівка» на вїзд в Україну виявлений ОСОБА_1, який 13.05.2018 приблизно о 08год.00хв. незаконно, без дозволу відповідних органів влади, перетнув державний кордон із України в РФ через закритий пункт пропуску «Успенка», який розташований за адресою: Донецька область Амвросіївський район, чим порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України».

Крім того, 20.05.2018 о 08год.30хв. ОСОБА_1 у пункті пропуску «Гоптівка», на вхід в Україну, намагався незаконно перетнути державний кордон України без відповідних документів, надав на паспортний контроль довідку №1858 «Про паспорт, який підлягає обміну», видану Краматорським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 03.04.2018 року, порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України».

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій повідомлено, що свою вину визнає у повному обсязі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень доказана у повному обсязі та підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення та матеріалами справ про адміністративне правопорушення.

Частиною 5 ст.276 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 203, 203-1, 204-1, 204-2 і204-4 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення.

Враховуючи, що правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 13.05.2018 виявлене в пункті пропуску «Гоптівка», дана справа підсудна Дергачівському районному суду Харківської області.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Порядок перетинання державного кордону України встановлено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57, де в п.2 указано, що перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

У разі коли громадянин, який постійно проживає в Україні, втратив зазначені документи за межами України або якщо строк дії таких документів закінчився під час перебування громадянина за межами України, або встановлено, що вони є недійсними з інших причин, документом, що дає право на в'їзд в Україну, є посвідчення особи на повернення в Україну, яке видається дипломатичним представництвом або консульською установою України за кордоном.

Оскільки ОСОБА_1 для перетину державного кордону надано документ, який не відповідає зазначеним вище вимогам, у його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП, тобто перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та спроба перетинання державного кордону України в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які б помякшували чи обтяжували відповідальність суддею не встановлено.

Таким чином, з огляду на характер скоєних ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, суддя дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, у межах санкції ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 320,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, вчиненого 13.05.2018 та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00грн. (три тисячі чотириста гривень).

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, вчиненого 20.05.2018 та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00грн. (пять тисяч сто гривень).

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00грн. (пять тисяч сто гривень).

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 352,40 грн (триста пятдесят дві гривні 40 копійок).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко