АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/806/18 Суддя 1 інстанції: Іващенко С.О.
Провадження: 33/790/515/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

13 червня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діють в інтересах ОСОБА_2 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюФрунзенського районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 05.02.2018 року о 23 год. 00 хв. в районі будинку №11/3 по вул.. Танкопія в м. Харкові керував автомобілем ПЕЖО ПАРТНЕР, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова та почервоніння очей. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 та адвокати ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діють в інтересах ОСОБА_2, подали апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуФрунзенського районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказують, що при розгляді справи районним судом не в повному обсязі з»ясовані всі обставини справи, не доведений факт керування ОСОБА_2 ТЗ та взагалі, що останній рухався, а чоловік перебував у стані алкогольного сп»яніння. Крім того, оскаржувана постанова була винесена суддею, який на момент її постановлення перебував у відпустці. Справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який не був повідомлений судом про час і місце її розгляду. Відеозапис правопорушення, долучений до матеріалів справи, взагалі не розглядався судом як доказ. Також, співробітниками поліції був порушений порядок огляду на стан алкогольного сп»яніння, оскільки ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки ТЗ, що підтверджується і відеозаписом з бодікамер. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, в останньому вказано неправдиві дані щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду, зазначено невірну адресу правопорушника, час, коли відбулася подія, посвідчення водія, як то вказано у протоколі, не вилучалось. Таким чином, зазначений документ не може вважатися належним та допустимим доказом.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисники підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. ОСОБА_2, зокрема, зазначив що автомобілем не керував, останній знаходився у нерухомому стані, про що чоловік казав і поліцейським, однак, на його слова ніхто не реагував. Крім того, просив інспекторів внести до протоколу свідків, присутніх на місці події, однак співробітники поліції викликали по телефону своїх свідків (що зафіксовано і на бодікамеру).

Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який брав участь у судовому засіданні 30.05.18р., у своїх поясненнях зазначили, що протокол складений з численними порушеннями, зокрема: пройти огляд на місці ОСОБА_2 запропоновано не було, письмові пояснення свідків складені однією особою (однаковий почерк) та містять неправдиві дані, рапорт інспектора, також наявний у справі, містить виправлення. Крім того, ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи місцевим судом, так як судові повістки направлялися за неіснуючою адресою, що підтверджується і запитом до ДФС, зі змісту якого вбачається, що за вказаною у справі адресою ОСОБА_2 не мешкає. Крім того, у матеріалах справи наявний його мобільний номер, однак, жодних телефонних викликів з суду чоловік також не отримував.

ОСОБА_5, допитана Апеляційним судом, пояснила, що 05.02.18р. близько 23-00 години вона разом з чоловіком (ОСОБА_2В.) та його сестрою (ОСОБА_6В.) стояли біля припаркованого на вулиці автомобіля, очікуючи на товариша. В цей час, патрульний автомобіль, який проїзжав повз них, зупинився. Інспектори запитали, чий ТЗ, на що чоловік відповів, що це його автомобіль. Після того поліцейськи попросили документи та запитали, чи збираємось ми їхати. ОСОБА_2, надавши документи, повідомив, що керувати не збирається. Після перевірки документів, співробітники поліції почали стверджувати, що ОСОБА_2 нетверезий, неадекватний та те, що він керував авто. Протокол останні складали у патрульній машині, в той час як компанія знаходилась на вулиці. Після оформлення матеріалу, поліцейські вийшли з патрульного автомобіля та попросили підписати протокол, однак, чоловік відмовився. Як вказувала ОСОБА_5, пройти огляд на місці запропоновано не було, лише у лікарні.

ОСОБА_6, також допитана судом у якості свідка, розповіла, що ОСОБА_2 її брат. 05.02.18р. ввечері вона та брат з дружиною прогулювалися по вул. Танкопія, очікуючи ще на одного товариша. Коли компанія стояла біля авто, до них під»їхала патрульна машина, поліцейські запитали в ОСОБА_2 кому належить ТЗ та попросили документи. ОСОБА_2 виконав вимогу інспекторів, після чого одному з них здалося, що чоловік нетверезий. Брат заперечував, що вживав алкоголь, на що поліцейський сказав, що буде складений протокол за чт. 130 КУпАП. Олександра це обурило, так як автомобілем він не керував. ОСОБА_6 також зазначила, що пройти освідування на місці брату не пропонували - лише пройти такий огляд у медичному закладі, однак, ОСОБА_2 відмовився.

ОСОБА_7, у свою чергу, пояснив, що 05.02.18р. повертався додому після тренування, коли йому зателефонував брат (ОСОБА_2В.) та запропонував зустрітися. Вийшовши на ст. М. Жукова, хлопець зателефонував ОСОБА_5 (дружині ОСОБА_2В.), яка повідомила, що компанія чекає на нього на вул. Танкопія біля автомобіля. Коли ОСОБА_7 прибув на місце, здалеку побачив поліцейський патруль, вирішив не підходити до товаришів, та сів на лавочку неподалік, спостерігаючи за ситуацією зі сторони. Пробувши на місце десь до 23-30 години, вирішив поїхати додому. Більш детально про ситуацію, що склалася, дізнався пізніше зі слів друзів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисників на підтримку доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 199031 від 05.02.18р. (а.с. 1), відеозаписом до протоколу (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків (а.с. 4), рапортами інспектора роти №3 батальйону №2 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 06.02.18р. (а.с. 5, 6) та частково поясненнями самого правопорушника, а також свідків, наданими в суді.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд критично оцінює доводи апелянта про те, що він не керував ТЗ, як і пояснення свідків, надані в апеляційному суді, та розцінює їх як позицію захисту та намагання особи уникнути адміністративної відповідальності, в той час як його вина встановлена на підставі сукупності доказів. Крім того, усі свідки, допитані судом, є родичами ОСОБА_2, можуть свідчити на його користь, а їх пояснення спростовуються іншими матеріалами справи. Пояснення ОСОБА_7 взагалі є неінформативними, так як останній не був безпосереднім свідком події. До того ж, як вбачається з рапорту поліцейського (а.с. 5), в межах вказаних подій ОСОБА_2, як водія, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. Як пояснили апелянти в судовому засіданні зазначена постанова ними не оскаржена.

З відеозапису та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зазначив різні адреси мешкання на місці складення протоколу та в апеляційній скарзі. За таких обставин посилання апелянта на розгляд справи за його відсутності хоча і заслуговують на увагу, проте, не можуть бути самостійною підставою для скасування рішення суду. Крім того, права ОСОБА_2, передбачені ст. 268 КУпАП, було відновлено шляхом перевірки його доводів в суді апеляційної інстанції. До того ж, посилаючись на необізнаність про розгляд справи відносно нього, захисники ОСОБА_2 в межах строку оскарження отримали постанову суду, ознайомилися з матеріалами справи та вчасно оскаржили судове рішення.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Доводи щодо розгляду суддею справи про адміністративне правопорушення під час відпустки не знайшли свого підтвердження під час перевірки (а.с. 52-53).

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіФрунзенського районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діють в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1