Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/225/18 Головуючий в 1-й інстанції - Юрлагіна Т.В.
Єдиний унікальний № 320/1031/18 Доповідач в 2-й інстанції - Гріпас Ю.О.
Категорія - ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гріпас Ю.О. за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Медвідя Є.М, розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 березня 2018 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 березня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст..185 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Петрівка, Якимівського району, Запорізької області, громадянина України, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований і проживаює за адресою: АДРЕСА_1, із накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 09 лютого 2018 року о 03 годині 40 хвилин ОСОБА_2, в місті Мелітополі по вул. Чкалова, буд. 180 керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушено координацію мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в медичному закладі. Своїми діями порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 09 лютого 2018 року о 04 годині 30 хвилин ОСОБА_2, знаходячись в місті Мелітополі по вул. Чкалова, буд. 180, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, не відреагував на законну вимогу інспектора СРПП №4 ОСОБА_4 надати документи на право керування транспортним засобом, висловлюючись при цьому на адресу поліцейських в грубій формі, погрожуючи фізичною розправою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилається на незаконність і необґрунтованість постанови судді. Вважає, що суддею, не були з'ясовані усі обставини справи, не прийняті до уваги пояснення свідка ОСОБА_5, тоді як в основу рішення взяті виключно покази поліцейських, які є зацікавленими особами. На думку апелянта суддею дана неправильна оцінка відеозапису обставин події. Вважає, що до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння його було доставлено безпричинно, оскільки він не мав ознак такого сп'яніння. Апелянт зазначає, під час складання йому не роз'яснювались його права. При тому, що стосовно нього було застосовано адміністративне затримання, адвокат прибув вже після складання протоколів, тобто було допущено порушення права на захист. Зазначає, що в порушення інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейськими не було складено направлення водія у заклад лад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.. Також вважає, що суд безпідставно визнав його винним за ст.185 КУпАП, оскільки з фабули протоколу випливало, що він відмовився надати на законну вимогу працівнику поліції документи на право керування транспортним засобом, висловлюючись при цьому на адресу поліцейських в грубій формі, погрожуючи фізичною розправою. Однак він не мав документів і виконати вимогу правника поліції не мав змоги. За відсутність документів на нього була складено протокол за ч.1 ст.126 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу, який він сплатив. Вказані обставини на думку ОСОБА_2 свідчили на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

На переконання апелянта факт вчинення інкримінованих йому правопорушень викликає об'єктивний сумнів, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи яка притягається до відповідальності.

Просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

На переконання суду апеляційної інстанції, суддя місцевого суду цих вимог у повній мірі не дотрималась.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_2 послався на протоколи про адміністративне правопорушення серії БД № 380066 і ГП 445744 від 09.02.2018, покази працівників поліції; копію протоколу про адміністративне затримання № 093736 від 09.02.2018, висновок щодо результатів медичного огляду від 09.02.2018, переглянутим у судовому засідання DVD-диском.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що ряд доказів, на які послався суд першої інстанції, не можна визнати допустимими, а інші не підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень.

ОСОБА_2 інкримінувалось керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння з відмовою від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в медичному закладі, а також злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

При цьому з матеріалів справи випливає, що першочергово стосовно ОСОБА_2 було зібрано матеріал за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, і останнього було піддано адміністративному затриманню. Об'єктивна сторона вказаного правопорушення передбачає наявність двох обов'язкових складових, однією з яких - є злісна непокора.

Поняття «злісної непокори» законодавчого тлумачення немає, тобто воно є оціночним поняттям. Однак у судовій практиці «злісною непокорою» прийнято вважати відмову від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника правоохоронного органу при виконанні ним службових обов'язків... або відмову, виражену в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Суддя в постанові не уточнила, які самі докази вказують на вчинення ОСОБА_2 злісної непокори законній вимозі працівника поліції. Можна лише припустити, що на підтвердження вини вказували протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, копією протоколу про адміністративне затримання і покази інспекторів поліції.

З показів поліцейських, екіпаж, яких зупинив автомобіль НОМЕР_2, випливало, що після зупинки автомобіля, водію було запропоновано пред'явити документи на право керування транспортним засобом. На вимогу пред'явити водійське посвідчення, водій відмовився, що супроводжувалося нецензурною лайкою. Пасажир, який вийшов з автомобіля, назвався ОСОБА_5, та почав на кидатись поліцейських, що супроводжувалось погрозою фізичної розправи, нецензурною лайкою, чіплянням за формений одяг. Потім з салону автомобіля вийшов ОСОБА_2, однак надати документи відмовлявся, продовжував висловлюватись ненормативною лексикою. Під час спілкування з водієм, у нього були явні ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітка мова. Було прийнято рішення про виклик іншого екіпажу патрульної поліції, після приїзду якого ОСОБА_2 продовжував відмовлятись надати документи, а також разом зі своїм братом, не припиняв нецензурно висловлюватись погрожував звільненням з роботи. Після приїзду третього екіпажу патрульної поліції, для припинення дій правопорушника ОСОБА_2, який відмовлявся пред'явити документ, що посвідчує особу водія та свідоцтво на транспортний засіб, та припинення дій ОСОБА_5, який перешкоджав співробітникам поліції виконувати свою роботу, було попереджено про затримання, повідомлено про його права та обов'язки, затримано і доставлено спочатку в медичний заклад для проходження огляду на стан сп'яніння, а потім доставлено до відділення поліції для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Під час складання протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності особі у відповідності до вимог закону було роз'яснено його права, надано копії відповідних протоколів. Під час огляду в медичному закладі ОСОБА_2 відмовився від його проходження, про що лікарем надано висновок. Також правопорушник відмовлявся надати телефон близьких родичів, для повідомлення про його затримання. Від послуг захисника відмовився, про що зазначив в протоколі затримання. Зазначені події під час керування транспортним засобом та зупинення зафіксовано відео реєстратором патрульної машини. Пояснення інших поліцейських (екіпажі, яких прибували на місце події згодом) за своїм змістом є аналогічними з вищевказаними показаними.

Разом з тим, пояснення поліцейських суперечать відеозапису на DVD-диску долученому до матеріалів справи. В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що на відеозапису долученому до матеріалів справи особами, які вийшли з автомобілю НОМЕР_2 є його брат - ОСОБА_5 у темному одязі, і він - у синьому. З відеозапису випливає, що після зупинки вищевказаного автомобіля поліцейськими, з пасажирського боку автомобіля вийшов ОСОБА_5, а через деякий час з водійського - ОСОБА_2 При цьому працівників поліції за формений одяг вони не чіпали, а лише спілкувалися з ними. Які саме вимоги висувалися працівниками поліції і чи висловлювався хтось з ОСОБА_2 на адресу поліцейських нецензурною лайкою встановити з відеозапису не можливо. Якщо припустити, що у вказаному випадку і був конфлікт з поліцейськими, то він був з ОСОБА_5, а ОСОБА_2 навпаки відводив того від поліцейських.

ОСОБА_2 в своїх пояснення наданих під час розгляду справи суддею місцевого суду та в суді апеляційної інстанції зазначав, що він не міг виконати вимогу поліцейських про надання документів не через те, що він не бажав цього зробити, а через те, що він фізично їх не мав. Вказані доводи спростувати матеріалами справи неможливо, навпаки копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №030062 від 09.02.2018 щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.126 КУпАП опосередковано підтверджуються доводи ОСОБА_2 в цій частині. Останній категорично заперечував факт того, що він виражався нецензурною лайкою в адресу працівників поліції.

З фабули зазначеної у протоколі не можливо встановити у чому полягали законні вимоги працівників поліції (надати документи, припинити нецензурну лайку тощо) і у чому полягала злісна непокора ОСОБА_2 Але аналіз матеріалів справи дає підстави вважати, що законні вимоги поліцейських полягали у тому щоб ОСОБА_2 надав документи, які підтверджували його право керування автомобілем. Однак невиконання цих вимог ОСОБА_2 було зумовлено об'єктивною обставиною (фізичної відсутністю документів) тому розцінювати її як злісну непокору не можна. Враховувати як докази вини самі по собі рапорти працівників поліції, без сукупності інших доказів не можна, а доказів (відеозаписи з бодікамер поліцейських, пояснення свідків тощо) які б вказували на зухвалу форму відмови (нецензурна лайка, чіпляння за одяг) матеріали справи не містять.

Висновки судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП також не можна визнати законним.

Обов'язковою ознакою складу другого адміністративного правопорушення вчинення якого інкримінувалося ОСОБА_2 - є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння. Цей порядок визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735 (далі інструкція).

Відтак для правильного вирішення справи мали бути встановленні усі її обставини, зокрема чи було дотримано поліцейським порядок огляду на стан сп'яніння. З матеріалів справи випливало, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 09.02.2018 було зупинено приблизно о 03 годині 40 хвилин. Після зупинки автомобіля на протязі приблизно 30 хвилин поліцейські спілкувалися з ОСОБА_2 і ОСОБА_6 Як вже зазначалося всі події зафіксовані відеокамерою з відеорегістратора патрульного автомобіля, однак зміст розмов встановити не можливо. Не можливо також встановити вчинення яких саме дій поліцейськими інкримінувалося на той момент ОСОБА_2 (ст.126, ст.130, чи ст.185 КУпАП). Подальші обставини події за допомогою відеозаписів не зафіксовані (при тому, що на місце пригоди прибуло ще два екіпажі патрульної поліції). Даючи оцінку відеозапису, суд апеляційної інстанції не може погодитись з тим, що ОСОБА_2 мав явні ознаки алкогольного сп'яніння у виді нестійкої ходи. Інші ознаки вказані у протоколі (запах алкоголю з порожнини рота, порушено координацію мови) зі зрозумілих причин підтвердити чи спростувати відеозаписом не можливо. При цьому, для суду апеляційної інстанції залишається незрозумілим, якщо дійсно у водія були наявні ознаки алкогольного сп'яніння, чому поліцейські в порушення вимог інструкції, не дотримались відповідного порядку, а саме не запропонували водію пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів на місці, не запропонували пройти огляд в закладі охорони здоров'я, або ж не засвідчили факт відмови проходження огляду за допомогою двох свідків. В подальшому ОСОБА_2 було піддано адміністративному затриманню (затримано о 04-30 год. і доставлено до відділу поліції, а звільнено 07-30 год. 09.02.2018). Саме під час адміністративного затримання його було доставлено до закладу охорони здоров'я, де він о 05-00 год. відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. При цьому, факт наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння, окрім рапортів працівників поліції не підтверджений жодним доказом, тобто підстав для його направлення на огляд фактично не було. Крім того матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що на момент доставки ОСОБА_2Е в заклад охорони здоров'я, останньому роз'яснювалось, що вказана процедура проводиться внаслідок тощо, що йому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_2 пояснював, що оскільки він вважав своє затримання не законним, він бажав скористатися допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права. Однак за його твердженням, адвоката до нього допустили вже після складання адміністративних протоколів, і саме через те, що йому не було надано можливість скористатися послугами адвоката він відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров'я оскільки вважав, що його безпідставно примусово доставили на огляд за відсутності у нього ознак сп'яніння, про що до речі зазначив у висновку лікаря. З наявних матеріалів справи взагалі не можливо встановити, що до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_2 був обізнаний у тому, що йому інкримінується вчинення саме цього правопорушення. Також в порушення порядку проведення медичного огляду свідчить відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наявність якого передбачено вказаною Інструкцією. Спростувати доводи ОСОБА_2 в цій частині матеріалами справи не можливо, а тому вони тлумачаться на його користь.

З огляду на вищевказані обставини суд апеляційної інстанції вважає, що працівниками поліції не було дотримано встановленого порядку проведення огляду на стан сп'яніння водія, а докази були зібрані із суттєвими процесуальними порушеннями.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст.9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак постанова місцевого суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу вказаних адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 березня 2018 року, якою ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області Ю.О. Гріпас