Справа № 404/3046/18
Номер провадження 3/404/1293/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватного підприємця, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 12.05.2018 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «TOYOTA Venza», під час виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, чим порушив вимоги п.п.12.3, 2.3 (б) Правил дорожнього руху, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 12.05.2018 року о 08 год. 00 хв. керуючи автомобілем рухався по вулиці Холодноярській у м.Кропивницькому в правій смузі для руху з допустимою швидкістю. Попереду нього рухалась маршрутка, яка зупинилась і він вирішив її обїхати, увімкнувши покажчик повороту, почав перестроюватися в ліву смугу для руху і одразу вїхав у вибоїну. Перешкоду у виді вибоїни він побачив одразу після перестроювання, не міг її виявити завчасно, а також обїхати, оскільки на зустрічній смузі та у правій смузі руху рухались транспортні засоби, а тому він почав гальмувати. У вказаних умовах він не мав жодної обєктивної можливості уникнути наїзду на перешкоду, внаслідок чого було пошкоджено його транспортний засіб.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з яким раніше не був знайомий ОСОБА_1, надали суду пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1, підтвердили те, що у ОСОБА_1 не було можливості уникнути вїзду у вибоїну, оскільки він міг би створити аварійну обстановку іншим учасникам дорожнього руху, а вїзд до вибоїни відбувся одразу після перестроювання автомобіля.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки в ньому відсутнє твердження про спричинення пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, внаслідок порушення Правил дорожнього руху. Фактично у протоколі вказано тільки про порушення п.п.12.3, 2.3 (б) Правил дорожнього руху ОСОБА_1 без зазначення наслідків цього.

Таким чином суд розглядає справу в межах тих тверджень про порушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не вправі самостійно встановлювати обставини, які не ставляться в провину особі, а тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім цього, оцінюючи надані докази, суд враховує, що згідно з п.12.3 Правил дорожнього руху у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Так, ОСОБА_1 у своїх поясненнях суду та інспектору поліції зазначає, що коли він побачив вибоїну, то не зміг зупинитися або обїхати її, оскільки б це створило аварійну обстановку іншим учасникам дорожнього руху. Як вбачається з протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, він не може слугувати підставою для притягнення останнього до відповідальності, оскільки матеріалами справи не доведено, що водій обєктивно був спроможний завчасно виявити перешкоду та встигнути вжити заходів для зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху обїзду перешкоди.

При цьому будь-які докази, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 про те, що гальмувати та зупиняти транспортний засіб він почав одразу з того моменту, як мав можливість виявити небезпеку, а також, про те, що він не мав можливості уникнути наїзду на вибоїну, відсутні. По справі не проводились дослідження, не залучалися висновки експертів, спеціалістів, відсутні пояснення свідків та документи, які б підтверджували зворотнє, схема місця ДТП та акт (а.с.2, 5) фіксують тільки характер ушкоджень автомобіля та місце наїзду у вибоїну, а тому жодні підстави ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не встановлено. Відтак, пояснення ОСОБА_1 беруться до уваги судом як достовірні, належні та допустимі.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки обставини порушення Правил дорожнього руху, викладені в протоколі, поставлені під сумнів наявними доказами (поясненнями ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3Д.), не ґрунтуються на інших доказах у справі, суддя вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За викладених обставин вважаю вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4