Справа № 549/174/18
№ провадження 3/549/108/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області Глущенко Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Чорнухинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює

у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1ст.130 КУпАП,

встановив:

До Чорнухинського районного суду Полтавської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 в смт.Чорнухи по вул.Миру Полтавської області керував автомобілем Volksvagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєному адміністративному правопорушенні не визнав та просив закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «ОСОБА_2 де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУаАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Отже, обовязковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом в стані спяніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Такий порядок огляду на стан сп'яніння визначений ст.266 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

За приписами ч. 6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як визначено п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядку), огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, відповідно до п. 1.6. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 1.7. у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії БР №064384 від 09.04.2018 року, пояснення свідків ОСОБА_3 ОСОБА_2, рапорт поліцейського СРПП №3 ОСОБА_4

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що в її присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан спяніння, але він відмовився від такого проходження. Крім того, зазначила, що підпис на протоколі про адміністративне правопорушення їй не належить.

На цифровому багатоцільовому диску , наданому працівниками поліції на вимогу суду міститься один відеофайл. Відеозапис починається 09.04.2018 0 03:17:59, а закінчується 09.04.2018 о 03:18:25, на якому зафіксовано, що поліцейський пропонує невідомій особі (обличчя не видно) пройти огляд на стан спяніння за допомогою технічного приладу.

За змістом вимог "Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», яка затверджена наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, відеофіксація правопорушення після активації відеокамери повинна проводитися безперервно .

З огляду на те, що фіксація ймовірного правопорушення не здійснювалася поліцейським від початку зупинки транспортного засобу і до закінчення складання протоколу про адмінправопорушення, тобто така фіксація здійснювалася з порушенням вимог вищевказаної Інструкції, тому суд не приймає до уваги відеофайл, що міститься на цифровому багатоцільовому диску.

Вищезазначене є порушенням порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, в тому числі і процесуального документу - протоколу про адміністративне правопорушення, що в свою чергу ставить під сумнів правильність та законність його складання.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений з істотним порушенням вимог чинного законодавства, протокол не відповідає вимогам ст. ст. 256, 266 КУпАП, тому визнаю протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 064384 від 09 квітня 2018 року недопустимим доказом.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Інших доказів на підтвердження вини особи, щодо якої складено протокол, матеріали справи не містять.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

З огляду на вищевикладене, слід вважати, що в такому випадку відсутнє порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, відсутні докази про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у зв'язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд Полтавської області.

Суддя