Справа № 467/265/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Андросової А.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого генеральним директором державного підприємства «Хлібна база № 76», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше до адміністративної відповідальності притягувався Арбузинським районним судом Миколаївської області 09 жовтня 2017 року за ч.1 ст. 41 КУпАП до штрафу в розмірі 510,00 грн.,

за ч.2 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення № 14-554-319/0012 від 13 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1, будучи генеральним директором державного підприємства «Хлібна база № 76», яке розташоване за адресою: вул. Елеваторна, 10, с.Кавуни, Арбузинського району Миколаївської області, за місцем знаходження вказаного підприємства допустив порушення законодавства про працю, а саме: ч.1 ст. 115 КЗпП України, яке виявлене під час проведення інспекційного відвідування з 05 по 07 березня 2018 року інспектором праці Управління Держпраці у Миколаївській області ОСОБА_2

Так, згідно п.п. 6.5.1 п.6.5. колективного договору підприємства виплата заробітної плати повинна здійснюватись двічі на місяць: 22 числа за першу половину місяця та 7 числа наступного місяця остаточна виплата.

Однак, заробітна плата за другу половину листопада 2017 року була виплачена 79 працівникам лише 12 грудня 2017 року у сумі 145,80 тис. грн. та 13 грудня 2017 року у сумі 1,0 тис. грн.; заробітна плата за першу половину грудня 2017 року була виплачена 76 працівникам 27 грудня 2017 року у сумі 142,2 тис. грн., а заробітна плата за другу половину січня 2018 року була виплачена 79 працівникам 20 лютого 2018 року у сумі 171,5 тис. грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт затримки виплати заробітної плати визнав, проте пояснив суду, що своєчасність виплати заробітної плати працівникам підприємства залежить від наявності коштів на рахунку підприємства, які останнє отримує як прибуток від провадження своєї господарської діяльності. Працівники отримують заробітну плату шляхом її зарахування на картки «ПриватБанку». Затримка у виплаті заробітної плати за період за другу половину листопада 2017 року по першу половину січня 2018 року дійсно була, однак на день виплати заробітної плати на рахунках не було достатньо коштів для своєчасної виплати заробітної плати. Причиною затримки у цьому випадку було те, що споживачі послуг несвоєчасно розраховувались за надані підприємством послуги. Ще до виявлення порушення, підприємство вживало заходів щодо отримання коштів, які б пішли на виплату заробітної плати. Зокрема, підприємством було подано позов до Державного агентства резерву України та направлено претензію ТОВ «Городнянські інвестиції» щодо необхідності розрахунку за отримані послуги. Як тільки кошти від клієнтів підприємства потрапили на рахунки, заробітну плату було виплачено.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що вона працює бухгалтером на ДП «Хлібна база № 76» та направляє відомості на виплату заробітної плати до «ПриватБанку», який, в свою чергу, перераховує її на картки працівників. Затримка у виплаті заробітної плати на підприємстві дійсно мала місце, але в день коли її належало виплачувати на рахунках підприємства не було достатньо коштів. Як тільки зявились кошти, вона відразу направила відомості до «ПриватБанку», а заробітна плата була виплачена. Свідок підтвердила, що за відсутності коштів на рахунках працівники не можуть отримати заробітну плату.

За такого суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка, керуючись законом, зробив такі висновки.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про

адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно із ч.1 ст. 41 КУпАП настає у разі порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідальність за ч.2 ст. 41 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Факт затримки заробітної плати працівникам ДП «Хлібна база № 76», зокрема, підтверджується доданим до протоколу Актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № 14-554-319/0053 від 07 березня 2018 року, відомістю про виплату грошей № 66 за листопад 2017 року, відомістю про виплату грошей № 71 за грудень 2017 року, відомістю про виплату грошей № 13 за січень 2018 року.

Обставини, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та окрім цього, підтверджені долученими до нього доказами, підтвердив і сам ОСОБА_1, а також свідок.

В той же час, на виконання вимог ст. 280 КУпАП, суд, вирішуючи питання про те, чи винний ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суд приходить до такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У теорії права виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії або бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Умисел, як правило, поділяється на прямий і непрямий.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Проте, дані протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, так само як і додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей, які б давали підстави вважати, що виявлене порушення допущене через які б то не було його винні чи необережні дії.

Натомість із його пояснень вбачається, що виплата працівникам заробітної плати відбувається через перерахування коштів із рахунків підприємства на карткові рахунки працівників, що саме по собі свідчить про необхідність наявності коштів на рахунках підприємства.

В разі надходження достатньої кількості коштів для виплати заробітної плати, бухгалтер підприємства направляє відомості до обслуговуючої банківської установи для нарахування та виплати коштів працівникам.

Вказані пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила і свідок, пояснивши, що як тільки на рахунках підприємства зявилось достатньо коштів, вона відправила відомості до КБ «ПриватБанк» і заробітна плата була нарахована працівникам.

На підтвердження своїх пояснень особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, надав виписки по банківським рахункам ДП «Хлібна база № 76», якими підтверджується відсутність достатньої на рахунках суми для виплати заробітної плати на день, обумовлений колективним договором.

Відповідно до вимог ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Суб'єктивною стороною адміністративного правопорушення, як зазначалося вище, має бути прямий умисел, або ж вчинення правопорушення з необережності, однак у будь-якому випадку особа має або ж свідомо допускати настання шкідливих наслідків або ж легковажно розраховувати на їх відвернення.

Об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 41 КУпАП, є невиконання чи не належне виконання діючого законодавства про працю посадовими особами підприємств, організацій та установ, незалежно від форм власності, а також громадяни суб'єкти підприємницької діяльності при невиконанні ними законодавства та інших нормативних актів про працю, внаслідок яких відбувається порушення трудових прав працівників.

Адміністративне провадження у справі порушене лише за наявності самого факту порушення строків виплати заробітної плати та інших передбачених законом виплат працівникам.

Сам факт наявності заборгованості по заробітній платі та інших порушень трудового законодавства, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, та факт несвоєчасності певних виплат, який власне й виявлений інспектором та зафіксований у протоколі, не утворює автоматично складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.41 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, яке передачене ч.2 ст. 41 КУпАП, оскільки, як встановив суд, затримка виплати заробітної плати працівникам підприємства відбувалася у зв'язку із затримкою надходження коштів на рахунки підприємства, з яких проводиться виплата заробітної плати.

При цьому, як пояснив ОСОБА_1 ним вживались заходи щодо розрахунку споживачів за надані підприємством послуги ще до виявлення порушення.

За правилами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 41 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і обовязковою для виконання на всій території України.

Суддя І.В. Явіца