Справа №592/3532/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/218/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,Павлюченка Д.С., захисника ОСОБА_3,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою судді, ОСОБА_4 01 квітня 2018 року близько 21 год. 00 хв., рухаючись по вул. Лепехівська, в м. Суми, керував мопедом "Альфа-Gmax", в стані алкогольного спяніння, згідно висновкам алкотестера Драгер 6820 та Сумського обласного наркологічного диспансеру № 1389 від 01.04.2018 року, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР України.

ОСОБА_4 не оспорюючи фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає накладене стягнення неспіврозмірним з вчиненим та надто суворим. Судом не враховано те, що правопорушення вчинено вперше, на утримання у ОСОБА_4 перебуває неповнолітня дитина. Керуючи мопедом, ОСОБА_4 не виїжджав на проїзду частину, нікого на небезпеку не наражав. Своїми діями не завдав будь-якої шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян. Працевлаштований офіційно водієм у приватному підприємстві, а тому позбавлення права керування поставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просить постанову суду змінити, на підставі ст. 22 КУпАП враховуючи малозначність вчиненого правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Заслухавши ОСОБА_4 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пункт 2.9 «а» ПДР України забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, деяких лікарських препаратів,тощо, що знижують реакцію і увагу водія.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, за зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 136714 від 01.04.2018 року, роздруківкою приладу "Alcotest 6820" № ARHJ 0306, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновком Сумського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.04.2018 року № 1389, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, записом відео файлу.

У відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП суд при накладенні стягнення на ОСОБА_4 врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, і наклав стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що призначене судом першої інстанції стягнення за своїм видом і розміром не є справедливим та не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника є безпідставними, враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення на водіїв лише у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Безпідставними є також вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 про звільнення його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, у зв'язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, оскільки з врахуванням фактичних обставин справи, невизнання правопорушником вини при складанні протоколу, керування транспортним засобом без посвідчення водія, тяжкості передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, скоєного ОСОБА_4, воно не може бути визнано малозначним, а доводи апеляційної скарги свідчать про намагання уникнути передбаченої законом відповідальності.

Крім того, згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

Враховуючи вищенаведене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.