Справа № 465/3173/17 Головуючий у 1 інстанції: Дзензюра С.М.
Провадження № 33/783/153/18 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 11 серпня 2017 року,

встановив:

постановою Франківського районного суду м.Львова від 11 серпня 2017 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 154 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 10.04.2017 по АДРЕСА_1 на спільному подвір'ї неналежно утримувала домашню собаку, внаслідок чого спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_2

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 оскаржив дану постанову, просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати її та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що дана постанова підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що судом не було встановлено наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, а лише закрито провадження у зв'язку із спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та порушив вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення». Більше того, зазначає, що в матеріалах справи наявні достатні докази підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, яка заперечує проти задоволення даної апеляційної скарги, так як вважає постанову суд першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Згідно ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Як вбачається із матеріалів справи, 10 квітня 2017 року ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 на спільному подвір'ї неналежно утримувала домашню собаку, внаслідок чого спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_2, а тому останній день накладення стягнення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є 10 липня 2017 року.

Таким чином, на момент розгляду справи минули строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, а тому рішення суду першої інстанції про закриття провадження по справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення є обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що дана постанова підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що судом не було встановлено наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, є безпідставними, так як відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється.

З огляду на це, постанова Франківського районного суду м.Львова від 11 серпня 2017 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Франківського районного суду м.Львова від 11 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.В. Маліновська-Микич

Львівської області