Справа № 216/1031/18
Провадження № 3/216/628/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2018 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2018 року інспектором роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 424644 відносно ОСОБА_2

Згідно суті правопорушення 24.02.2018 року о 23 год. 55 хв. на вул. Окружній у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу водій керував транспортним засобом Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна кольору шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду на стан спяніння з використанням технічного засобу Драгер та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав та категорично заперечував факт керування автомобілем у стані алкогольного спяніння. При цьому пояснив, що тієї ночі він дуже сильно посварився зі своєю дружиною та в нервовому стані сів за кермо. Перед цим він алкогольних напоїв не вживав і був в абсолютно адекватному стані, можливо трошки збуджений внаслідок сварки з дружиною та хвилювання за своє подальше сімейне життя. Проте працівники поліції його пояснення до уваги не взяли, а, скориставшись ситуацією, одразу почали складати матеріали про відмову від проходження огляду на стан спяніння.

Викликані в судове засідання інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 та свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не зявились, про місце і час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи й давши відповідну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю з таких підстав.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи наркотичного спяніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан спяніння. Огляд водія на стан алкогольного чи наркотичного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи наркотичного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння не відповідають критеріям належності та допустимості доказів, оскільки зміст письмових пояснень обох свідків не містить відомостей щодо суті вчиненого водієм правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема відносно того, з якими саме ознаками спяніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи була така особа відсторонена від керування транспортним засобом. З таких пояснень свідків неможливо встановити, чи були підстави вважати, що водій ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками спяніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог інспекторів поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан спяніння, від якого останній відмовився.

Крім того, пояснення свідків відібрані на виготовлених бланках, в яких заздалегідь було сформульовано та надруковано зміст пояснень із обставинами вчинення адміністративного правопорушення. Разом з тим у цих бланках пояснень свідків містяться виправлення дати та графи заповнені не всі або не повністю, зокрема, не зазначено прізвища, імя, по батькові свідків, місце їх проживання та контактний телефон, повна адреса, де надавались ці пояснення, у поясненнях свідка ОСОБА_5 не зазначено серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведені факти свідчать про неналежність і недопустимісь письмових пояснень свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в цій справі, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але й оформлені в такий спосіб, який викликає сумніви в достовірності вказаних пояснень і обєктивності та повноті дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Разом з тим у протоколі про адмінстративне правопорушення, а саме в графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин», інспектором патрульної поліції ОСОБА_3 не зазначено прізвище та ініціали водія, який керував транспортним засобом, і особу, яка відмовилась від проходження відповідного огляду, а також повну адресу місця вчинення правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи відсутній рапорт працівника патрульного поліції, а матеріали справи взагалі не містять даних щодо обставин, через які був зупинений водій ОСОБА_2, тобто справа не містить відомостей про причини зупинки водія, що передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», тому існують сумніви в неупередженості дій працівників поліції, якими в повному обсязі не було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, чим порушено порядок огляду водіїв на стан спяніння.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 поставленого у вину працівником патрульної поліції складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим справу про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 279, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Ю.В. Онопченко