АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/24/18 Справа № 183/4295/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Коваленко В.Д.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в особі судді Коваленко В.Д., за участтю: потерпілого ОСОБА_2, його адвоката ОСОБА_3, та з іншої сторони: ОСОБА_4, його адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_2 та самого ОСОБА_2 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою справу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_4 закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В постанові суду вказано, що ОСОБА_4 було інкриміновано те, що він об 11.30 годині09 серпня 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по ґрунтовій дорозі від м. Перещепино до с. Свічановка Новомосковського району Дніпропетровської області, на закругленні дороги, ліворуч, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався у зустрічному напрямку.

Районний суд, закриваючи справу за відсутністтю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченою ст.124 КУпАП вказав, що суду не надані беззаперечні докази на підтвердження скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_4, оскільки в судовому засіданні встановлені два протилежні механізми ДТП. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП, не зазначено суть адміністративного правопорушення, та які саме дії вчинив ОСОБА_4

На вказану постанову потерпілий ОСОБА_2 та його адвокат ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять дану постанову скасувати, та винести нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у звязку з закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Мотивована скарга тим, що протокол відносно ОСОБА_4 складено вірно, його вина підтверджена наявними доказами, але суд, на думку апелянтів, поспішно прийшов до невірних висновків. В ході розгляду справи не встановлено будь-яких об'єктивних причин, через які водій ОСОБА_4 не міг би виявити перешкоду у виді автомобіля під керуванням потерпілого ОСОБА_2, здійснив маневр у вигляді виїзду на смугу зустрічного руху, який в даній дорожній обстановці був небезпечним, що вважають знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

На думку потерпілого та адвоката, дії водія ОСОБА_4 слід кваліфікувати саме за ст.124 КУпАП, як порушення учасником відповідних правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів та тілесні ушкодження потерпілому, оскільки саме дії ОСОБА_4 знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з ДТП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2 та сам ОСОБА_2 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили її задовольнити. При цьому потерпілим було зазначено, що він рухався по ґрунтовій дорозі по своїй полосі руху, ближче до правого краю. Виконуючи маневр правого повороту, він несподівано побачив автомобіль «MitsubishiL200», який виїхав йому на зустріч по лівій смузі руху, в результаті чого, стався удар в праву частину його автомобіля.

В свою чергу, ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду просили постанову судді першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважають висновки суду правильними. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що він їхав по ґрунтовій дорозі від м. Перещепіно до с. Свічановка, зліва від нього росла кукурудза і він намагався триматися правіше, при здійсненні повороту, на його полосу руху виїхав автомобіль ВАЗ-2107, в результаті чого відбулося зіткнення.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку адвоката ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_2, які прохали задовольнити апеляційну скаргу та визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4, та ОСОБА_4, які просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, дослідивши заключення експерта та інші докази, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, в порушення вищезазначених вимог закону, суд першої інстанції, як встановлено апеляційним переглядом, належним чином не дослідив матеріали справи, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, не перевірив всі докази по справі, доводи сторін, невірно мотивував підстави закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_4 Зокрема послався, що суду не надані безперечні докази на підтвердження скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_4, оскільки в судовому засіданні встановлені два протилежні механізми ДТП. Крім того, районний суд вказав, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП, не зазначено суть адміністративного правопорушення, та які саме дії вчинив ОСОБА_4

Також, як вбачається з резолютивної частини постанови, адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП було закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Але, як видно з протоколу про адміністративне правопорушення від 01.09.2018 року, в ньому викладено суть правопорушення, його наслідки та вказано на конкретні порушення ПДР ОСОБА_4, а саме п.п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Вивчивши даний протокол, приходжу до висновку про правильність його складання та встановлення уповноваженою особою інспектором Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 факту порушення саме водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційному суді були ретельно перевірені ствердження ОСОБА_4 стосовно того, що зіткнення відбулося з вини водія ОСОБА_2, але вони є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, суперечить обставинам та механізму ДТП.

З цього приводу, в апеляційному суді було допитано інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6, який пояснив, що саме він складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 та вважає, що в ДТП винен саме ОСОБА_4, оскільки він виявив неуважність, та порушив п.п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду було надано висновки експертного дослідження, зробленого експертом ОСОБА_7 за результатами якого встановлено наступне:

1)В ході проведеного компютерного моделювання механізму зіткнення ТЗ, викладених водієм ОСОБА_2 у своїх поясненнях, досягнуто потрапляння обох автомобілів у відповідно-наближені положення від місця аварії з їх розворотом на відповідно-наближені кути, тобто відбувається наближена відповідність їх після контактного переміщення до місць фактичної зупинки, яке відображене в матеріалах справи. Вихідні дані викладені в поясненнях водія ОСОБА_2 в частині того, що зіткнення ТЗ мало місце на його смузі руху, по якій рух організовано в напрямку м. Перещепине. При цьому автомобіль ВАЗ перебував в межах своєї смуги руху, а автомобіль Mitsubishi після зіткнення, залишивши її, виїхав на смугу по якій організовано рух в напрямку с. Свічанки, та з технічної точки зору, могли мати місце як такі, що підтверджуються проведеним дослідженням. Тому вони були прийняті для дослідження обставин механізму дорожньо-транспортної пригоду, необхідного для відповіді на постановлені запитання.

2) В даній дорожній обстановці викладеній в заяві про проведення експертного дослідження, яка підтверджується, як матеріалами справи так і проведеним моделюванням: - водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2. та 12.3. Правил дорожнього руху України; - водій автомобіля «MitsubishiL200» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1 та 11.3 та 12.2 Правил дорожнього руху України.

3)При заданих в заяві про проведення експертного дослідження вихідних даних, та які підтверджуються, як матеріалами справи так і проведеним моделюванням: - водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти зіткненню при фактичній швидкості руху та своєчасним застосуванням максимально ефективного гальмування із зупинкою до смуги руху автомобіля «MitsubishiL200»; - водій автомобіля Mitsubishi ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів шляхом своєчасного виконанням вимог п.п.10.1. та 11.3 Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною умовою для уникнення події з його боку і для їх виконання у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати зазначені вимоги ПДР.

4) При заданих в заяві про проведення експертного дослідження вихідних даних, та які підтверджуються, як матеріалами справи так і проведеним моделюванням: - дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_2, не відповідали вимогам п.12.2. Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, не перебувало у причинному зв'язку з настанням події даної ДТП; Дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_2, в частині вибору швидкості руху за умов видимості елементів дороги попереду автомобіля, не суперечили вимогам п.12.2. Правил дорожнього руху України; Не залежно від видимості дороги в напрямку його руху дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 не суперечили вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України (оскільки він навіть не встигав привести гальмівну систему автомобіля в дію); Дії водія автомобіля Mitsubishi ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п.10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, перебувало у причинному звязку з настанням події даної ДТП. В умовах місця пригоди водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 перебував в аварійній ситуації, яку йому було створено водієм автомобіля Mitsubishi ОСОБА_4

Отже, саме водієм автомобіля Mitsubishi ОСОБА_4 була створена аварійна ситуація, що і перебуває в причинно-наслідковому звязку з подією, що трапилась.

Як вбачається з висновку експертного дослідження за результатами проведення комплексного дослідження з транспортної трасології та обставин механізму ДТП № 10.1-10.4/020-Д від 02.04.2018 року, в даній ДТП, водій автомобіля «MitsubishiL200» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1 та 11.3 та 12.2 Правил дорожнього руху України. При цьому він мав технічну можливість запобігти зіткненню.

Даний висновок експерта ОСОБА_7 вважаю правильним, науково-обгрунтованим, оскільки він узгоджується як в цілому, так і в деталях з даними протоколу про адміністративне правопорушення, послідовними поясненнями ОСОБА_2, інспектора поліції ОСОБА_6 в апеляційному суді та сукупністю інших доказів.

Також, зазначаю, що районий суд не надав ніякої оцінки і висновку акта судово-медичного обстеження №579від 16.08.2017 року, згідно якого, у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у виді зібійної рани на лобі посередені, саден в лобній і лобно-тімяній області голови, синця на передній поверхні грудної клітини, синця та садна в області лівого колінного суглобі. Вказані тілесні ушкодження ним отримані в результаті даного ДТП, та відносяться до легкого ступеню тяжкості.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена, його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП, оскільки апеляційним судом встановлено, що останній, керуючи автомобілем НОМЕР_3, по ґрунтовій дорозі від м.Перещепино до с.Свічановка, на закругленні дороги, ліворуч, з необережності здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався у зустрічному напрямку.В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_4 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинно-наслідковому звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Що стосується доводів ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5, про невинуватість ОСОБА_4, то дані пояснення оцінюю критично, оскільки вони суперечать сукупності наведених вище доказів.

Оскільки подія мала місце 01 вересня 2017 року, то строки для накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП на теперішній час закінчились. Тому, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Отже, дана постанова підлягає скасуванню, з винесенням нової, якою слід визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Керуючись п. 7 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_4, якою закрито справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про дане адміністративне правопорушення закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області : ОСОБА_8