П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі прокурора Малицького С.І., особи стосовно якої складено протокол гр. ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, розглянувши матеріали протоколу старшого оперуповноваженого сектору протидії корупції управління захисту економіки в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, начальника відділу митного оформлення №4 митного поста «Дяково» Закарпатської митниці ДФС, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.4 ст.172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу №67 від 22.02.2018 року, встановлено, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника відділу митного оформлення №4 митного поста «Дяково» Закарпатської митниці ДФС, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як субєкт декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та який є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог п.8 ст.46 вказаного Закону, пункту 2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 № 1153/29283, вніс завідомо недостовірні відомості в графі одинадцятій «доходи, в тому числі і подарунки» в декларації за 2015 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 4 статті 172-6 КУпАП.

Відповідно до оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК декларації за 2015 рік ОСОБА_1 в графі одинадцятій «доходи, у тому числі подарунки» вказав видом доходу заробітну плату у розмірі 91539 грн., а в графі дванадцятій «грошові активи» вказав, що у субєкта декларування чи членів сімї відсутні обєкти для декларування в цьому розділі.

В подальшому відповідно до оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК декларації за 2016 рік ОСОБА_1 в графі шостій «цінне рухоме майно транспортні засоби» вказав набуття ним у власність 22.04.2016 року легкового автомобіля марки «Mitsubishi Lancer X», 2011 р.в., вартістю 230000 грн., чим укрив наявність в нього наявних грошових активів за 2015 рік.

Статтею 8 Закону України « Про Державний бюджет України на 2016 рік » визначено розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня 2016 року - 1378 гривень.

Таким чином ОСОБА_1 всупереч ч.1 п.8 ст.46 ЗУ «Про запобігання корупції» вказав недостовірні відомості на суму 230000 грн., що становить 166 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2016 року та тягне за собою адміністративну відповідальність.

Датою вчинення правопорушення, повязаного з корупцією слід вважати 23.10.2016 року а саме момент оприлюднення декларації на офіційному веб- сайті НАЗК.

Датою виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, є дата складання протоколу.

У протоколі зазначено, що обєктивних причин щодо вказання недостовірної інформації ОСОБА_1 у декларації за 2015 рік перевіркою не встановлено.

На підставі вище викладеного, в діях ОСОБА_1, наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, а саме подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під час судового засідання гр. ОСОБА_1, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, надавши письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи. Просив закрити провадження по справі, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, посилаючись на те, що строк притягнення закінчився. Вказує, що він не мав ніякого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, а саме подавати недостовірні відомості у нього не було наміру. Вказує, що бажав подати виправлену декларацію, намагався заповнити, однак через неполадки в роботі сайту не зміг подати вчасно.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримав позицію та пояснення ОСОБА_1.

Прокурор просив визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, вважаючи, що його винуватість підтверджується матеріалами справи, а доводи ОСОБА_1 та його представника визнати необґрунтованими.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника відділу митного оформлення №4 митного поста «Дяково» Закарпатської митниці ДФС, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як субєкт декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та який є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог п.8 ч.1 ст.46 вказаного Закону, пункту 2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 № 1153/29283, вніс завідомо недостовірні відомості в графі одинадцятій «доходи, в тому числі і подарунки» в декларації за 2015 рік

Відповідно до оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК декларації за 2015 рік ОСОБА_1 в графі одинадцятій «доходи, у тому числі подарунки» вказав видом доходу заробітну плату у розмірі 91539 грн., а в графі дванадцятій «грошові активи» вказав, що у субєкта декларування чи членів сімї відсутні обєкти для декларування в цьому розділі.

В подальшому відповідно до оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК декларації за 2016 рік ОСОБА_1 в графі шостій «цінне рухоме майно транспортні засоби» вказав набуття ним у власність 22.04.2016 року легкового автомобіля марки «Mitsubishi Lancer X», 2011 р.в., вартістю 230000 грн., чим укрив наявність в нього наявних грошових активів за 2015 рік.

Статтею 8 Закону України « Про Державний бюджет України на 2016 рік » визначено розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня 2016 року - 1378 гривень, відповідно до Закону України « Про Державний бюджет України на 2015 рік » визначено розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня 2015 року 1218 гривень.

Таким чином ОСОБА_1 всупереч ч.1 п.8 ст.46 ЗУ «Про запобігання корупції» вказав недостовірні відомості на суму 230000 грн., що становить 166 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2016 року та тягне за собою адміністративну відповідальність.

Згідно статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У відповідності до статті 1 Закону №1700-VII визначено, що правопорушення, повязане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до частини 1 статті 65 Закону №1700-VII за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною 4 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За цією статтею відповідальність настає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об'єкта декларування, що має вартість, у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, станом на 1 січня звітного року, за який заповнюється декларація, тобто станом на 01.01.2016 року ця сума становить - від 137 800 гривень до 344 500 гривень, станом на 01.01.2015 року ця сума становить від 121800 гривень до 304500 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 набув у власність 22.04.2016 року легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer X», 2011 р.в., вартістю 230000 гривень.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 46 Закону №1700-VII субєкт декларування зобовязаний вказати у декларації дані про наявні грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах. Відомості щодо грошових активів включають дані про вид, розмір та валюту активу, а також найменування та код Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України установи, в якій відкриті відповідні рахунки або до якої зроблені відповідні внески. Не підлягають декларуванню наявні грошові активи (у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам) та активи у дорогоцінних (банківських) металах, сукупна вартість яких не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Проте судом встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника відділу митного оформлення №4 митного поста «Дяково» Закарпатської митниці ДФС, знаючи про свій обовязок щодо зазначення у декларації відомостей про наявні грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах, не вказав у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік дані щодо зазначених грошових активів, на момент подачі декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 4 статті 172-6 КУпАП, а саме: подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно офіційних даних, що містяться на сайті НАЗК, інформація про вказані грошові активи в щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, яку подав ОСОБА_1, відсутня.

Відповідно до оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК декларації за 2015 рік ОСОБА_1 в графі одинадцятій «доходи, у тому числі подарунки» вказав видом доходу заробітну плату у розмірі 91539 грн., а в графі дванадцятій «грошові активи» вказав, що у субєкта декларування чи членів сімї відсутні обєкти для декларування в цьому розділі.

В подальшому відповідно до оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК декларації за 2016 рік ОСОБА_1 в графі шостій «цінне рухоме майно транспортні засоби» вказав набуття ним у власність 22.04.2016 року легкового автомобіля марки «Mitsubishi Lancer X», 2011 р.в., вартістю 230000 грн., чим укрив наявність в нього наявних грошових активів за 2015 рік.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1, в порушення пункту 8 частини першої статті 46 Закону №1700-VII, подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що виразилось у приховуванні грошових активів, власником яких був субєкт декларування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 4 статті 172-6 КУпАП.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією є 23.10.2016 року, тобто день дати подання декларації відповідно до Закону №1700-VII.

Моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1, адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 4 статті 172-6 КУпАП, є дата складання адміністративного протоколу, тобто 22.02.2018 р.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП тобто подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Його винуватість підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: інформацією, що міститься в щорічній декларації ОСОБА_1 за 2015, 2016 роки, витяг з веб-сайту НАЗК; витяг з наказу Закарпатської митниці ДФС № 483-0 від 13.04.2016, попередження, положення про відділ митного оформлення №4 МП «Дяково» Закарпатської митниці ДФС; витяг з Ф.1-ДФ; наказ № 899-о від 18.10.2017; лист з територіального сервісного центру 2141 №31/7/1-11 від 04.01.2018 разом з додатками, та іншими документами які знаходяться у справі.

Разом з цим судом не приймаються доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 01 грудня 2015 року № 1496/27941, оскільки спростовуються самим змістом протоколу від 02 червня 2017 року № -2, в якому викладені: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписаний особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При складанні протоколу ОСОБА_1 від підпису відмовився у присутності двох свідків, про що зроблена відмітка у протоколі.

Щодо права на захист, то таке у повному обсязі забезпечене ОСОБА_1 під час розгляду справи судом, де його інтереси представляв адвокат ОСОБА_2, а необхідність забезпечення права на захист під час складання самого протоколу про адміністративне правопорушення не передбачено положеннями ст. 254 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. У протоколі про адміністративне правопорушення повязаного з корупцією №67 від 22.02.2018 року зазначено, що датою виявлення правопорушення є дата складення протоколу, тобто 22.02.2018 року, що на думку сторони захисту не відповідає дійсності, оскільки фактичною датою виявлення даного адміністративного правопорушення є 31 серпня 2017 року, згідно наданих пояснень ОСОБА_1.

Так, на виконання запиту УЗЕ в Закарпатській області про надання інформації, у звязку із збиранням доказів в адміністративній справі, яка повязана із вчиненням корупційного правопорушення, начальник територіального сервісного центру 2141 регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області 04.01.2018 року направлено відповідь, яку отримано 09.01.2018 року стосовно наявності транспортних засобів за гр.. ОСОБА_1. При цьому, у вказано лише про факт збирання інформації стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повязаного з корупцією, однак будь-яких висновків стосовно наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП не зазначено.

Крім того, ОСОБА_1 31 серпня 2017 року, від дачі пояснень відмовився в порядку ст. 63 Конституції України. Таким чином, доводи сторони захисту про те, що фактичним моментом виявлення даного правопорушення є саме 31 серпня 2017 року, суд вважає помилковим.

Також суд критично оцінює посилання адвоката на те, що в матеріалах справи відсутні документальні дані про те, що особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення є уповноваженою особою на складання такого протоколу, оскільки вони є безпідставними.

Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноваженого на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію за 2015 рік 23.10.2016 року. Згідно з відповіддю НАЗК на запит захисника, внаслідок технічних проблем з 26.10.2016 року по 28.10.2016 року, у зв'язку із надмірним навантаженням, спостерігалась нестабільна робота ІТС Реєстр. Інших технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр у період з 23.10.2016 по 30.11.2016 рік не спостерігалось.

Отже, посилання ОСОБА_1 на несвоєчасність подання уточненої декларації з поважних причин, а саме: технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, суд не приймає до уваги, оскільки дані доводи не відповідають дійсності. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що з заявою про можливість подати виправлену декларацію після 7 днів до НАЗК не звертався. Доводи ОСОБА_1 про те, що останній не мав технічної можливості подати електронну декларацію останнім нічим не доведені.

Разом з тим, дані, які би вказували на неможливість ОСОБА_1 з поважних причин повідомити Національне агентство про необхідність виправлення відомостей в декларації відсутні.

З системного аналізу норм КУпАП встановлено, що його завдання полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Отже, незалежно від виду субєкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обовязком є діяти лише в рамках закону (дозволено роботи тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).

Згідно інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 вбачається, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

В даному випадку ЗУ «Про запобігання корупції» чітко передбачено зазначення у декларації відомостей про обєкти нерухомого майна наявні у власності субєкта декларування та Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, а саме подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а тому відсутні підстави для неоднозначного або множинного тлумачення прав та обовязків осіб.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Помякшуючих чи обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь вини, обставини справи, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу в межах санкції ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

У відповідності зі ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 33, 34, 35, ч.4 ст. 1726 КУпАП, ст. 68, 129 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Реквізити для сплати судового збору за рішенням суду (постанови) про стягнення в дохід держави коштів: рахунок отримувача 0001, назва отримувача коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4