А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
31.05.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Гошовського Г.М. за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника - адвоката ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 11сс/777/241/2018, в якій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м. Ужгород Закарпатської області, вул. Плеханова, 10, студент, притягнутий до адміністративної як такий, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.03.2018 ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 10.12.2017 о 05:00 на вул. Гарайди в м. Ужгород на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху керував автомобілем марки «BMW» SO846AY з ознаками алкогольного спяніння і відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку, за що підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням на один рік права керування транспортними засобами.
На цю постанову ОСОБА_1 і захисник адвокат ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу з доповненням, в якій просять постанову судді скасувати і закрити провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказують, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння в найближчому закладі охорони здоровя, що в протоколі про адміністративне правопорушення апелянт не зазначив, що відмовляється від проходження огляду на стан спяніння у найближчому закладі охорони здоровя, не вказано, який саме огляд і у який спосіб на вимогу поліцейського мав пройти ОСОБА_1, не зрозуміло, в чому саме він обвинувачується. Це, на їх думку, позбавило ОСОБА_1 можливості надати однозначну відповідь на вимогу поліцейського та права на захист, через незрозумілість висунутого йому обвинувачення. Іншими підставами для скасування постанови вважають те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_3, що суддя взяв до уваги письмові пояснення свідків, які, на їх думку, є недопустимими доказами, оскільки виготовлені на бланках, а не власноруч, та аналогічні за змістом, розтлумачив сумніви у доведеності вини ОСОБА_1 не на його користь.
Апеляційний суд заслухав пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, які підтримали апеляційну скаргу, за їх клопотанням допитав свідка ОСОБА_3, дослідив наявні в справі докази, перевірив доводи скарги і приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обовязок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обовязком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_4 у його вчиненні і чи підлягає він адміністративній відповідальності, Апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого визнано винним ОСОБА_1, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як видно з матеріалів справи і оскарженої постанови судді, доказами вини ОСОБА_1 визнано протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 215069 від 10.12.2017 і письмові пояснення двох свідків.
Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 256 КУпАП, зазначається дата і місце його складання, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 09.11.2015, огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом . У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення.
Згідно з п.п. 3 і 5 розділу ІІ вказаної Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу, на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Як убачається з протоколу серії БР № 215069 від 10.12.2017, ці вимоги додержані не в повній мірі.
В ньому зазначено тільки те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Свідками в протоколі зазначені мешканець м. Ужгород ОСОБА_3 та мешканець с. Сторожниця ОСОБА_5.
З апеляційної скарги і пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи вбачається, що він в ніч на 10.12.2017 був зупинений на вул. Гарайди в м. Ужгород поліцейським, який причиною зупинки назвав перетин ним суцільної лінії дорожньої розмітки. Установлений порядок проходження огляду на стан спяніння йому не розяснювався, на пропозицію поліцейського пройти тестування на місці зупинки він не погодився, пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя йому запропоновано не було. Від отримання протоколу про адміністративне правопорушення він також відмовився, однак такий протокол у його присутності і не складався, свідків на місці зупинки транспортного засобу не було.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що в ніч на 10.12.2017, коли він у нетверезому стані повертався додому, на сусідній вулиці, на прохання поліцейського, отримавши запевнення останнього, що його нікуди не викликатимуть, підписав протокол про те, що в його присутності водій відмовився від проходження огляду. Самого водія, будь-яких його документів він не бачив, імені та прізвища водія поліцейський йому не назвав, інших осіб на місці, де відбувалась розмова з поліцейським, не було. Допускає, що в цей час хтось сидів у поліцейському автомобілі, який стояв поруч.
Відсутність у протоколі запису про відмову на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоровя, показання свідка ОСОБА_3 узгоджуються з поясненням ОСОБА_1 і виключає допустимість вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, як джерела доказів.
Отже, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується на недопустимих доказах. Приєднаний до справи відеозапис, яким за допомогою технічного засобу зафіксовано частину досліджуваної події, не містить фактичних даних, які усували б сумніви в їх допустимості.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 283 КУпАП, повинна містити, окрім іншого, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Оскаржена постанова цим вимогам не відповідає, оскільки містить рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення поряд з описом обставин, які не доведені допустимими доказами.

За таких обставин пояснення ОСОБА_4 і доводи апеляційної скарги не можуть бути відкинуті, а їх врахування виключає встановлення факту адміністративного правопорушення про яке йдеться в протоколі серії БР № 215069 від 10.12.2017 і в постанові судді від 05.03.2018.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, з урахуванням доповнень, задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гошовський Г.М.