Суддя 1-ої інстанції: Федотова В.М.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_3. на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, громадянина України, який мешкає за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2017 року, о 17 год. 25 хв. в Приморському районі м. Маріуполя, по вул. Латишева напроти будинку 33, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проведення огляду для визначення стану сп'яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров'я в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

На зазначену постанову ОСОБА_3 29 травня 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, ухвалити нове рішення, яким закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких мотивів, які свідчать про те, що ОСОБА_3 з поважних причин не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Доводи апеляційної скарги стосовно того, що останній перебував на лікарняному та не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу не підтверджуються матеріалами справи. Так, відповідно до довідки «Обласної лікарні інтенсивного лікування м. Маріуполя» ОСОБА_3 звернувся на прийом до лікаря 29.12.2017 року з діагнозом забій гемартроз правого колінного суглоба (а.с. 33), проте відповідно до довідки «Обласної лікарні інтенсивного лікування м. Маріуполя» № 147 ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у лікаря-травматолога з 07.02.2018 р. по 12.02.2018 р. з діагнозом забій лівого колінного суглоба, гемартроз. Вказані довідки мають між собою суперечності, та з їх змісту неможливо встановити періоди лікування ОСОБА_3 Оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення була винесена 05.02.2018 р., а довідка, яка міститься в матеріалах справи вказує, що ОСОБА_3 перебував на лікуванні з 07.02.2018 р. по 12.02.2018 р. Таким чином ОСОБА_3 мав можливість оскаржити постанову в передбачений законом строк.

Окрім того, ОСОБА_3 раніше подавав апеляційну скаргу, яку постановою Апеляційного суду Донецької області від 06.квітня 2018 року було повернуто апелянту, внаслідок пропущення строку оскарження постанови про адміністративне правопорушення. ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу 29.05.2018 р., проте останній не вказав поважних причин, з яких він не міг подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 080136 від 01.12.2017 р. адреса проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_2. Дана адреса була названа ОСОБА_3 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення самостійно. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції неодноразово надсилалися судові повістки за адресою, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення, проте вони поверталися за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 15, 19, 21). Судом першої інстанції був спрямований запит до центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради з метою визначення місця проживання ОСОБА_3 (а.с. 17). Відповідно до інформації, наданої центром надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 20). Судом було здійснено заходи для повідомлення ОСОБА_3 за зареєстрованою адресою, проте повідомлення було повернуто (а.с. 23).

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Крім того, КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.

Відповідно до матеріалів справи апеляційна скарга подана ОСОБА_3 за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим приходжу до висновку, що апеляційна скарга у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП підлягає поверненню апелянту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2018 року повернути ОСОБА_3

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: