33/775/195/2018(м)
266/2629/18

Єдиний унікальний номер 266/2629/18 Головуючий суддя в суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 33/775/195/2018(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 травня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 352,40 грн. судового збору, -

в с т а н о в и в:

відповідно до постанови суду першої інстанції, 09 травня 2018 року о 23.50 год. ОСОБА_3 по вул. Ушакова, біля буд. 10, що в Приморському районі м.Маріуполя Донецької області, керував автомобілем «Volkswagen touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2, з наявними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду для визначення стану спяніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у медичному закладі на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із судовим рішенням, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті постанови взагалі не врахував його пояснення, спираючись лише на показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який зокрема з ним мав конфлікт, та був зацікавлений в найбільш негативному для нього результату розгляду справи. На його думку, суддя не надав правової оцінки документам, які він надав йому на підтвердження своєї невинуватості.

Особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 вчасно повідомлено про день та час розгляду його апеляційної скарги, в судове засідання він не з'явився, надавши суду при цьому заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення й ознайомившись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 в її межах, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

Зокрема, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП була встановлена не тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 10 травня 2018 року серії БД №062026, який було складено уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.254-256 КУпАП, щодо ОСОБА_3 за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, а й на підставі наявних у справі пояснень свідків ОСОБА_4, наданих ним в суді першої інстанції, письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, зі змісту яких убачається, що ОСОБА_3 в їх присутності відмовився пройти огляд на стан спяніння, рапортів інспекторів поліції.

Крім того, як убачається із відеозапису нагрудної камери поліцейського інспектора, яка долучена до матеріалів справи, водій ОСОБА_3 09 травня 2018 року в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння.

Апеляційний суд визнає вказані докази достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 09 травня 2018 року та інкримінуються ОСОБА_3

Доводи апелянта про те, що судом не враховані надані ним документи, які спростовують факт знаходження в стані спяніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, адже ОСОБА_3 пройшов огляд для визначення стану спяніння більше ніж через 12 годин, після складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності та притягнення до відповідальності не за керування транспортним засобом у стані спяніння, а за відмову від проходження медичного огляду за допомогою алкотесту «Драгер» та проходження у наркодиспансері медичного огляду, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на конфлікт між ОСОБА_3 та працівниками поліції, у звязку із цим упередженого ставлення останніх , то вважаю їх необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються переглянутими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких зокрема вбачається, що вони діяли в межах своїх повноважень та згідно з вимогами національного законодавства, а сам ОСОБА_3 намагався уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, крім іншого, настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння на вимогу працівників поліції, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд. Суд апеляційної інстанції погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст. ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_2