АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Килівника Я.О., та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу його захисника - адвоката Сірика Є.В. на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Згідно постанови ОСОБА_2, будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України, а саме, заступником начальника Інституту (з питань розвитку та випробувань) Центрального науково - дослідного інституту озброєння та військової техніки, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 28, тобто будучи суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, несвоєчасно (23.01.2018 року) повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані щодо отримання (22.06.2017 року) грошових коштів в сумі 100 000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, чим порушив встановлений десятиденний термін (03.07.2017 року) з моменту отримання грошових коштів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Сірик Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати оскаржувану постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20.03.2018 року та закрити провадження в справі відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без дотримання вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи в їх сукупності, формально підійшов до розгляду даної справи, не з'ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а оскаржувана постанова винесена з чисельними грубими порушеннями вимог чинного законодавства.

Вказує, що ОСОБА_2 було відомо про обов'язок подати дані про суттєві зміни у своєму майновому стані шляхом заповнення відповідної е-декларації на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції протягом десяти днів від часу отримання цього доходу. Проте він не міг цього зробити через те, що ніхто його не повідомив про виділення йому державної та соціальної матеріальної допомоги ні в другому, ні в третьому, ні в четвертому кварталі 2017 року, і ОСОБА_2 дотепер не відомі дата і місце видачі цієї допомоги, ким і на підставі яких рішень вона видана та як вона правильно називається, а тому без знання цих даних, він не мав можливості подати повідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані до НАЗК.

Наголошує, що ОСОБА_2 не мав жодних причин та умислу для неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані і він не приховував отримання ним матеріальної допомоги, а після того, як дізнався про її отримання він одразу, а саме 23.01.2018 року о 15.58, тобто через два дні після того, як він дізнався про отримання зазначеної допомоги, надав відомості про це до НАЗК. Ці дії ОСОБА_2 здійснив з дотриманням десятиденного терміну, встановленого ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, без будь яких повідомлень та попереджень, без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення №3 від 24 січня 2018 року, складений відносно ОСОБА_2, не містить будь яких фактичних даних, які доводять подію отримання одноразового доходу розміром більш ніж 80 000,00 грн., а саме про час, місце і порядок його отримання

Також у поданій апеляційній скарзі захисник посилається на численні процесуальні порушення судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Так, в оскаржуваній постанові не зазначені всі дати призначених судових засідань, а лише дата винесення постанови; розгляд справи проведено з порушенням вимог ст. 277 КУпАП, без дотримання встановленого 15-денного строку; повний текст оскаржуваної постанови, незважаючи на подане клопотання, суддею проголошено не було; 19.02.2018 року ОСОБА_2 було подано заяву про ознайомлення з матеріалами даної справи, однак матеріали справи були надані лише 23.03.2018 року, що є порушенням вимог ст. 268 КУпАП; порушено право ОСОБА_2 щодо заявлених ним клопотань, які не були розглянуті суддею.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив скасувати постанову судді від 20.03.2018 року, а провадження в справі щодо нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника та, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, просив залишити його без зміни; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, обіймаючи посаду заступника начальника Інституту (з питань розвитку та випробувань) Центрального науково - дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних Сил України, будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України, відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», несвоєчасно (23.01.2018 року) повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані щодо отримання (22.06.2017 року) грошових коштів в сумі 100 000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, тобто пропустив встановлений десятиденний термін (03.07.2017 року) з моменту отримання грошових коштів, чим порушив вимоги фінансового контролю, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке встановлена ч.2 ст.172-6КУпАП.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя належним чином перевірив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_2 щодо порушення останнім вимог фінансового контролю, а саме приписів ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного та пояснив, що він не був обізнаний про нарахування йому Управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради одноразової матеріальної допомоги і йому не повідомлялось про перерахування 20.06.2017 року на його розрахунковий рахунок соціальної виплати в сумі 100 000 гривень. І лише 21.01.2018 року після ознайомлення з відповіддю податкової інспекції F1401801 він вперше дізнався про перерахування йому грошових коштів в сумі 100 000 гривень, після чого він 23.01.2018 року одразу вніс до декларації зміни про майновий стан, тобто, на думку апелянта, він дотримався встановленого 10-ти денного строку.

Наголошував, що не мав жодних причин та умислу для неповідомлення або несвоєчасного повідомлення НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані і не мав наміру приховати факт отримання ним матеріальної допомоги, а дізнавшись про її отримання, одразу надав відповідні відомості до НАЗК шляхом заповнення відповідної е-декларації на офіційному веб-сайті. Вважає, що в даному випадку відсутня подія адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки в його діях відсутня протиправна вина (умисна або необережна дія чи бездіяльність), яка полягає у неповідомленні ним у встановлений законом строк про суттєві зміни у майновому стані.

Також, ОСОБА_2 вказував на численні процесуальні порушення судом першої інстанції під час розгляду даної справи, зокрема не було роз'яснено особам, які беруть у розгляді справи їх права та обов'язки, порушено встановлений статтею 277 КУпАП строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, не оголошено і не розглянуто в судовому засіданні подані стороною захисту клопотання, не оголошено протокол про адміністративне правопорушення №23 від 24.01.2018 року.

Так, частиною 2 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Згідно витягу з наказу Міністра оборони України №636 від 27.08.2015 року генерал-майора ОСОБА_2 призначено заступником начальника Інституту (з питань розвитку та випробувань) Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних сил України.

Відповідно до п.п. «г» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» військові посадові особи Збройних сил України є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах &qu>У;а&q?ов; і &q? д;в&q?тт; пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Згідно публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2, не повідомив Національне агентство про суттєві зміни своєму майновому стані відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет, щодо отримання ним 22.06.2017 року доходу в сумі 100 000 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року.

Отже, переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що його висновки про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованим та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом першої інстанції, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення №23 від 24.01.2018 року (а.с. 1-9); витягом з наказу Міністра оборони України №636 від 27.08.2015 року (а.с. 20); листом Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №2603-694 від 22.12.2017 року (а.с. 28-30), в якому зазначено, що управлінням перераховано на рахунок ОСОБА_2 кошти одноразової матеріальної допомоги; даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про отримання ОСОБА_2 від Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 100 000 гривень (а.с. 27); даними листа за підписом директора Львівського центру надання послуг учасникам бойових дій Львівської міської ради Ткачука С., з якого вбачається, що ОСОБА_2 звертався до центру із заявою про надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, і вказана матеріальна допомога в розмірі 100 000 гривень була виплачена ОСОБА_2 управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 22.06.2017 року, шляхом перерахування зазначених коштів на його рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» (а.с. 99), і вказані докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вищезазначених вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Апеляційні доводи про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки останній не мав умислу на вчинення правопорушення, а тому в його діях відсутня суб'єктивна сторона даного адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки незалежно від ознак суб'єктивної сторони неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це визначено ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є адміністративним правопорушенням з формальним складом, обов'язковою складовою якого є існування об'єктивної сторони, тобто протиправного діяння у виді порушення встановлених Законом України «Про запобігання корупції» вимог, заборон та обмеження, вчинених особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 Закону, а тому при кваліфікації діяння, пов'язаного з корупцією, не вимагається встановлення і доведення таких кваліфікуючих ознак складу правопорушення, як наявність ознак корупції та умислу на вчинення діяння.

Також апеляційним судом не приймаються до уваги як необґрунтовані і доводи апеляційної скарги захисника про те, що складений відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, який не містить жодних доказів на підтвердження отримання одноразового доходу розміром більш ніж 80 000 гривень, а саме часу, місця і порядку його отримання, оскільки даний протокол складений уповноваженою на те особою та містить всі необхідні відомості, встановлені статтею 256 КУпАП, в якому, з посиланням на лист Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №2603-694 від 22.12.2017 року та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, зазначено про перерахування 20.06.2017 року та отримання ОСОБА_2 соціальної виплати в сумі 100 000 гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були допущені численні процесуальні порушення, а саме суддею не було оголошено зміст протоколу №23 від 24.01.2018 року, не розглянуто клопотання подані стороною захисту та не зазначено в оскаржуваній постанові дати усіх проведених судових засідань, а зафіксовано лише одну дату - 20.03.2018 року, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вказані обставини повністю спростовуються даними наявного в матеріалах справи технічного звукозапису судових засідань, при цьому зміст оскаржуваної постанови від 20.03.2018 року повністю відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП, в якій наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався останній та його захисники під час судового розгляду справи, а доводи про те, що судом першої інстанції, всупереч вимог ст. 277 КУпАП, порушено строки розгляду даної справи, не розглянуто заявлені ОСОБА_2 клопотання з прийняттям відповідного рішення за наслідками їх розгляду, не ґрунтуються на вимогах Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що під час розгляду даної справи ОСОБА_2 та його захиснику не були роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, порушено право ОСОБА_2 на ознайомлення з матеріалами справи та порушення суддею вимог ст. 285 КУпАП, яка після закінчення судового засідання не проголосила судове рішення, то вказані порушення не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні ним вимог фінансового контролю та правильність прийнятого судом рішення і не можуть бути підставою для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

За таких обставин, враховуючи, що під час апеляційного перегляду даної справи не було встановлено порушень судом першої інстанції вимог закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20.03.2018 року про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Сірика Є.В., подану в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Сілкова І.М.