Номер провадження: 33/785/581/18
Головуючий у першій інстанції Позняк В. С.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря Стоянової Л.І.; представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 14.02.2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, за змістом протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 3 (три) роки.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20.11.2017 року о 23:10 годині, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz E320», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Чорноморського Козацтва, 80 в м. Одесі, вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння. В подальшому від проходження огляду на стан сп'яніння в законному порядку за допомогою приладу марки «Drager» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив вимоги п. 2.10 є «Правил дорожнього руху".

В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_2, категорично не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, вважає постанову суду необґрунтованою і такою, що підлягає апеляційному оскарженню у зв'язку з неповнотою проведеного судового розгляду, з порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також апелянт вказує, що він не вживав алкоголь після пригоди, а в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено коли, де і як він вживав алкоголь в якій кількості та чим це підтверджується. При цьому апелянт вказує, що 21.11.2017 року він проходив медичне обстеження, та з результатів якого вбачається, що напередодні він не вживав алкогольних напоїв.

Разом з цим, до апеляційної скарги апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому він зазначив, що при розгляді судом справи не був присутній, судову повістку про дату та час слухання справи не отримував, про наявність постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 року йому стало відомо лише 16.02.2018 року, оскільки з 24.11.2017 року по 13.02.2018 року перебував за межами території України та 26.02.2018 року подав апеляційну скаргу. При цьому, постановою апеляційного суду Одеської області від 21.03.2018 року йому було повернуто його апеляційну скаргу, про це рішення він дізнався 29.03.2018 року та одразу подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, що на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, розглянути його апеляційну скаргу, постановуСуворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 року скасувати, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, яка підтримали доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без зміни, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 14.02.2018 року.

В матеріалах адміністративної справи є свідчення про направлення апелянту копії постанови суду, як це передбачено ст.285 КУпАП / а.с. 11 /, однак відсутні відомості що апелянт дійсно отримав копію постанови суду в строк, передбачений для її апеляційного оскарження.

Як вказує в своїй заяві про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови районного суду ОСОБА_2, копія постанови була отримана ним лише 20.02.2018 року, що підтверджується розпискою в матеріалах справи / а.с. 12 /.

Апеляційна скарга подана 26.02.2018 року, що підтверджується штампом поштового відділення Укрпошти м. Одеси, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд адміністративної справи 18.12.2017 року о 09 годині 30 хвилин в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси /а.с. 6/, однак він в судове засідання не прибув, після чого був додатково сповіщений про розгляд справи відносно нього 16.01.2018 року, а також 14.02.2018 року, однак він також в судове засідання не прибув, після чого судом було винесено постанову у його відсутності.

Обидва рази судом, за адресою яку сам ОСОБА_2 вказав при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, направлялись повідомлення з викликом ОСОБА_2 в судове засідання, однак повідомлення повернулось до суду з відміткою поштового відділення про їх неотримання адресатом /а.с. 7, 8/.

Таким чином районний суд приймав всі міри передбачені законом для належного сповіщення ОСОБА_2 про розгляд його справи в суді, але судові повідомлення не досягли адресата цілком з його провини, так як він не перебував за адресою місця мешкання, яке сам вказав співробітникам поліції.

В зв'язку з вищевикладеним апеляційний суд вважає, що доводи апелянта в частині порушення судом вимог ст. 268 КУпАП при розгляді адміністративної справи відносно нього в суді необґрунтованими і його вимоги про скасування постанови на цих підставах задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду виходячи з наступного.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3. повністю підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити та скасувати постанову районного суду на підставах викладених в апеляційній скарзі.

При цьому представник наполягала на необхідності виклику та допиту в судовому засідання апеляційного суду свідків правопорушення, пояснення яких є в матеріалах справи та співробітників поліції, які складали адміністративні матеріали.

Водночас представником апеляційному суду не було надано відповідних даних, які могли вказувати на те, що пояснення зазначених свідків є такими, які ставлять під сумнів їх достовірність.

Разом з тим, апеляційний суд задовольнив клопотання представника частково в частині виклику зазначених свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та роз'яснив представнику про можливість їх допиту в наступному судовому засіданні, а в разі їх неприбуття, прийняття рішення на підставі наявних у справі доказах.

В наступне судове засідання, яке було призначено на 18.05.2018 року, представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3., свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не з'явилися, про поважні причини неявки апеляційний суд не повідомили, в зв'язку з чим апеляційний суд вважав за необхідним прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення,завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.4 ст.130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за її участю, вживала алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а в подальшому відмовилась від проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 001044 від 20.06.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.10 є Правил дорожнього руху, так як після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за його участю, вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а в подальшому відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі у присутності двох свідків /а.с. 1/.

При цьому ОСОБА_6 не надав ніяких пояснень з приводу складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, але протокол підписав, про що свідчить його особистий підпис, якій він не заперечує.

Слід відмітити, що під час складання протоколу відносно ОСОБА_2 він ніяких заперечень стосовно цього в протоколі не висловив, а також не намагався оскаржити дії поліцейських з цього приводу.

Доказом того, що ОСОБА_2 дійсно вживав алкоголь після того, як сталося ДТП за його участю та до приїзду співробітників поліції на місце події є пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у своїх поясненнях, наданих безпосередньо на місці події пояснили, що вони були свідками того, яка водій автомобілю марки «Mercedes-Benz E320», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Чорноморського Козацтва в м. Одесі, яким виявився ОСОБА_2, скоїв ДТП, після чого пішов з місця події, а коли пізніше був затриманий співробітниками поліції, то пояснив, що після ДТП вживав алкоголь та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці ДТП, а також в умовах медичного закладу. При цьому ОСОБА_2 не заперечував, що саме він знаходився за кермом автомобіля. / а.с. 2-3 /.

Також апеляційний суд вважає, що доказом знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення є розписка, згідно автомобіль передано під керування інший особі, що може свідчити про відсторонення ОСОБА_2 співробітниками поліції від керування транспортним засобом в зв'язку з знаходженням його в стані алкогольного сп'яніння / а.с. 4 /.

За таких обставин вважаю, що в судовому засіданні апеляційного суду доведена провина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи автомобілем, після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за його участю, вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а в подальшому відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.10 є Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та пояснення в судовому засіданні його представника - адвоката Грози І.В., про те, що в його діях відсутні ознаки правопорушення, оскільки він не вживав алкоголь після ДТП, не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки це спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків на місці події та розпискою про передачу керування транспортним засобом іншій особі.

Також ОСОБА_2 та його представником - адвокатом ОСОБА_3. не було надано доказів на підтвердження того, що на місці подій не було свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також на спростування їх пояснень щодо обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Також апеляційний суд критично ставить до посилань ОСОБА_2 на те, що він самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння в умовах медичного закладу, так як події з приводу яких було складено протокол про адміністративне правопорушення сталися 20.11.2017 року о 23 годині 10 хвилин, а медичний огляд, на який посилається ОСОБА_2 як на доказ своєї невинуватості було проведено лише 21.11.2017 року приблизно о 10 годині, що не може відповідати дійсним показниками наявності або відсутності у ОСОБА_2 стану алкогольного сп'яніння на час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні. а тому його слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв'язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку на оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеса від 14.02.2018 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 14.02.2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеса від 14.02.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 3 (три) роки - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов