Справа № 490/3537/18
н/п 3/490/2436/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Подзігун Г.В., при секретарі Головацькому О.С., прокурору Качаун А.О., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючим юристконсультом в ПраТ "Миколаївська ТЕЦ", громадянином України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2018 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Відповідно до вказаного протоколу, наказом ГУНП в Миколаївській області № 348 о/с від 14.12.2016 року, ОСОБА_1 було призначено слідчим слідчого відділення Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи слідчим слідчого відділення Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, займав посаду поліцейського та згідно з пп. "з" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" відносився до суб'єкту, на якого поширюється дія вказаного закону, тому на підставі цього останній є суб'єктом декларування, який зобов'язаний подавати декларацію.

Наказом № 195 о/с від 14.08.2017 року ГУНП в Миколаївській області слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1, згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України "Про національну поліцію України", звільнено з військової служби в поліції.

При цьому, відповідно до відомостей ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_1 був звільнений зі служби 16.08.2017 року та того ж дня він отримав трудову книжку, а декларація ним була подана 23.04.2018 року. Припиненням діяльності, пов'язаної з використанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб'єкту декларування із зазначенням підстав такого припинення, що зазначено у Рішенні Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 від 06.09.2016 року.

В судовому ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, з протоколом не погодився. Вказав, що невчасно ним була подана декларація після звільнення через перебування на лікуванні внаслідок проведеної хірургічної операції. На підставі цього, просив закрити провадження по справі з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Прокурор Качаун О.О. в судовому засіданні протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтримав та просив застосувати відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, під поняттям адміністративного правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з'ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує із матеріалів справи, на підставі наказу № 195 о/с від 14.08.2017 року ГУНП в Миколаївській області слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1, згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України "Про національну поліцію України", звільнено з військової служби в поліції та того ж дня він отримав трудову книжку. При цьому, ОСОБА_1 подав декларацію перед звільненням тільки 23.04.2018 року.

Так ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. За своєю конструкцією дана диспозиція наводить необережну форму вини. Згідно Інформаційного листа ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід враховувати, що суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" визначено осіб (пункт 1, підпункт "а" та "в" пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 цього закону), які припиняючи діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Відповідно до пп. 2 п. 5 розділу 2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України, 15.07.2016 року за № 959/29089, про порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного декларацій осіб, уповноважених уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше дня такого припинення, а якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

В ч. 1 ст. 4 Закону №1700-VII визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 8 ч.1 статті 11 Закону №1700-VII до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 49 Закону №1700-VII державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

В ч.1 ст. 50 Закону №1700-VII зазначено:

повна перевірка декларації полягає у з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності;

обов'язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб'єктів декларування, які займають посади, пов'язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством;

обов'язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб'єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю;

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім'ї суб'єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Згідно з ч.2 ст. 50 Закону №1700-VII у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей, Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, та спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції.

На підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14.08.2016 року №1 "Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції" розпочало свою діяльність Національне агентство, до повноважень якого згідно з п. 8 ч.1 ст. 11 Закону №1700-VII належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, згідно з п. 12, 12-1, ч.1 ст. 12 Закону Національне агентство наділено правом ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або повязаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких порушень, а також складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Національне агентство, як центральний орган виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження зі здійснення в порядку, визначеному Закону №1700-VII, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства.

Проте, матеріали даної адміністративної справи не містять даних про повідомлення Національного агентства щодо виявлення фактів, які мають ознаки правопорушення повязаного з корупцією, як і відсутні в даній справі матеріали перевірки Національного агентства в межах компетенції цього органу щодо субєкта декларування, яким є ОСОБА_1, відповідно до наведеного Закону, та який містить спеціальні правові норми та які підлягають застосуванню у даній справі.

За вказаних обставин Управлінням захисту економіки Департаментом захисту економіки Національної поліції України не дотримано встановленого Законом № 1700-VII порядку виявлення, та проведення відповідної перевірки, фіксування факту правопорушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією стосовно ОСОБА_1 від 03.05.2018 року, в звязку з чим вказаний протокол не можна вважати належним та допустимим доказом у справі.

Також, із наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 подав декларацію перед зільненням тільки 23.04.2018 року через перебування ним на лікуванні внаслідок проведеної хірургічної операції.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За такого, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247КУпАП, ст.ст. 172-6, 248, 249, 251, 268, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН