Справа №587/147/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/133/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області, від 16 лютого 2018 року, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

застосовано адміністративне стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області, від 16 лютого 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, з застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік, у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 16 січня 2018 року, близько 9 годині 10 хвилин, керував автомобілем марки «М 412», реєстраційний № НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі напрямком «Київ Суми Юнаківка», маючи ознаки алкогольного сп'яніння, при цьому ОСОБА_3 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На постанову судді від ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування постанови судді та закриття провадження по справі, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки обставини зазначені в протоколі не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_3, вказує на те, що суддя, ухвалюючи рішення, не врахував того, що він не керував автомобілем, а лише знаходився в автомобілі на пасажирському сидінні.

Також ОСОБА_3 вважає, що працівником поліції, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП, було порушено процедуру огляду на стан спяніння, оскільки ОСОБА_3 не було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, а відразу пропонувалося пройти огляд в закладі охорони здоровя.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, яке обґрунтоване тим, що строк ним пропущений з поважних причин, оскільки він не був присутнім під час проголошення постанови судді, а її копію він отримав лише 2 березня 2018 року.

Дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи ОСОБА_3 про поновлення йому строку на подачу апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції знаходить вимоги ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 16 лютого 2018 року ОСОБА_3 в судовому засіданні участі не приймав та не був присутній під час прийнятої відносно нього постанови.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 копію постанови судді, від 16 лютого 2018 року, про застосування відносно нього адміністративного стягнення, отримав 2 березня 2018 року, тобто після встановленого ст. 294 КУпАП 10 и денного терміну на оскарження постанови, то ОСОБА_3 пропустив вказаний строк з поважних причин, у звязку з чим цей строк підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, думку захисника ОСОБА_4 про підтримку апеляційної скарги, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Так, з матеріалів справи судом було встановлено, що ОСОБА_3 16 січня 2018 року, близько 9 годині 10 хвилин, керував автомобілем марки «М 412», реєстраційний № НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі напрямком «Київ Суми Юнаківка», маючи ознаки алкогольного сп'яніння, при цьому ОСОБА_3 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, що складений відносно ОСОБА_3, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо сумнівів у достовірності протоколу відносно нього за ст. 130 ч. 1 КУпАП, є безпідставними.

Крім того, пункт 2.5 Правил дорожнього руху України зобов'язує водія транспортного засобу на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відмова водія від такої вимоги тягне за собою порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України і адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також в передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само, і у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

За таких обставин судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом на вимогу працівників поліції пройти обстеження на стан спяніння, відмовився пройти таке обстеження, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження при дослідженні суддею протоколу про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_3 власноручно зазначив, що він відмовляється від проходження огляду та письмовими поясненнями доданим до протоколу свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а. с. 2 3) про відмову ОСОБА_3, в їх присутності, на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан спяніння відповідно до встановленого порядку.

Стосовно доводів ОСОБА_3, про те, що він не керував транспортним засобом на момент зупинки його автомобіля працівниками поліції, а перебував у автомобілі як пасажир, не заслуговують на увагу так як не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються самим протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків, сумнівів у правдивості яких не виникало ні у суду першої інстанції, ні у суду апеляційної інстанції, та вказані доводи необхідно розцінювати як обраний ОСОБА_3 захист від його обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, в ході апеляційного розгляду інспектор поліції ОСОБА_8, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_5 підтвердили факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом 16 січня 2018 року.

Крім того, посилання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції не вірно було зазначено дату вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення не впливає на доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на думку колегії суддів, є очевидною опискою при складанні судом постанови суду.

Мотиви апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що йому не було запропоновано в передбаченому порядку пройти медичний огляд на стан спяніння не знайшли свого підтвердження у матеріалах провадження та не здобуто таких даних і судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суддя першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому, беручи до уваги дотримання суддею вимог ст. 33 КУпАП при вирішенні питання про визначення відносно ОСОБА_3 виду та розміру стягнення, підстав для скасування та зміни постанови судді суд апеляційної інстанції не знаходить.

Керуючись ст. ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Сумського районного суду Сумської області, від 16 лютого 2018 року, про застосування відносно ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області, від 16 лютого 2018 року, про застосування відносно ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк один рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.