Справа № 154/801/18 Провадження №33/773/284/18 Суддя в 1 інстанції: Пікула Н. В.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ПП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 21 березня 2018 року о 00 год. 40 хв. по вул.Луцькій в м.Володимир-Волинському керував автомобілем марки « Mersedes - Benz », д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази його вини. Зазначає, що протокол про адміністративне порушення не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд безпідставно врахував показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки вони є працівниками поліції та зацікавлені у притягненні його до адміністративної відповідальності.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просили її задовольнити, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при розгляді справи суддя з'ясував всі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, і від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився, а тому в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 020883 від 21 березня 2018 року (а.с.3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 від 21 березня 2018 року, які є медичними працівниками та підтвердили, що ОСОБА_2 намагався втекти від працівників поліції в медичному закладі, при цьому, від нього було чутно запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова (а.с.10), відмовився від проведення огляду для визнаення стану алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі (а.с.5); рапортами працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які підтвердили, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння, що супроводжувалось різким запахом алкоголю, нечіткою мовою, почервоніння обличчя (а.с.7,8).

Посилання ОСОБА_2 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, спростовується вищевказаними матеріалами адміністративної справи, яким місцевий суд дав належну оцінку. Будь-яких порушень при його складанні, судом встановлено не було.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є працівниками поліції і зацікавленими особами.

Так, останні, під час дачі показань в судовому засіданні, у відповідності до ст.ст. 384, 385 КК України, були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень, і такі показання є послідовними, узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи.

Твердження ОСОБА_2 про те, що суд в постанові не точно виклав показання лікаря ОСОБА_8, яка чітко ствердила по те, що під час її чергування до медичного закладу було доставлено першого, який від проходження алкотесту та здачі крові, відмовився, про що було зафіксовано в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються протоколом судового засідання від 03 квітня 2018 року.

Відмова ОСОБА_2 від проходження медичного огляду також стверджується відтвореним відеозаписом DVD диску.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, шо пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, правильно врахував зазначені обставини, тому обґрунтовано призначив ОСОБА_2 адміністративне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 апеляційний суд не знаходить.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 квітня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя