АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1073/2018 Постанова винесена суддею Колдіною О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який 02.01.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 січня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 січня 2018 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 10 грудня 2017 року о 22 год. 20 хв. по вул. В. Васильківська, 134 в м. Києві ОСОБА_2, керував автомобілем «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_2, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: уповільнена реакція зіниці ока на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на виявлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що через неповідомлення його належним чином про місце і час розгляду справи, він був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи, а саме - дати свої пояснення по суті справи, заявити клопотання, а таке порушення законодавства під час розгляду справи неприпустиме.

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280, КУпАП, при розгляді справи не вжив заходів для повного, всебічного та об'єктивного дослідження обставин справи та, розглянувши справу, істотно порушив його право на захист, порушив вимоги ст. 285 КУпАП щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Разом з апеляційною скаргою від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що його не було повідомлено про розгляд справи, а постанову суду йому було надіслано лише 06.02.2018 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Дана справа була призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції на 15.03.2018 року, однак, у зв'язку із необхідністю перевірки достовірності, наданого ОСОБА_2 у судовому засіданні, висновку КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння від 10.12.2017 року, розгляд останньої було перенесено на 03.04.2018 року.

Проте, у судове засідання, призначене на 03.04.2018 року, ні ОСОБА_2, ні його захисник ОСОБА_3 не з'явилися, від захисника ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки 16.03.2018 року ОСОБА_2 розірвав з ним договір про надання правової допомоги, а ОСОБА_2 про причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не направив, а тому, враховуючи, що судом були заслухані пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_2 та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

До того ж факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння підтверджується і його поясненнями зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких, він свою вину не визнає, наркотичні речовини не вживав та від проходження тесту відмовився, так як поспішав по сімейним обставинам.

Також і під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не заперечував того, що під час зупинки працівниками поліції його транспортного засобу він дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки поспішав по справам, так як неофіційно працює таксистом, але пізніше, зрозумівши свою помилку, в той же день о 23 год. 30 хв., самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов огляд на стан сп'яніння, яким у нього ознак сп'яніння не виявлено, про що видано Висновок КМНКЛ «Соціотерапія» №002796 від 10.12.2017 року.

Між тим, для повного й об'єктивного з'ясування обставин справи, апеляційним судом було витребувано з КМНКЛ «Соціотерапія» витяг з Журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що засвідчує факт реєстрації 10.12.2017 року медичного огляду ОСОБА_2

З відповіді КМНКЛ «Соціотерапія» №366 від 21.03.2017 року, наданої на запит апеляційного суду, слідує, що ОСОБА_2 10.12.2017 року медичний огляд на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння не проводився, в Журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, дані відсутні. При цьому, Висновок №002796 зареєстрований в інший час та на іншу людину.

Отже, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2, на який він посилається, у даному випадку не має жодного доказового значення.

Щодо стосується посилань апелянта на розгляд справи судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_2 та порушення у зв'язку із цим його прав на надання пояснень по суті правопорушення та заявлення клопотань, то вони не заслуговують на увагу, оскільки зазначені права ним в повній мірі реалізовані в суді апеляційної інстанції, проте будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 та його захисником не надано.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 03 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 січня 2018 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.