АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/470/2018 Постанова винесена суддею Дідик М.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернігів, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого директором ТОВ «БП-АВТО», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Згідно з постановою суду, 06 серпня 2017 року о 13 год. на 36 кілометрі по автодорозі О-102105 (Розумниця-Богатирка) ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen Bora», реєстраційний номер НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, допустив занос та з'їзд автомобіля в кювет, в результаті чого автомобіль перекинувся та зазнав механічних пошкоджень, чим порушив п. 12.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Однак, врахувавши обставини справи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди постраждав лише автомобіль ОСОБА_2, а останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, суд визнав за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за малозначністю адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням, згідно ст. 22 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного з'ясування усіх фактичних обставин справи, внаслідок не дослідження та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам і обставинам, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд абсолютно формально та однобічно дійшов до висновків, вказаних у постанові, оскільки жодне із зазначених судом положень не було перевірено, встановлено та доведено, про що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності таких обставин, які повинні впливати в дійсності на накладання стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, звертає увагу на те, що, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис відеореєстратора, суд першої інстанції прийшов до помилкового визначення цього відеозапису як доказу його винуватості, оскільки на ньому якраз видно, що йшов дощ і на поверхні проїзної частини мались калюжі, які, до місця ДТП, були невеликими. Разом з тим, на фото, що додані до матеріалів справи, маються докази того, що ями глибиною від 12 см до 15 см були вщент наповнені водою і їх глибини видно не було, а протокол огляду місця ДТП та схема до нього містять відомості про відсутність дорожніх знаків, які б вказували на обмеження швидкості, нерівності на дорозі та інші попередження.

Також в постанові суду помилково зазначено, що він не впорався з керуванням, допустив занос та з'їзд автомобіля в кювет, в результаті чого автомобіль перекинувся та зазнав механічних пошкоджень, оскільки, як слідує з наявних в матеріалах фото, після попадання автомобіля в декілька глибоких ям, залитих водою глибиною від 12 см до 15 см, відбулось механічне руйнування рульового механізму автомобіля, яким він керував, після чого некерований автомобіль перекинувся в кювет, тобто після руйнування рульового механізму, яке відбулось через утримання дорожнього покриття у неналежному стані, він ніяким чином не міг впливати на керування автомобілем.

Окрім цього зазначає, що у Ставищенському районному суді Київської області розглядається справа про притягнення до адміністративної відповідальності провідного інженера Служби автомобільних доріг в Київській області ОСОБА_4 за те, що він, 06 серпня 2017 року близько 13 год. 10 хв. на 36 кілометрі автодороги О-102105 (Розумниця - Богатирка) порушив правила, норми, і стандарти в утриманні даної ділянки дороги, а саме - не ліквідував ямковість, яка утворилась, що призвело до пошкодження автомобіля «Volkswagen Bora», державний номер НОМЕР_1, чим порушив вимоги п. 1.5 ПДР України, ДСТУ 3587, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 140 КУпАП, і в даній справі він (ОСОБА_2) визнаний потерпілиv, але цей факт залишився поза межами уваги суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин справи та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, по факту дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 06 серпня 2017 року, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 за порушення п. 12.1 ПДРУкраїни.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, суддя дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 в порушенні п. 12.1 Правил дорожнього руху, а саме в тому, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, допустив занос та з'їзд автомобіля в кювет, в результаті чого автомобіль перекинувся та зазнав механічних пошкоджень.

Однак, такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Натомість, з пояснень ОСОБА_2, наданих ним як після дорожньо-транспортної пригоди, так і в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді справи, вбачається, що він рухався по дорозі з с. Ясенівка до с. Полковниче Ставищенського району Київської області зі швидкістю близько 80 км/год. В цей час йшов дощ і дорожнє покриття, яке являло собою асфальт, було мокре, а видимість по напрямку руху складала 100-120 метрів. Попереду себе він побачив декілька калюж, які були і перед цим, але знаки, які б попереджали про ямковість, обмежували рух, швидкість руху та попереджали про небезпеку для руху, в тому числі про проведення ремонтних робіт, були відсутні. Тому, вважаючи, що дорожнє покриття у нормальному стані, він продовжив рух, але, коли він проїздив першу калюжу, автомобіль сильно тряхнуло, потім через декілька метрів тряхнуло ще дужче, а вже потім автомобіль попав у дві ями, наповнені водою, і автомобіль сильно тряхнуло та зірвало рульову систему, від чого автомобіль став некерованим та почав зміщуватись в ліво по ходу руху, і злетів у кювет.

Також зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини посадових осіб, які відповідають за утримання зазначеної ділянки дороги, так як швидкість руху, виходячи із дорожніх умов та обмежень поза межами населеного пункту, він не порушував. До того ж, на провідного інженера Служби автомобільних доріг в Київській області ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення через порушення вимог п. 1.5 ПДР України, що призвели до пошкодження належного йому (ОСОБА_2) автомобіля НОМЕР_2, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Зазначений ОСОБА_2 механізм дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_2, а й письмовими доказами по справі, а саме: схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка підтверджує стан покриття проїзної частини - наявність шістьох ям (вибоїн), глибиною від 8 до 14 см; фотознімками та відеозаписом з відеореєстратору дорожньої обстановки, де відбулось ДТП; протоколом огляду транспортного засобу; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці О-102105 «Розумниця-Богатирка» км 36+400 м; копією відповіді ДП «Київське обласне дорожнє управління» Філія «Білоцерківське ДЕУ» від 08.08.2017 року, наданої на вимогу ВП ГУНП №13 щодо часткового усунення вказаних у вимозі недоліків, а саме: ліквідації протягом доби вибоїн на автомобільної дорозі загального користування місцевого значення О-102105 «Розумниця-Богатирка» км 35; км 36+800.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Стаття 38 Постанови КМ України від 30.03.94 року N198 визначає, що основними вимогами до транспортно-експлуатаційного стану дорожніх об'єктів є відповідність контрольованих показників окремих їх елементів і об'єктів у цілому ДСТУ 3587. Згідно з п 3.1.1 вказаного ДСТУ, покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. При цьому, відповідно до п. 3.1.2 - гранична глибина окремих осідань, вибоїн (ям) не повинна перевищувати 4 см для доріг 1-III категорії, 6 см для решти категорій, а, враховуючи, що вказана дорога віднесена до групи доріг загального значення, її стан, за наявності вибоїн, розміром від 8 см до 14 см, що зафіксовано у схемі дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 29), не відповідає державному стандарту.

Отже, за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання ОСОБА_2 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, зважаючи на обставини справи, а також приймаючи до уваги невідповідність ділянки дороги, де мало місце ДТП, вимогам державних стандартів, в його діях не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б мали причинний зв'язок з обставинами виникнення ДТП, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, всупереч ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП, не вжив заходів щодо повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення по справі.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.