П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 10 квітня 2018 року в 19 год. 25 хв., керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 19 по вул. Макаренка в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. На думку захисника, судом порушено право ОСОБА_3 на захист.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Захисник ОСОБА_2 зазначає, що правопорушення, яке вказане в протоколі, ОСОБА_3 не вчиняв, оскільки у зазначений в протоколі день та час працював, що можуть підтвердити учні автошколи, де він працював.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що інспектор поліції встановив особу правопорушника на підставі посвідчення водія, яке ОСОБА_3 декілька років тому втратив та про що повідомив правоохоронні органи. Захисник зазначає, що дізнавшись про постанову суду, вона та сам ОСОБА_3 звернулись з заявою до поліції, після чого було встановлено, що на місці події, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, був ОСОБА_4, який пред'явив посвідчення ОСОБА_3

З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_3, порушив принципи повноти та об'єктивності судового розгляду, оскільки останній не був присутнім при розгляді, не надав пояснення суду та доказів щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, суд не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_3 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідків.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не перевірив достовірність даних, викладених в цих доказах, відтак висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне, ОСОБА_3 керував автомобілем «Фольксваген» з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В суді апеляційної інстанції був допитаний інспектор патрульної поліції ОСОБА_5, який склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 та пояснив, що 10 квітня 2018 року ним було зупинено автомобіль «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Макаренка в м. Києві. На його вимогу надати документи, водій показав посвідчення водія, проте відмовився надати їх. Запам'ятавши прізвище, що було вказане в посвідченні водія, він перевірив особу в базі даних «Армор» та встановив, що даний водій є ОСОБА_3 Після чого в присутності двох свідків він запропонував водію пройти огляд на визначення стану наркотичного сп'яніння, на що останній відмовився. В подальшому було встановлено, що особа, яка відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння, не є ОСОБА_3

Крім того, в суді апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, з якого вбачається, що відмова від проходження огляду на стан сп'яніння відбулась не ОСОБА_3, а невідомою особою, яка назвала себе ОСОБА_3 та надала його посвідчення водія.

Як вбачається з листа - відповіді начальника Національної поліції України Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в м. Києві від 23 травня 2018 року, відповідно до якого на місці події 10 квітня 2018 року ОСОБА_3 не було, оскільки було встановлено, що на місці події перебував ОСОБА_4, який пред'явив посвідчення водія на ім'я ОСОБА_3, у зв'язку з чим була викликана слідчо - оперативна група для подальших дій щодо перевірки наданого посвідчення водія.

В апеляційному суді ОСОБА_3 повідомив, що особу, яка відповідно до відеозапису, назвала себе його прізвищем та іменем він не знає.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що матеріали провадження не містять доказів, які б давали можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун