Справа № 602/263/18
Провадження № 3/602/222/2018
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2018 р. м.Ланівці

Суддя Лановецького районного суду Тернопільської області Костів Л.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 району Тернопільської області, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, вул.Центральна, 7, Лановецького району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого начальником відділу освіти, охорони здоровя, культури, туризму, молоді та спорту Борсуківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, одруженого, пенсіонера, -

за ч.1 ст.41 КУпАП, -

В С ТА Н О В И Л А:

ОСОБА_1, будучи начальником відділу освіти, охорони здоровя, культури, туризму, молоді та спорту Борсуківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, станом на 23 березня 2018 року допустив порушення трудового законодавства, а саме: в порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Художньому керівнику ОСОБА_2 надано основну щорічну відпустку із 17 січня 2018 року по 17 лютого 2018 року. В порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.21 Закону України «Про відпустки», заробітна плата за час відпустки в сумі 2270 грн. не була виплачена 13 січня 2018 року, а виплачена 15 січня 2018 року.

Аналогічне порушення допущено і при виплаті зарплати за час відпустки іншим працівникам.

Зокрема працівниці ОСОБА_3 відпустка надана з 01 по 16 березня 2018 року. Заробітна плата за час відпустки не була виплачена до 25 лютого 2018 року, а виплачена 15 березня 2018 року.

Частиною 1 ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Працівниця Борсуківської школи ОСОБА_4 звільнена з роботи з 31 січня 2018 року (наказ №2 від 31 січня 2018 року). В порушення вимог частини 1 статті 116 КЗпП України розрахунок із нею проведено не в день звільнення, а лише 15 лютого 2018 року. ОСОБА_3 звільнена з 17 березня 2018 року та станом на час станом на час інспекційного відвідування інспектором Управління Держпраці у Тернопільській області розрахунок з нею не проведений.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Однак, в порушення вимог частини 1 статті 117 КЗпП України, звільненим працівникам, зокрема ОСОБА_4, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не нарахований та не виплачений.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, вказавши, що працівників школи звільняє директор. Наказ про звільнення працівника ОСОБА_4 у відділ освіти, охорони здоровя, культури, туризму, молоді та спорту Борсуківської сільської ради надійшов несвоєчасно, через два тижні. Це підтверджується тим, що даному працівнику в лютому нараховано аванс. З пояснень директора йому стало відомо, що даний працівник ще два тижні роздумував з приводу звільнення, а тоді попереднім числом було видано наказ про його звільнення.

Однак, його вина у вчиненому правопорушенні стверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення

№ ТР471/415/АВ/П/ПТ від 23 березня 2018 року, який відповідає вимогам

ст.ст.254, 256 КУпАП;

-витягом з акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ТР471/415/АВ, з якого вбачається, що в порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про відпустки», заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Художньому керівнику ОСОБА_2 надано основну щорічну відпустку із 17 січня 2018 року по 17 лютого 2018 року. В порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.21 Закону України «Про відпустки», заробітна плата за час відпустки в сумі 2270 грн. не була виплачена 13 січня 2018 року, а виплачена 15 січня 2018 року.

Аналогічне порушення має місце і при виплаті зарплати за час відпустки іншим працівникам. Зокрема, працівниці ОСОБА_3 відпустка надана з 01 березня 2018 року по 16 березня 2018 року. Заробітна плата за час відпустки не була виплачена до 25 лютого 2018 року, а виплачена 15 березня 2018 року.

Частиною 1 ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Працівниця Борсуківської школи ОСОБА_4 звільнена з роботи з 31 січня 2018 року (наказ №2 від 31 січня 2018 року). В порушення вимог частини 1 статті 116 КЗпП України, розрахунок із нею в день звільнення проведений не був, а був проведений 15 лютого 2018 року. ОСОБА_3 звільнена з 17 березня 2018 року. Станом на час інспекційного відвідування розрахунок з нею не проведений.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку;

Перевіркою встановлено, що в порушення вимог частини 1 статті 117 КЗпП України, звільненим працівникам, зокрема ОСОБА_4 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не нарахований та не виплачений.

-наказом №02-к від 31 січня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 звільнено з роботи 31 січня 2018 року за згодою сторін.

Cуд критично оцінює пояснення правопорушника щодо невизнання своєї вини, дані ним в судовому засіданні, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини та майновий стан, суд вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 352(триста пятдесят дві ) грн 40 коп.

У разі несплати правопорушником штрафу у пятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, надіслати дану постанову для примусового виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби та у порядку примусового виконання постанови стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 1020 (одна тисяча двадцять) грн 00 коп та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_5