Провадження № 33/792/293/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, з участю секретаря судового засідання Пелюх О.С., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2018 року

МОСУРА ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він 29 квітня 2018 року о 01 год. 40 хв. на 250 км автодороги М-12 Стрий Знамянка, на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем "ВАЗ", номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, не викликав свідків, протокол щодо ОСОБА_3 складений з порушеннями, свідки не зазначені у складеному протоколі, огляд проводився із використанням несправного технічного засобу, внаслідок чого суд прийшов до хибного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 Вказує, що розгляд справи проводився у відсутність ОСОБА_3, чим порушено його право на захист, про розгляд справи судом не був повідомлений.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_3, будучи двічі належним чином повідомлений про судовий розгляд, не зявився. Доказів поважності причин його незявлення в судове засідання 23 червня 2018 року апеляційному суду не надано. Догляд за членом сімї (що, до речі не підтверджено обєктивними доказами), за наявності інших повнолітніх працездатних членів сімї, які можуть здійснювати такий догляд, не є поважною причиною незявлення в судове засідання. Відтак апеляційний суд розцінює такі його дії як небажання зявлятися до суду, затягування апеляційного розгляду, та вважає можливим розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів, за участю його захисника ОСОБА_2

Заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до відповідальності адвоката ОСОБА_2 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, необґрунтованості висновків суду першої інстанції не можуть бути враховані апеляційним судом, позаяк такі його твердження суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом доказів. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові суду першої інстанції обставин, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

29 квітня 2018 року інспектором роти № 2 БУПП в Хмельницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_5Ю складений щодо ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення (серії БД № 144151), в якому зазначено, що 29 квітня 2018 року о 01 год. 40 хв. на автодорозі М-12 Стрий-Знамянка, 250 км водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «DRAGER ARHJ-0310» в присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу. Результат тесту 1,93 ‰, тест № 942, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього рух та такі його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1). Підстав вважати що складений протокол не відповідав вимогам ст. 256 КУпАП, в апеляційного суду немає, а в суду першої інстанції не було підстав для повернення матеріалів справи на доопрацювання відповідно до положень ст. 278 КУпАП, відтак такі доводи захисника не можуть бути враховані.

ОСОБА_3 не оспорював змісту протоколу, засвідчивши вказані обставини власним підписом у відповідній графі протоколу (а.с. 1).

Як вірно встановлено судом, ОСОБА_3 в присутності двох свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 проходив відповідний огляд на стан спяніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, який проводився поліцейським, під час якого було встановлено факт наявності алкоголю в видихуваному ОСОБА_3 повітрі 1,93 ‰, за наслідками якого був складений акт, підписаний свідками та самим апелянтом, який своїм підписом зазначив про свою згоду з результатами огляду. Вказані обставини підтверджуються даними письмових пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 4), акту огляду на місці зупинки (а.с. 2), роздруківкою тесту (а.с. 3), запису фіксування правопорушення працівником поліції (конверт, а.с. 7, переглянутим апеляційним судом), де зафіксовано факт проведення огляду поліцейськими на місці зупинки в присутності двох свідків.

В складеному на місці зупинки акті огляду за участю ОСОБА_3, свідків (а.с. 2) поліцейським чітко вказано, що огляд проводився в звязку з наявністю запаху алкоголю з порожнини рота, порушенням мови, порушенням координації рухів. Вказані обставини давали поліцейському право проводити такий огляд, з результатами якого погодився ОСОБА_3, засвідчивши ці обставини своїм підписом, як у акті огляду, так і у протоколі і у роздруківці тесту. Доводи апелянта про неповне зясування судом таких обставин, не приймаються до уваги, зважаючи на факт встановлення перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного спяніння, що також явно вбачається з даних відео, переглянутого під час апеляційного розгляду.

Обгрунтованих підстав вважати, що огляд водія був проведений з використанням поліцейськими несправного технічного засобу, апелянт в апеляційній скарзі не наводить, не встановлено таких і під час апеляційного розгляду. Апеляційний суд зауважує, що згідно технічних характеристик технічний засіб, з використанням якого був проведений огляд водія, не призначений для вимірювання температури навколишнього середовища. Зазначена на роздруківці температура відображає температуру всередині приладу. Долучена роздруківка не дає підстав для висновку, що в ній зазначена температура - -14?С, тому такі доводи апелянта, що, зважаючи на проведення огляду 29 квітня 2018 року, таке значення вказує на недостовірність результату, не враховуються апеляційним судом.

Як видно з даних відеофіксації працівники поліції використовували запакований мундштук перед проведенням огляду, розяснювали порядок проведення огляду (якого ОСОБА_3 не дотримувався, в звязку з чим декілька разів продував трубку, що не вказує на несправність приладу, в чому намагається апелянт переконати апеляційний суд). Працівники поліції показували результат огляду (який відображений і на роздруківці) і ОСОБА_3, і присутнім під час огляду свідкам, з результатами огляду ОСОБА_3 був згідний, відтак доводи апеляційної скарги про те, що долучена роздруківка не є роздруківкою за результатом огляду ОСОБА_3, суперечать обєктивним доказам в справі. Незначна розбіжність в зазначенні часу на відео та роздруківці, на переконання апеляційного суду, пояснюється різними часовими налаштуваннями різних приладів, не дає підстав сумніватися в достовірності роздруківки. Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта, що роздруківка долучена в вигляді, що взагалі не може бути прочитаним. Її зміст дозволяє зробити висновок з приводу зафіксованих в ній даних.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських під час проведення огляду ОСОБА_3 на стан спяніння, складення відповідних документів за наслідками такого огляду, відсторонення від керування автомобілем. Порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, не виявлено.

Як видно з долученого поліцейськими до справи відеозапису фіксування порушення, ОСОБА_3 поліцейськими було повідомлено про причину його зупинки, розяснювалась процедура проходження огляду, огляд водій проходив в присутності двох свідків (які чітко зафіксовані на відео), погодився з результатами проведеного огляду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в суду не було необхідності виклику та допиту свідків, присутніх під час огляду, та даних поліцейських з питань дотримання поліцейськими процедури проведення огляду, зважаючи, що вказані обставини зафіксовані на відеозаписі, що спростовують доводи захисника з приводу незаконних дій поліцейських. Відсутні підстави для виклику та допиту вказаних осіб і в суду апеляційної інстанції. Підстав для виклику та допиту пасажирів автомобіля ОСОБА_3, які, як видно з даних запису фіксування правопорушення, намагались впливати на працівників поліції проханнями не складати протокол, позаяк позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_3 негативно позначиться на його сімї, в суду першої інстанції не було, не наведено таких і апелянтом під час апеляційного розгляду. Тому твердження апелянта щодо неповноти судового розгляду не можуть бути враховані судом, як підстава для скасування постанови суду з цих підстав. Зібрані та досліджені судом докази давали підстави суду для висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним.

Ті обставини, що відомості про свідків, присутніх при огляді, не зазначені в складеному протоколі, не дають підстав вважати складений протокол недопустимим доказом. Судом встановлено, що свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 були присутні під час проведення огляду на місці зупинки, засвідчивши результати проведеного огляду в складеному акті огляду, що узгоджується з даними відеофіксації. Даними відеофіксації також спростовано доводи апелянта, що ОСОБА_3 роздруківку приладу не підписував, позаяк на відео чітко зафіксовано факт підписання ним усіх документів, долучених до справи з його підписом.

Твердження апелянта, що суд порушив право ОСОБА_3 на захист, розглянувши справу у його відсутність, не можуть бути враховані апеляційним судом.

Апелянт був ознайомлений з своїми правами та обовязками, передбаченими ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис у протоколі (а.с. 1).

Тому доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_3, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_3, розгляд такої категорії справ згідно положень ст. 268 КУпАП не вимагає обовязкової присутності особи, що притягується до відповідальності. Твердження апелянта про розгляд справи у відсутність ОСОБА_3, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, на увагу не заслуговують. ОСОБА_3 був завчасно повідомлений про судовий розгляд працівниками поліції, що чітко зафіксовано в протоколі у відповідній графі, який був підписаний ОСОБА_3 (а.с. 1). Твердження апелянта, що ОСОБА_3 помилково в день розгляду справи відвідував інше приміщення суду, не підтверджено жодними обєктивними доказами.

За таких обставин, розгляд справи у відсутність ОСОБА_3 не може вважатись порушенням права на захист ОСОБА_3, порушенням його права на доступ до правосуддя, відтак такі доводи апелянта не можуть бути враховані апеляційним судом.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи, особу апелянта, визнання своєї вини у вчиненому під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2018 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_1