Справа № 487/1598/18 14.06.2018 14.06.2018 14.06.2018
Номер провадження: 33/784/271/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №487/1598/18 Головуючий у районному суді: ОСОБА_1
Провадження № 33/784/271/18 Головуючий у апеляційному суді: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 червня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участі:

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

його представника ОСОБА_4,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2018 року, ухвалену в справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26 березня 2018 року серії БД № 094840, о 01 годин 06 хвилин вказаного дня працівники поліції в районі будинку № 56 по вул. 3-я Слобідська в м. Миколаєві, зупинили автомобіль ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, який, як на їх думку, мав ознаки алкогольного спяніння, а саме, різкий запах алкоголю з рота, порушення координації рухів та мови.

У звязку з цим, ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки або у медичному закладі.

Той погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора № 6810 Драгер, який і відбувся у присутності двох свідків.

Відповідно до результати тесту № 2599 від 26 березня 2018 року, наявність алкоголю в крові ОСОБА_3 становила 2,40 ‰, з чим той погодився.

У звязку з цим, компетентним працівником поліції був складений зазначений вище протокол, який разом з іншими, зібраними на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення матеріалами, передано до Заводського районного суду м. Миколаєва для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_3 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи факту вчинення адміністративного правопорушення, просить звільнити його від адміністративної відповідальності та передати матеріали на розгляд громадської організації «Європейська Поліцейська Асоціація України» для застосування громадського впливу, оскільки районний суд не взяв до уваги його щирого каяття у вчиненні правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху (далі правила) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють названими Правилами.

За п. 1.10. Правил, водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п.п. «б», «д» п. 2.3., «а» п. 2.9. та п.2.5. Правил водій механічного транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху зобовязаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

У звязку з цим, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру встановлення проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду визначено однойменною Інструкцією, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоровя від 09.11.2015 № 1452/735, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ч. 2 ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до названого Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

При цьому в правовій позиції Верховного суду України, викладеній у постанові голови Верховного суду України від 22 серпня 2005 року, зазначено, що у конкретній справі закриття справи на підставі ст. 38 КУпАП допустимо лише у випадку доведеності вини особи у вчиненні правопорушення за умови забезпечення при розгляді справи всебічного, повного й об'єктивного з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, з дотриманням процесуальної форми її розгляду, визначеної законом.

Крім цього, слід зазначити, що керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, вчинюється один раз і утворює закінчений склад певного правопорушення, після чого правопорушення є закінченим і починають спливати строки накладення стягнення.

Що стосується доказової бази у справах про адміністративні порушення, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 251 та 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу статей 33-35 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При цьому, обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;

3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

4) вчинення правопорушення неповнолітнім;

5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її;

2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення;

3) втягнення неповнолітнього в правопорушення;

4) вчинення правопорушення групою осіб;

5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин;

6) вчинення правопорушення в стані сп'яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.

Оскаржена постанова у повній мірі відповідає виписаним вище положенням.

Так, з акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2 ); протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 094840 від 26 березня 2018 року (а.с. - 3), письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 5-6) вбачається, що 26 березня 2018 року о 01 годин 06 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і був зупинений працівниками поліції в районі будинку № 56 по вул. 3-я Слобідська в м. Миколаєві за підозрою у перебуванні за керуванням автомобілем в стані алкогольного спяніння, про що свідчили різкий запах алкоголю з рота, порушення координації рухів та мови.

Такий стан водія було підтверджено оглядом на стан спяніння, проведеним за місцем зупинки з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2 ), а саме, технічного засобу «DragerAlkotest», номер приладу АRАМ 3554, за результатом якого в крові ОСОБА_3 виявлено 2,40 ‰ алкоголю, і висновком закладу охорони здоровя (а.с. - 4), в результаті чого складено протокол серії БД № 094840.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП названі докази є належними та допустимими у справі про адміністративне правопорушення, які, у свою чергу підтверджуються даними, що містяться у відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, наданого Управлінням патрульної поліції у Миколаївській області.

Таким чином, у справі достатньо належних та допустимих доказів тому, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, і, оскільки строки накладення адміністративного стягнення по ньому не спливли, то районний суд зобовязаний був притягнути його до адміністративної відповідальності та застосувати передбачені названою статтею санкції.

Оскільки Заводський районний суд м. Миколаєва, з таких же мотивів дійшов такого ж висновку, то оскаржену постанову слід вважати обґрунтованою та законною, а апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Що ж до тверджень ОСОБА_3, викладених в апеляційній скарзі про порушення його прав з огляду на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги клопотання ГО «Європейська Поліцейська Асоціація» про взяття його на поруки та звільнення від відповідальності, то їх не можна брати до уваги, оскільки вони суперечать сутності ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно диспозиції названої статі, законодавець враховуючи підвищену загрозу дорожньому руху і, взагалі, суспільному порядку, визначив стан сп'яніння, як обовязкову умову відповідальності за керування автомобілем у такому стані. Звільнення від відповідальності за таке правопорушення необхідно було б вважати нічим іншим, як спотворенням волі законодавця та спонуканням інших водіїв до чинення аналогічних таких дій.

Тому підстав для скасування постанови судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

За такого і керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2