Справа № 366/302/18
Провадження №3/366/242/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., (секретар судових засідань ОСОБА_1Є.) за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністиративне правопорушення ОСОБА_2, поліцейського, Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків, Іванківського району Київської області матеріали, які надійшли від Іванківського ВП Вишгородського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який

проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: «02.02.2018 року о 23 годині 40 хвилин в с.Феневичі Іванківського району Київської області по вул.Будівельників ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані явного алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, нерозбірлива мова. Водій в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 30.03.2018 року в судовому засіданні пояснив, що він, разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 02.02.2018 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин їхали на належному йому автомобілі марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 в с.Феневичі Іванківського району в напрямку с.Катюжанка Вишгородського району. За кермом автомобіля був ОСОБА_4, він був на пасажирському сидінні з переду автомобіля. На початку с.Феневичі вони зупинились та взяли підвезти невідому їм раніше дівчину, яка також їхала в бік с.Катюжанка. По дорозі в автомобілі закінчилось пальне. ОСОБА_4 зупинив інший автомобіль та попросив невідому їм особу підвезти його до автомобільної заправки, яка розташована в кінці с.Феневичі, на що невідомий чоловік погодився, та поїхав. В цей час, він ОСОБА_2 та невідома дівчина залишились в машині чекати. Коли він вийшов покурити з автомобіля, до них підїхав автомобіль патрульної поліції. В автомобілі були два працівники поліції у форменному одязі та один молодий хлопець в цивільному одязі. Працівник поліції попросив його надати документи на право керування, після того як він надав документи, поліцейські повідомили що у них є підозра, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, так як у нього є наявні ознаки, що свідчать про такий стан. Він ще на місці, поблизу автомобіля заперечував той факт, що він керував автомобілем та пояснив, що автомобілем керував ОСОБА_4, який поїхав на автомобільну заправку до АЗС за пальним, про це стверджувала і дівчина, яка була в салоні авто. Однак, поліцейські не звертали увагу на цей факт, склали протокол про адміністративне правопорушення та вилучили у нього водійське посвідчення, а автомобіль передали ОСОБА_4, який підїхав після складання протоколу про адміністративне правопорушення. На запитання суду, ОСОБА_2 пояснив, що понятим був один хлопець, який вже приїхав з працівниками поліції на їх службовому автомобілі, а інший невідомий чоловік, якого зупинили поліцейські, права йому не розяснювались, працівники поліції поводили себе адекватно, однак не реагували на його заперечення, при цьому поняті підтверджували лише факт відмови від проходження медичного огляду на стан спяніння, а не той факт, що він керував автомобілем у такому стані.

В судовому засіданні 06.04.2018 року свідок ОСОБА_4 пояснив, що 02.02.2018 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин він та ОСОБА_2 їхали на належному останньому автомобілі марки «Mitsubishi Lancer» в с.Феневичі Іванківського району в напрямку с.Катюжанка Вишгородського району. Також х ними їхала невідома йому раніше молода дівчина, яка зупинила їх, шоб підїхати до с.Катюжанка. Коли вони їхали в с.Феневичі в автомобілі закінчилось пальне. Він зупинив автомобіль який проїзжав неподалік та попросив підвезти його до АЗС в с.Феневичі. ОСОБА_5 та дівчина залишились в автомобілі. Коли він був на АЗС до нього зателефонував ОСОБА_2 та попросив швидше приїхати, у звязку з тим, що працівники поліції складали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за керування у нетверезому стані. Коли він повернувся, то побачив, як біля автомобіля стояв ОСОБА_2, два працівники поліції та два невідомих чоловіки. Працівники поліції закінчували складати протокол про адміністративне правопорушення та передали йому, як тверезому водію автомобіль ОСОБА_2 На запитання суду свідок пояснив, що керував автомобілем коли вони їхали він, а ОСОБА_2І перебував на пасажирському сидінні, а дівчина сиділа в автомобілі позаду. Коли він повернувся з АЗС то автомобіль стояв на тому ж місці де він його залишив.

В судовому засіданні 17.04.2018 року інспектор Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 пояснив, що 02.02.2018 року, приблизно о 23 годині він та його колега ОСОБА_6 перебували на добовому чергуванні та знаходились в с.Феневичі, так як там було вчинено крадіжку. Вони проїжджали на службовому автомобілі та шукали свідків. Під час патрулювання по вул.Шевченка в с.Феневичі вони побачили автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», який дуже повільно рухався та зупинився. Коли вони підійшли до автомобіля побачили в автомобілі водія ОСОБА_2 та двівчину, яка не захотіла представитись. У ОСОБА_2 були явні ознаки алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода. Водію були розяснені його права та запропоновано пройти огляд на стан спяніння, на що той, в присутності двох свідків відмовився. На запитання суду свідок ОСОБА_3 пояснив, що один свідок, який був понятим ОСОБА_7 був з ними в службовому автомобілі, а іншого свідка вони зупинили. Крім того, свідок ОСОБА_3 пояснив, що окрім наявних в матеріалах справи доказів, проте, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем інших він не має

В судові засідання 06.04.2018 року, 17.04.2018 року поняті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не зявились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи вищевикладене, особа, що склала адміністративний протокол зобов'язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях правопорушника складу правопорушення. Поліцейським, який склав даний протокол про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів, крім письмових пояснень понятих про відмову водія від проходження огляду на стан спяніння, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, які б підтверджували факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме те, що ОСОБА_2 керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. Останнім не надано будь-які фото, відео з доказом того, що ОСОБА_2 саме керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. Таким чином, доказів в спростування доводів правопорушника ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 щодо того, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння до суду не надійшло.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Як вбачається з пояснень самого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 наданих останніми в судовому засіданні 02.02.2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин в с.Феневичі Іванківського району Кирївської області керував належним автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», держаний номерний знак НОМЕР_1 саме ОСОБА_4, ОСОБА_2 був пасажиром.

Враховуючи вищевикладене, особа, що склала адміністративний протокол зобов'язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях правопорушника складу правопорушення. Поліцейським, який склав даний протокол про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів, які б підтверджували відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та те, що ОСОБА_2 керував (виконував функції водія під час руху транспортного засобу) автомобілем у стані алкогольного спяніння. Останнім не надано будь-які фото, відео з доказом того, що ОСОБА_2 саме керував, здійснював рух, автомобілем у стані алкогольного спяніння.

Як вбачається з пояснень, наданих самим ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_4 відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження та не відповідають фактичним обставин справи, так як відповідно до них ОСОБА_2 не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а це свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною третьою ст. 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 245, 247, 251, 283-286 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя