АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1464/18Суддя 1 інстанції Хомініч С. В.
Номер провадження 33/774/133/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Баштине, Петрівського району, Кіровоградської області, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на шість місяці, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

За участю:

Захисник ОСОБА_3

ВСТАНОВИЛА :

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на шість місяців без оплатного вилучення транспортного засобу.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 22 лютого 2018 року о 18 год. 34 хв. в м. Кривому Розі, по вул. Джамбула, 33, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO н.з. НОМЕР_1 виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофора, чим порушив п. 20.5в Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою 23 березня 2018 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначеної постанови ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що він, повний текст оскаржуваного судового рішення отримав лише 14 березня 2018 року (а.с. 16).

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова підлягає скасуванню із закриттям справи, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 зазначає про те, що винесене рішення суду першої інстанції є результатом неповного та необ'єктивного дослідження судом всіх обставин справи, та таким, що винесене з суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Також звертає увагу на те, що суд не дав належної оцінки його доводам і доказам про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заперечення, не приєднав до справи докази, які мали значення для її об'єктивного вирішення.

Окрім того, вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, при цьому суд не дослідив усіх передбачених норм матеріального права та юридичних фактів, наявність яких суттєво впливає на винесення рішення, не переглянув відео на якому ОСОБА_2 перетинає переїзд.

Також посилається на те, що в судове засідання не був викликаний та опитаний інспектор 1 роти 1 батальйону УПП в м. Кривому Розі лейтенант поліції ОСОБА_4, який склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення та який перевищив свої службові повноваження чим порушив ЗУ «Про національну поліцію».

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_3, підтримала вимоги апеляційної скарги, підтвердила доводи викладені в ній та просила її задовольнити.

Окрім того, захисником ОСОБА_3 було надане клопотання про закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_2 за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, ст. ст. 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, який у разі його пропущення з поважних причин може бути поновлено органом, що розглядає справу.

Вирішуючи по суті клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції зважає на те, що ОСОБА_2 повний текст постанови суду отримав 14 березня 2018 року, тому строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови ОСОБА_2 слід поновити та розглянути справу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом першої інстанції були дотримані.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду апеляційної інстанції, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №080678 від 22.02.2018, відповідно до якого 22 лютого 2018 року о 18 год. 34 хв. в м. Кривому Розі, по вул. Джамбула, 33, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO н.з. НОМЕР_1 виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофора, чим порушив п. 20.5в Правил дорожнього руху України (а.с. 1), протоколом серії АА №125785 про адміністративне затримання від 22.02.2018, згідно якого ОСОБА_2 був затриманий у зв'язку з вчиненням ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, для встановлення особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення. Останньому роз'яснені його права та обов'язки, а також право на отримання правової допомоги. Заяв та зауважень при затриманні не надходило, скарг та зауважень до дій посадових осіб органів поліції не має. Про що свідчать його підписи в протоколі (а.с. 2), рапортом інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 від 22.02.2018, згідно якого останній перебуваючи на чергуванні о 18 год. 34 хв. 22.02.2018 по вул. Джамбула м. Кривого Рогу зафіксував порушення п. 20.5 в Правил дорожнього руху України, транспортним засобом CHEVROLET AVEO н.з. НОМЕР_1. В зв'язку з чим, даний автомобіль зупинили. Водієм виявився ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на вимогу п. 2.4 Правил дорожнього руху України почав сперечатися та відмовлятися пред'являти реєстраційні документи відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху України. В зв'язку з чим для встановлення особи та складання адміністративних матеріалів в порядку ст. 261 КУпАП України останнього затримано до Покровського ВП КВП із застосуванням кайданок (а.с. 3).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення в'їзду на залізничний переїзд, у випадках, коли рух через переїзд заборонено.

Пунктом 20.5 «в» Правил дорожнього руху України забороняється рух через переїзд якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Відповідно до підпункту «В» вищенаведеної підзаконної норми, рух через переїзд забороняється якщо включено заборонний сигнал світлофору чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Як убачається із позиції ОСОБА_2 в суді першої інстанції він свою провину не визнав. Пояснив, що під'їхав до переїзду коли опустився шлагбаум та працював звуковий сигнал, тому зупинився та чекав. Потім піднявся шлагбаум і він поїхав. При цьому на сигнал світлофора увагу не звернув. В автомобілі він був сам. Патрульні стояли на узбіччі по вул. Джамбула за переїздом, тому бачили як він переїжджав залізничний переїзд. Даний переїзд регулюється світлофором, шлагбаумом та звуковим сигналом. Коли їхав через переїзд керувався тим, що піднявся шлагбаум і перестав працювати звуковий сигнал, а на те, чи горів червоний світлофор не звернув увагу.

Не находить суд апеляційної інстанції обґрунтованими доводи ОСОБА_2 про порушення при складанні інспектором поліції протоколу про адміністративне правопорушення.

При його дослідженні встановлено, що складено його відповідно до вимог ст. 256 КУпАП відповідною посадовою особою місцевого органу поліції за участю порушника ОСОБА_2 в день скоєння порушення з викладенням обставин правопорушення, його правової кваліфікації з посиланням на конкретний пункт (20.5 «в») порушення «Правил дорожнього руху». Видно, що останньому роз'яснені його конституційні і процесуальні права, передбачені, відповідно ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП. Надана можливість надати власноручні пояснення щодо скоєного. Видно, що правильність даних, які містяться в протоколі підтверджена власноручними записами і підписами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і посадової особи поліції.

Відсутність в протоколі посилань на наявність свідків, не ставить його таким, який суперечить фактичним даним про об'єктивну сторону правопорушення.

Разом з тим, клопотання захисника ОСОБА_3про закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_2 за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення заслуговує на увагу виходячи з наступного.

Так, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП України, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому суд, за наявності підстав, повинен обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП України, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що дані вимоги Закону судом першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_2 за вчинене ним адміністративне правопорушення, не дотримані.

Так, судом не в повній мірі були враховані обставин, що пом'якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, а саме - характер вчиненого правопорушення, та те, що порушення не призвело до будь-яких негативних наслідків, не заподіяло шкоди іншим особам.

Таким чином, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку, застосування щодо ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є явно несправедливим.

За наведених вище обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання, що ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП України, у зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення на підставі ст. 22 КпАП України і обмежитись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП України покарання мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на шість місяців. Стягнути на користь держави судовий збір у сумі 352,40 (триста п'ятдесят дві ) гривні 40 копійок, змінити, в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 123 КУпАП України.

Вважати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, та звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП України, у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун