Справа №489/788/18 06.04.2018
Провадження №33/784/158/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Ямкової О.О.

за участю: секретаря Горенко Ю.В.

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 березня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 9 лютого 2018 р. о 12 годині 30 хвилин в місті Миколаєві по пр. Богоявленському, в районі будівлі № 319 водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння: неприродна блідість шкіри обличчя, не реагування зіниці ока на промені світла, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

На його думку суд недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його ґрунтуючись на припущеннях, без посилання на докази, які були надані ним у судове засідання.

Судом не було взято до уваги, що вимоги поліцейських про проходження ним огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння були незаконними, оскільки жодних зовнішніх ознак наркотичного сп'яніння в його поведінці не було, більш того він виконав фізичні вправи на встановлення стану сп'яніння, однак їх результат не переконав поліцейських в його тверезості.

Зазначає про те, що факт наявності в його поведінці ознак наркотичного сп'яніння підтверджується лише свідченнями поліцейських, яких вважає упередженими особами в рамках даної справи, а залучені для підтвердження факту його відмови від проходження медичного огляду свідки, підписали заздалегідь підготовлений текст навіть не читаючи його. Крім того, в його клопотанні про виклик цих свідків до суду для допиту було відмовлено.

Наголошував на тому, що після консультації з адвокатом він погодився на проходження огляду в медичному закладі, однак поліцейські за цей час вже склали протокол.

Нажаль, суд першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не дав, що призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, транспортний засіб, яким керував водій ОСОБА_1 був зупинений представниками поліції, у яких виникла підозра, що водій перебував за кермом автомобіля з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: неприродна блідість шкіри обличчя, не реагування зіниці ока на промені світла.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об'єктивно підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, поясненнями інспектора патрульної поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тобто водій зобов'язаний пройти медичний огляд в медичному закладі для визначення стану наркотичного сп'яніння на вимогу працівника поліції та в його присутності.

За положеннями пунктів 1.4, 2.12, 3.17 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов'язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп'яніння.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності уповноваженої особи Державтоінспекції МВС, яка її доставила, про що робиться запис у згаданому вище висновку.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, не передбачено законом, а дії працівника поліції, який запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, відповідали вимогам п. 2.12 зазначеної Інструкції.

В той же час, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень свідків, а також з відеозапису, водій ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі. Більш того з відеозапису, починаючи з «12год.36хв.» і до «12год.41хв.» вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факту вживання наркотичної речовини можливо раз на місяць, можливо на день народження чи три дні тому, але зазначав, що не вживає алкоголь та займається спортом. Після чого намагався вирішити справу з представниками поліції мирним шляхом на місці зупинки транспортного засобу, допустивши до керування ОСОБА_6, який був допитаний у суді в якості свідка.

За такого підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено необґрунтовано, як вважає апелянт, - відсутні.

Під час розгляду у суді першої інстанції та при апеляційному розгляді ОСОБА_1 стверджував, що він надавав згоду пройти огляд на стан сп'яніння та заперечував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, але ці доводи є голослівними, оскільки ці відомості не підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з цього відеозапису чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

Крім того з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 знаходячись в машині патруля спочатку відмовився надавати пояснення по суті правопорушення, а після заповнення відповідної графи протоколу погодився. Цей факт навпаки свідчить про неадекватну поведінку водія, і складнощі в орієнтуванні та неможливість прийняти рішення, адекватне до подій що відбуваються.

Крім того, ці твердження повністю спростовані відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого слідує, що на чітку пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відповів відмовою, і ця відмова була зафіксована у присутності двох свідків.

Цей відеозапис є не єдиним доказом у справі, та обґрунтовано оцінений суддею місцевого суду як доказ у сукупності з іншими доказами у справі, зокрема, з даними протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Згідно матеріалів справи, зазначені свідки надали письмові пояснення, підписали протокол, та, як свідчить відео, дійсно перебували на місці зупинки транспортного засобу, і саме в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі.

Тому немає підстав вважати пояснення свідків такими, що не відповідають дійсності, а також для їх допиту в суді апеляційної інстанції, оскільки відеозапис відображає необхідні дані, які вказують на обґрунтованість складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 стверджував, що не вживав наркотичних засобів та був тверезий, але ці доводи не обговорюються, оскільки протокол складений у зв'язку із відмовою водія відповідно до п. 2.5 ПДР України на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних речовин.

Не має і правового значення бажання водія пройти медичний огляд по факту вже складеного протоколу та відмови, зафіксованої у присутності двох свідків.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 березня 2018 року, якою ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Ямкова