АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В. за участю захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності - адвоката Колобова Л.В., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, 1998 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП та в силу ч.2 ст. 36 КУпАП піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також, з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Суддею встановлено, що 05.11.2017 року о 05.45 год. в м. Харкові на перехресті вул. Клочківська і пр. Лозовеньківського, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Toyota GT86», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» і в закладі охорони здоров'я (КЗОЗ ХОНД) відмовився в присутності двох свідків.

05.11.2017 року о 05.45 год. в м. Харкові вул. Клочківська, 366, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Toyota GT86», державний номер НОМЕР_1, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою жезла - сигнального диска з червоним сигналом, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі, державний номер 113528, на перехресті вул. Клочківської і про. Лозовеньківського шляхом утворення штучного затору.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 112-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2018 року скасувати, а провадження по справі закрити, посилаючись на її незаконність, зазначає, що вона винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин по справі, посилається на формальне встановлення обставин по справі, що є наслідком необґрунтованої постанови суду.

Разом з тим ОСОБА_2 просить поновити йому строк апеляційного оскарження судової постанови, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, а копію постанови отримав лише 23 березня 2018 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення захисника Колобова Л.В. на підтримку апеляційної скарги ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_2 участі не приймав.

Хоча в матеріалах справ (а.с.16а) і міститься поштове повідомлення, згідно якого вбачається що ОСОБА_2 власноручно 20 лютого 2018 року отримав копію судової постанови, однак у апеляційного суду виникає сумнів щодо того, чи власно ОСОБА_2 отримав цю копію постанови.

Аналізуючи матеріали справи, вбачається, що ОСОБА_2 засвідчував своїм підписом декілька документів по справі, а саме: протоколи про адміністративне правопорушення (а.с.1, 2), угоду про надання правової допомоги (а.с.17), свою апеляційну скаргу (а.с.20), заяву про поновлення процесуального строку (а.с.23), проте ці підписи відрізняються від підпису, який стоїть у поштовому повідомленні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Колобов Л.В. надав суду заяву ОСОБА_2 про те, що копію постанови останній поштою не отримував, а поштове повідомлення було підписано його дружиною, а копію постанови було отримано 23.03.2018 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що датою отримання копії судової постанови слід вважати 23.03.2018 року, про що свідчить розписка захисника Колобова Л.В. на політурці матеріалів справи, а тому процесуальний строк оскарження судової постанови підлягає поновленню.

Крім того, визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 в призначене судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи міститься судова повістка (а.с.11), яка повернута до суду по закінченню терміну зберігання.

Ця повістка про виклик до судового засідання була, дійсно, направлена ОСОБА_2

Проте, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, судової постанови, ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_1, а на поштовому конверті зазначений адрес співпадає, однак немає номера квартири.

Таким чином, ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відносно нього.

За таких обставин ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, у третьому абзаці постанови суд вказує, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 112-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Проте в інших абзацах постанови зазначає винність ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при винесенні постанови допущено протиріччя, яке в силу ст. 38 КУпАП виправити немає можливості.

Між тим відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції від 30 січня 2018 року підлягає безумовному скасуванню.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов'язку суду визначати питання винності чи не винності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_2, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП.

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко