АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп..

Згідно постанови суду, 23 січня 2018 року о 18 год. 30 хв. на автодорозі сполучення м. Заставна с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області, керував транспортним засобом Вольсваген Т4 д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан спяніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважає, що постанова районного суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення та дослідження обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

ЄУНСС №716/94/18 Головуючий у І інстанції: Сірик І.С.

Провадження №33/794/303/18

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Станковська Г.А.

Звертає увагу, що факт перебування його у стані алкогольного спяніння він не заперечував і у своїх усних поясненнях, як працівникам поліції, так і медпрацівникам зазначав, що транспортним засобом не керував, ним керував ОСОБА_3 і тому, саме з цієї причини він не бажав проходити освідування щодо встановлення факту спяніння.

Зазначає, що в час коли під'їхали поліцейські, транспортним засобом він не керував. Тобто водієм він не являвся, що можуть підтвердити його зять, який керував транспортним засобом до зїзду в кювет та дружина, яка на той час була в салоні авто.

Також, вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським, як доказ його вини є недопустимим та таким, що складений із грубим порушенням вимог законодавства, оскільки даних про керування ним транспортним засобом під час зїзду в кювет ним не було здобуто, а висновок про керування ним зроблено відповідно до його субєктивного розуміння, яке жодним доказом не підкріплено.

У звязку з чим, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, а тому просить постанову суду І інстанції скасувати як незаконну та прийняти рішення про закриття провадження щодо нього за відсутності в його діях складу правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши доводи апелянта ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали свої апеляційні вимоги, просили скасувати постанову районного суду та закрити адміністративне провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, вважаю, постанову районного суду законною та обґрунтованою, а скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено відповідно до ст. 256 КУпАП, а тому твердження апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Згідно п.2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану

алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або

перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 - огляд на стан спяніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Крім того, відповідно до розділу ІІ п.9 зазначеної вище інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Матеріалами справи, дослідженими апеляційним судом встановлено, що винність ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена повністю. Протоколом про адміністративне правопорушення, підтверджено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного чи будь-якого іншого сп'яніння, т.я. перш, ніж скласти відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, останнього було доставлено до Заставнівської ЦРЛ для проведення огляду на стан алкогольного чи наркотичного спяніння у встановленому законом порядку.

Згідно довідки №13 від 23 січня 2018 року, лікаря-нарколога ОСОБА_5 Заставнівської ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження обстеження на стан алкогольного спяніння (а.с.4).

З акту №13 від 23 січня 2018 року медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складеного о 18 год. 29 хв. видно, що ОСОБА_2 не заперечував вживання алкоголю, разом з тим від проходження медичного огляду і обстеження на стан алкогольного спяніння за допомогою технічних засобів відмовився в присутності уповноваженої особи Заставнівського ВП ОСОБА_6.

З висновку лікаря ОСОБА_5 №13 (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_2 було доставлено до Заставнівської ЦРЛ 23 січня 2018 року о 18 год. 29 хв. та зазначено, що останній перебуває в стані алкогольного спяніння, крім того даний висновок засвідчено підписами обстежуваної особи та лікарем, а також закріплено печаткою.

Таким чином, зазначений висновок лікаря відповідає вимогам розділу ІІ п.16 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735. Жодних пояснень чи зауважень з боку ОСОБА_2 не було.

Крім того, згідно п.4 та п.8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. №1103, зазначено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, а також у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Факт відмови ОСОБА_2 від подальшого проходження обстеження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР№280860 складеного 23 січня 2018 року о 18 год. 50 хв. та зазначено, що ОСОБА_2 керував автомобілем "Вольсваген Т4" д.н.з. 891-01МО на автошляху сполучення м. Заставна с. Малий Кучурів з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: нестійка хода, тремтіння рук, почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5, що підтверджується їх підписами та підписом вповноваженої особи, яка склала протокол (а.с.1).

Крім того, в матеріалах справи є пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5, в яких вказано, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, перебуваючи при цьому з явними його ознаками (а.с.7, 8).

Апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства. Інші докази, на які посилається апелянт, в матеріалах справи відсутні і не надані суду апеляційної інстанції, зокрема і ті на які посилається апелянт у своїй версії захисту.

Суд обґрунтовано взяв за основу покази допитаних в суді свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, які є в матеріалах адміністративної справи і дав аналіз цим показам. Разом з тим, вислухавши покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_9 відхилив їх, т.я. ці особи є зацікавленими - це зять та дружина правопорушника і, крім цього, їх покази не підкріплені доказами і суперечать іншим показам очевидців події.

Будь-яких порушень норм КпАП України, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено.

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також пояснення правопорушника та доводи його адвоката, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, вважаю, доводи апелянта такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не вбачаю підстав для скасування постанови суду І інстанції та

закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_2, як він про це апелює.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2018 року щодо ОСОБА_2, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області ОСОБА_1