Справа № 346/5622/17
Провадження № 33/779/157/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, який не працює,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив постанову суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, просив визнати поважною причину пропуску строку, як то отримання копії постанови суду лише 10.03.2018 року, тобто після спливу передбачених законом строків. Вказує, що в судовому засіданні під час розгляду справи він не був присутнім. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на те, що він не вживав алкогольні напої, проте працівники поліції сказали, що від нього чути запах алкоголю та повідомили, що заберуть у нього автомобіль та запропонували йому написати, що він випив пляшку пива, тоді жодних претензій до нього не буде і машину йому віддадуть, що він і зробив, оскільки поспішав. Апелянт вказує, що йому не було запропоновано працівниками поліції пройти перевірку на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних приладів або в медичному закладі. Наполягає на тому, що свідків під час його зупинку не було. Вважає, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП, п. 6, 10 Інструкції щодо огляду на стан сп'яніння, оскільки відсутні будь-які інші документи, окрім протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема акту огляду.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_3 05.12.2017 року о 04-00 год. по вул.Центральній в с. Глибока Коломийського району керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21033», д.н.з. «НОМЕР_1», з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння зіниць ока. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків (а.п. 19-20).

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить витяг про відстеження поштового відправлення, згідно якого, відправлення вручено адресату особисто 06.04.2018 року.

Крім того, зі слів захисника ОСОБА_2, ОСОБА_3 відомо про час слухання справи в апеляційному суді, проте у зв'яжу із зайнятістю він не зміг прибуте у судове засідання.

Захиснику ОСОБА_2 роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Водночас повідомив про те, що суд першої інстанції не повідомив його про час розгляду справи в суді, незважаючи на те, що в матеріалах справи містяться відомості про те, що він надає правову допомогу ОСОБА_3, що є, на його думку, порушенням права на захист. Причину пропуску строку як несвоєчасне отримання копії постанови судді вважає поважною, тому просить поновити строк.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_2, дослідивши доводи апелянта, обставини, що викладені в клопотання про поновлення строку, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, вимоги апеляційної скарги - задовольнити частково, виходячи з наступного.

В матеріалах справи міститься повістка про виклик до суду ОСОБА_3 на 02.03.2018 року о 9-15 год., яка отримана останнім 19.02.2018 року, про що свідчить його підпис на повідомлені про вручення поштового відправлення (а.п. 17-18).

З супровідного листа суду вбачається, що копія судового рішення направлена апелянту - 02.03.2018 року, між тим, ОСОБА_3 до апеляційної скарги долучено копію поштового конверту, з якого вбачається, що вказаний лист 10.03.2018 року передано до відділення поштового зв'язку, тому твердження апелянта щодо порушення судом 3-денного строку, передбаченого ст. 285 КУпАП для надіслання копії судового рішення сторонам провадження, є обґрунтованим та таким, що заслуговує на увагу.

Крім того, доводи записника про те, що суд, у порушення вимог закону не повідомив його про час розгляду справи, що не його думку є порушення прав на захист, також є слушними.

Так, відповідно до ст. 277-2 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді повідомляються про розгляд справи судовою повісткою, де зазначаються дата і місце розгляду справи.

Між тим, суд першої інстанції знехтував вказаними вимогами закону, і незважаючи на те, що матеріалах провадження міститься договір №13/02/18 від 13.02.2018 року про надання правової допомоги, укладений між адвокатським об'єднанням «Голд Лекс» в особі керуючого партнера - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.п. 15). не повідомили захисника ОСОБА_2 про час розгляду справи в суді.

Неповідомлення захисника про час розгляду справи є порушення прав ОСОБА_3 на захист, оскільки важливою складовою права особи на захист є забезпечення права на кваліфіковану юридичну допомогу.

Право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування судових рішень.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, постанова судді як незаконна підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_3 на захист.

Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності та оцінивши докази, доходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою.

Так, вважаю встановленим, що ОСОБА_3 05.12.2017 року о 04-00 год. по вул. Центральній с.Глибока Коломийського району керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21033», д.н.з. «НОМЕР_1», з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць ока. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №394361 від 05.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 05.12.2017 року о 04-00 год. по вул. Центральній с.Глибока Коломийського району керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21033», д.н.з. «НОМЕР_1», з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць ока. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків (а.п. 1).

Протокол складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою інспектором Коломийського ВП ГУНП ОСОБА_4 , із зазначенням двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, їх анкетних даних, адрес місць проживання, що засвідчено їх особистими підписами.

В протоколі, в графі «дата, час, місце вчинення і суть скоєного адміністративного правопорушення», викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 були роз'яснені його права та обов'язки, зокрема передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В протоколі міститься пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 наступного змісту: «05.12.2017 року керував своїм транспортним засобом, перед тим випив пляшку пива. З протоколом згідний. Від проходження медичного освідчення у встановленому законом порядку відмовляюсь. Претензій будь-якого характеру ні до кого не маю».

Протокол підписаний як працівником поліції, так і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3. (а.п. 1).

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений із дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року (далі - Інструкція), та містить в собі всі необхідні відомості, а тому він є належним доказом у справі про адміністративні правопорушення.

Вважаю, що відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані з дотриманням встановленого законом порядку, відповідно відсутні будь-які сумніви щодо їх достовірності.

Стосовно тверджень апелянта про те, що працівники поліції шляхом обману змусили його написати неправдиві відомості в протоколі про адміністративне правопорушення, то критично відношусь до вказаних пояснень та розцінюю їх як такі, що надані з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Вважаю, що вказані вище твердження апелянта спростовуються матеріалами справи та доказами, отриманими та дослідженими безпосередньо під час судового розгляду.

Твердження захисника про те, що свідки знаходились о 04-00 годині не за місцем свого проживання, тобто не дома, а за 30 км від дому, є безпідставні, оскільки сумнівів щодо наявності свідків під час оформлення протоколу немає.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності саме за його відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у передбаченому законом порядку, про це особисто й в своїх пояснення й зазначив апелянт: «Від проходження медичного освідчення у встановленому законом порядку відмовляюсь» (а.п. 1).

Стосовно доводів апелянта про те, що зміст пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення він написав на вимогу працівників поліції, не є слушними.

Матеріали провадження не містять жодних зауважень з боку ОСОБА_3 щодо незаконних дій працівників поліції під час складання ними протоколу про адміністративне правопорушення, або будь-яких клопотань ОСОБА_3 з цього приводу, незважаючи на те, що останньому були роз'яснені його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього (а.с. 1).

Відповідно, йому були відомі вказані вище права. Відомостей про те, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості ними скористатися, чи його у таких правах було обмежено, не встановлено.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не залучили свідків під час зупинки його транспортного засобу, спростовується відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо анкетних даних двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та наявністю їх особистих підписів.

Доводи апелянта щодо неправомірних дій працівників поліції, зокрема в частині їх погроз відібрати автомобіль, та примушувань ОСОБА_7 писати неправдиві відомості в пояснені, не мають під собою підґрунтя, оскільки жодного звернення до компетентних органів за захистом своїх прав з цього приводу, останнім не надано.

Перевірка працівниками поліції стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 проводилась відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), у зв'язку із виявленими ознаками, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць ока, про що є посилання у відповідній графі протоколу.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відступній акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, як підстава для визнання його невинуватим у вчинено адміністративному правопорушенні, є безпідставні, та не мають жодного значення для прийняття рішення в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі (а.с. 1), згідно якого, ОСОБА_3 притягнено до відповідності за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто за порушення п. 2.5 ПДР України, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто за порушення п.2.9 а ПДР України.

Таким чином, перевіривши всі наявні докази у справі, співставивши їх як з фактично дослідженими по справі обставин, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_3 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, вважаю доведеним факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння містить в собі склад вказаного адміністративного правопорушення.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2018 року якою ОСОБА_3 визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, скасувати

Прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло