АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - Драчука В. В.

захисника − Шевченка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу захисника ШевченкаОлександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 26.02.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять двісті тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішення суду, захисник особи, яка притягується до відповідальності - адвокат Шевченко О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 26.02.2018 та закрити провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 30.11.2018 о 01:40 год. не керував транспортним засобом, не відмовлявся проходити огляд на стан сп'яніння, працівники поліції його не зупиняли, а він самостійно підійшов до припаркованого на парковій супермаркету автомобіля з непрацюючим двигуном. Вважає, що судом не встановлено всіх обставин справи. Час вчинення правопорушення, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності. Апелянт наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження керування ОСОБА_2 у вказаний в протоколі час транспортним засобом, його зупинки та відмови від проходження огляду. Вказується і те, що огляд на стан сп'яніння і акт огляду складалися різними особами. Газоаналізатор Alcotest 6820 відсутній в переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС (наказ МВС від 01.03.2010 №33). Також судом не досліджено наявність сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки. Апелянт зауважує, що пояснення свідків про відмову ОСОБА_2 проходити огляд на стан сп'яніння суперечать відомостям, вказаним в протоколі та спростовуються відеозаписом. Крім того, до протоколу не долучено довідку про належність транспортного засобу та про наявність/відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення. У ОСОБА_2 не вилучалось посвідчення водія, транспортний засіб не затримувався. В протоколі містяться дописи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2, 30.11.2017 року приблизно о 01 год. 40 хв. біля буд. № 18 по вул. Вербицького в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки алкогольного сп'яніння. Огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора «Drager», який зафіксував результат - 1,27 %, що свідчить про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження на підставі п.1. ч.1 ст.247 КУпАП, заслухавши пояснення ОСОБА_2 щодо фактичних обставин справи та відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, п.2.9. «а» ПДР України встановлює заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №111840 від 30.11.2017 (а.с. 1), роздруківкою спеціального технічного засобу «Драгер», за результатами якого у водія ОСОБА_2 було виявлено рівень алкоголю 1,27 ‰ (а.с. 2), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використання спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_2 погодився з результатом проведеного огляду, що засвідчив власним підписом(а.с. 3), поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили результати проведеного огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу(а.с. 4) та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, які в своїй сукупності підтверджують керування ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_1 по вул. Вербицького, 18 в м. Києвів стані алкогольного сп'яніння, і порушення таким чином вимог п.2.9 «а» ПДР України.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Між тим, відповідно до абз.4 п.27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Також згадана Постанова пов'язує рух транспортного засобу з моменту запуску двигуна чи буксирування.

Таким чином, пояснення ОСОБА_2, надані в судовому засіданні від 30.03.2018, що він не керував транспортним засобом, а лише підійшов до свого залишеного біля «Велика Кишеня» автомобіля і викликав послугу драйвера, ‒ спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відомості якого підтверджують той факт, що ОСОБА_2 привів в робочий стан двигун свого автомобіля, а отже здійснював керування транспортним засобом.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що спеціальний технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд на стан сп'яніння ‒ «Alkotest 6820», не дозволений для використання, оскільки даний прилад відсутній в переліку технічних засобів відповідно до Наказу МВС №33 від 01.03.2010 «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», то суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Отже Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Не є спроможними і посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що судом не досліджено наявність сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, оскільки відповідно до положень п.5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015 N 1452/735, перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський на вимогу особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зважаючи, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували заявлення суду клопотання про витребування сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, то такі доводи захисника не відповідають засадничому принципу судочинства ‒ змагальності.

Щодо посилань апеляційної скарги на те, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 і акт огляду складалися різними особами, то вказане жодним чином не впливає на результати огляду, з якими ОСОБА_2 погодився, на що вказують його підписи в роздруківці спеціального технічного засобу «Драгер» та акті огляду.

В той же час доводи захисника щодо відсутності свідків при пропонуванні ОСОБА_2 пройти огляд на стакан сп'яніння ‒ є неспроможними, оскільки згідно відомостей, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не відмовлявся пройти огляд на стан сп'яніння і пройшов його з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» за участі свідків, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Натомість, незазначення в протоколі частини статті, якою передбачено відповідальність за порушення п.2.9. «а» ПДР України, не тягне за собою скасування постанови, оскільки в протоколі викладено суть самого правопорушення, з яким ОСОБА_2 також погодився шляхом проставлення свого підпису та наданням пояснень.

Крім того, відсутність довідки про повторність вчинення адміністративного правопорушення, вказує на її відсутність, оскільки суд виходить з наявних по справі доказів, а отже кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП є вірною.

Інші посилання апеляційної скарги, зокрема які стосуються того, що транспортний засіб ОСОБА_2 не затримувався і посвідчення водія у нього не вилучалось, а також щодо розбіжностей в часі, який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксований на відеозаписі, ‒ на переконання суду не спростовують керування останнім автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, що в свою чергу підтверджується вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою і в цілому вказують на порушення ОСОБА_2 вимог п.2.9. «а» ПДР України.

Отже, враховуючи, що доводи апеляційної скарги захисника в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Дарницького районного суду міста Києва від 26.02.2018, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Шевченка ОлександраМиколайовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 26.02.2018, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/1234/2018

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Домарєв О.В.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.