Справа № 482/371/18 10.05.2018 10.05.2018 10.05.2018
Номер провадження: 33/784/207/18
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2018 року, відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- якою, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40грн.

встановив:

Згідно постанови суду ОСОБА_2 19 лютого 2018 року о 22 год. 00 хв. керував автомобілем «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, на 193 км. автодороги Н-24 Благовіщенськ-Миколаїв, в стані алкогольного сп'яніння, згідно результатів тестування на приладі "Драгер ARAM-2235" із показником 0,60 ‰, чим порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України

Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити, у зв'язку з вчиненням дій в стані крайньої необхідності.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 Від цього шлюбу має двох малолітніх дітей, сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3. 19 лютого 2018 року під час епідемії кору та грипу, його доньці ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 стало зле, в неї було сильне почервоніння шкіри, кашель, та температура тіла підвищилась до 40,5 градусів.

19.02.2018 року між 20 та 21 годиною він звернувся за номер 103 за наданням невідкладної швидкої медичної допомоги. Під час огляду дитини, бригадою швидкої допомоги було поставлено діагноз гостра вірусна інфекція та бронхіт, та було рекомендовано почати негайне лікування, а саме почати застосовувати жарознижувальні препарати.

Оскільки, у бригади швидкої медичної допомоги не було необхідних жарознижувальних препаратів, йому було рекомендовано самостійно придбати їх в аптеці.

Стверджує, що в місті Нова Одеса немає служби таксі, а найближча аптека знаходиться за 5 кілометрів у центрі міста, тому він був змушений їхати на власному автомобілі.

Зазначає, що працівники патрульної поліції зупинили його коли він повертався, майже біля його будинку. Оскільки він поспішав, то відразу погодився пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», з результатами тесту він погодився, тому що, за 15 годин до тестування він випив чарку горілки на хрестинах, про що зазначив в протоколі.

Звертає увагу, що при проведенні працівниками поліції огляду на стан сп'яніння йому не було надано документи, які б підтверджували справність пристрою за допомогою якого проводився огляд.

Вказує, що відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом, або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності.

Вважає, що справа підлягає закриттю, оскільки він діяв для усунення небезпеки життя та здоров'я своїй дворічній доньки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 19 лютого 2018 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, на 193 км. автодороги Н-24 Благовіщенськ-Миколаїв, в стані алкогольного сп'яніння, згідно результатів тестування на приладі "Драгер ARAM-2235" із показником 0,60 %, чим порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Drager", покази якого склали 0,60%. Протокол також містить відомості про дотримання вимог п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, а саме щодо присутності двох свідків - ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердили, що ОСОБА_2 дійсно мав ознаки алкогольного сп'яніння та пройшов огляд за допомогою алкотестеру.

В своїй апеляційній скарзі апелянт вказує і на порушення, при проведенні працівниками поліції огляду на стан сп'яніння, оскільки йому не було надано документи, які б підтверджували справність пристрою за допомогою якого проводився огляд.

Дані доводи апелянта не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський має поінформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Тому, за відсутності вимоги з боку ОСОБА_2, інспектор патрульної служби не повинен був в обов'язковому порядку надавати ОСОБА_2 документи про повірку алкотестеру.

Допитаний під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну. При цьому зазначив, що дійсно вживав напередодні алкогольні напої, за кермо сів, оскільки, терміново необхідно було купити жарознижувальні препарати для хворої дитини. Зазначив, що діяв у стані крайньої необхідності, яка є обставиною, що виключає провадження по справі, а тому справа відносно нього підлягає закриттю.

Проте, як встановлено під час апеляційного перегляду справи, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини справи і, врахувавши досліджені по справі докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим із дослідженими судом доказами. З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Так, вина ОСОБА_2 у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 092105 від 19.02. 2018 року, відповідно з яким, за результатами проведеного в присутності двох свідків огляду ОСОБА_2, який 19 лютого 2018 року о 22 год. 00 хв. керував автомобілем «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1, на 193 км. автодороги Н-24 Благовіщенськ-Миколаїв, на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням приладу "Драгер" ARAM-2235", результат тестування становить 0,60 ‰. (тест №1741);

- даними висновку тестування на алкоголь №1741, проведеного за допомогою "Драгер" ARAM-2235", останнє калібрування 28.0.2017 р., 19 лютого 2018 року о 22 год. 00 хв., згідно з яким, результат тестування ОСОБА_2 становить 0,60 ‰. З власноручним підписом протестованої особи;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів - "Драгер" ARAM-2235", проведеного у зв'язку з виявленими у ОСОБА_2 ознаками алкогольного сп'яніння - різкого запаху алкоголю з порожнини рота, в присутності двох свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7 (з підписами вказаних свідків) з власноручним підписом ОСОБА_2, яким засвідчено його згоду з результатами проведеного огляду на стан сп'яніння та особисте визнання ним факту перебування в стані алкогольного сп'яніння під час керування т/з.

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно з якими, 19 лютого 2018 року, близько 22 год 00 хв. вони були запрошені працівниками поліції у якості свідків для проведення огляду на стан сп'яніння водія ОСОБА_2, у якого були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота. За результатами огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер показання приладу становили 0,60 ‰.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи суддя районного суду під час розгляду даної справи належним чином врахував вимоги ст.ст. 24, 33, 245, 283 КУпАП та призначив ОСОБА_2 розмір адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 що він діяв у стані крайньої необхідності, а тому справа відносно нього підлягає закриттю, апеляційний суд вважає необґрунтованими, які надані останнім з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності, а відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов'язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За наявності усіх трьох наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

Проте, ОСОБА_2 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він перебував за кермом у стані алкогольного сп'яніння, з метою усунення небезпеки, та те, що ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що керування ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, з урахуванням фактичних обставин справи, наявних у справі доказів, не є крайньою необхідністю, а його дії судом першої інстанції кваліфіковані правильно, як керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, а тому постанову суду першої інстанції не підлягає скасуванню. Підстав для закриття провадження по справі, як того просить апелянт, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Куценко О.В.