Номер провадження: 33/785/656/18
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 320 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2017 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначив, що він не був сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи відносно нього в суді першої інстанції, а оскаржувана постанова не надсилалась на його адресу засобами поштового зв'язку.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що огляд на стан сп'яніння працівниками поліції було проведено за допомогою приладу, використання якого не дозволено на території України.

Дослідивши зміст та строки подачі апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2018 року в суді першої інстанції захист та представництво інтересів ОСОБА_2 здійснював захисник ОСОБА_3

Вказаний захисник, 27 грудня 2017 року подав в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.24) та безпосередньо приймав участь під час апеляційного розгляду.

Постановою судді Апеляційного суду Одеської області Прібилова В.М. від 29 січня 2018 року було відмовлено в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_4, що діяв в інтересах ОСОБА_2, а оскаржувана постанова Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2017 року була залишена без змін (а.с.45).

Вказана постанова апеляційного суду набрала законної сили і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Після цього, 23 квітня 2018 року вже сам ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду від 20 грудня 2017 року про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.52).

При цьому ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не сповістив його про дату час та місце судового засідання, не надсилав постанову суду на його адресу, а отже строк на апеляційне оскарження був пропущений ним з поважних причин.

Апеляційний суд вважає зазначені доводи ОСОБА_2 необґрунтованими, оскільки в судах першої та апеляційної інстанції захист та представництво інтересів ОСОБА_2 здійснював адвокат ОСОБА_4

При цьому, 26 грудня 2017 року особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 уклав з адвокатом ОСОБА_4 договір-доручення про надання правничої (правової) допомоги саме в апеляційному суді Одеської області (а.с.39,40), а вже на наступний день 27 грудня 2018 захисник ОСОБА_4 подав в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу.

Та обставина, що договір про надання правової допомоги було укладено після розгляду справи в суді першої інстанції є безумовним свідченням про те, що ОСОБА_2 достеменно знав про існування постанови суду від 20 грудня 2017 року стосовно нього і саме з цих підстав він уклав договір з захисним з метою апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як відзначив суд у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов'язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Звертаючись з апеляційною скаргою, в якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 не надав доказів про реальне існування у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження постанови суду у встановлений законом строк та не обґрунтував, чому з моменту укладання договору про надання правової допомоги між ним та захисником ОСОБА_4 він не цікавився ходом розгляду його справи, та оскаржив постанову Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2017 року більш ніж через чотири місяця з моменту її винесення.

Докази, які б могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

Частиною 2 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За таких обставин, суддя апеляційного суду дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - повернути особі, що її подала.

Копію постанови направити ОСОБА_2

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко