Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, і захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Берислав Херсонської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Як встановив суд, 2 жовтня 2017 року о 15 годині 40 хвилин на вул. Електриків, 28-в в м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що працівники поліції під час його зупинки не повідомили про причину, наявність ознак сп'яніння, не пропонували пройти огляд на місці чи в закладі охорони здоров'я і не складали в його присутності жодних документів. Після спілкування з поліцейськими він сів за кермо та попрямував у своїх справах. На користь того, що про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП йому відомо не було, свідчить відсутність його підпису у протоколі, а також даних про вручення йому копії протоколу, про застосування заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, як то тимчасове вилучення посвідчення водія, відсторонення від керування транспортним засобом тощо.

_________________________________________________________________________________________

Справа № 33/796/1180/2018 Постанова винесена суддею Павленко О.О.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Про недотримання поліцейськими вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, він зазначав у поданому суду клопотанні про виклик і допит ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зазначені в справі як свідки. Зокрема, пояснення свідків були викладені на заздалегідь виготовлених бланках і були ідентичними. Також вважає, що доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є направлення водія на огляд, якого в справа немає. Однак суд ніяким чином на клопотання не відреагував, внаслідок чого не об'єктивно, суто формально розглянув справу і виніс постанову, яка не відповідає вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП, адже не містить доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого ОСОБА_3 мотивує тим, що про наявність судового рішення дізналися лише після телефонного дзвінка захисника до суду з метою дізнатися про дату судового засідання, що було здійснено 01.02.2018 року і того ж дня подано заяву про отримання копії постанови, яка було отримано захисником 15.02.2018 року.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, повністю підтвердивши викладене в ній, та пояснив, що після подання клопотання про виклик свідків про прийняте рішення повідомлений не був і вважав, що розгляд справи було відкладено.

Захисник ОСОБА_4 дала аналогічні пояснення на підтримку апеляційної скарги та клопотання і, крім того, пояснила, що про існування протоколу про адміністративне правопорушення випадково дізналася під час пошуку інформації про призначення цивільної справи на веб-порталі "Судова влада".

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана 20.02.2018 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. У справі відсутні дані про вручення ОСОБА_3 копії судового рішення або направлення його поштою, а тому не довіряти твердженням про те, що зі змістом постанови судді особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисник ознайомилися 15.02.2018 року, немає підстав. За таких обставин строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови не дотримано.

Викладаючи у постанові опис обставин, установлених під час розгляду справи, суддя не взяв до уваги пояснення ОСОБА_3, який вину у вчиненні правопорушення не визнав, не вжив заходів для їх перевірки та не навів у постанові жодних доказів на підтвердження своїх висновків про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, чим допустив неповноту та однобічність з'ясування обставин справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 2 жовтня 2017 року о 15 годині 40 хвилин на вул. Електриків, 28-в у м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у письмових поясненнях підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду у лікаря-нарколога та за допомогою приладу "Drдger" (а.с.2).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 дав пояснення про обставини його зупинки працівниками поліції, аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі. При цьому наполягав, що після перевірки документів його відпустили і він поїхав. Пройти огляд на стан сп'яніння йому ніхто не пропонував.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Оскільки у поясненнях свідків йдеться і про відмову ОСОБА_3 пройти огляд за допомогою приладу "Drдger", що за наявності ознак наркотичного сп'яніння виключається, з метою з'ясування обставин складання протоколу апеляційним судом викликалися для надання пояснень свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а також було витребувано відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) співробітника Управління патрульної поліції у м. Києві.

Свідки в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки. За повідомленням Управління патрульної поліції у м. Києві відеозапис з нагрудної відеокамери не зберігся у зв'язку з тим, що з моменту фіксування події пройшло більше ніж 30 діб (а.с.42).

Відповідно до вимог ч.1 ст.2651 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2652 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку у передбачених законом випадках.

Відповідно до вимог ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові та стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Не зважаючи на те, що особу ОСОБА_3 було встановлено за посвідченням водія, у нього було виявлено явні ознаки наркотичного сп'яніння, і від проходження огляду на стан сп'яніння він відмовився, як про це зазначив поліцейський у протоколі, жодного з цих заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення застосовано не було, що викликає обґрунтовані сумніви у законності складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн