Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/78/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Драний В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2018 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Драний В.В., при секретарі Сакарі І.І., за участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, в його інтересах адвоката Язана О.О., прокурора Федотової М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2018 року.

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, працює заступником директора ДП "Кіровоградський експертно-технічний центр Держпраці",

звільнений від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Оголошено ОСОБА_3 усне зауваження.

Закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2018 року ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оголошено йому усне зауваження, провадження по справі закрито.

Згідно із постановою суду на підставі листа Державної служби України з питань праці "Про погодження призначення" від 12.06.2015 року № 1260/0/2-21/6/ДП-15 та наказу Державного підприємства "Кіровоградський експертно-технічний центр Держпраці" від 17.06.2015 року № 96-к ОСОБА_3 з 17.06.2015 року прийнято на роботу, на посаду заступника директора Державного підприємства "Кіровоградський експертно-технічний центр Держпраці", яку він займає до теперішнього часу.

ОСОБА_3 є суб'єктом декларування на якого поширюються вимоги Закону України "Про запобігання корупції", а саме п. п. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 45 Закону.

Відповідно до положень частин 2 ст. 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкту десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК.

Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

11 травня 2017 року ОСОБА_3 придбав автомобіль "ТОYОТА САМRY" за 145000 грн., тобто на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону № 1700-УІІ, у ОСОБА_3, як суб'єкта декларування, починаючи з 11 травня 2017 року виник обов'язок у десятиденний строк подати письмове повідомлення про суттєві зміни у майновому стані про придбання майна у вигляді автомобіля, шляхом заповнення відповідної форми змін в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua.

Відповідно до інформації з НАЗК від 17.11.2017 № 54-12/41776/17 - ОСОБА_3 повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані 23 травня 2017 року, о 10 год. 49 хв.

Таким чином оскільки ОСОБА_3 подав інформацію про істотну зміну в майновому стані 23 травня 2017 року, ним порушено ст. 52 Закону, чим вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження по справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що він не мав умислу на вчинення будь-якого правопорушення, окрім того протокол був складений неповноважною на це особою, поза строками притягнення до адміністративної відповідальності.

Законом України «Про запобігання корупції» визначено орган, до якого подається повідомлення про суттєві зміни в майновому стані та орган який здійснює контроль за своєчасністю та повнотою подання таких повідомлень. Таким органом є Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК), яке також здійснює і моніторинг способу життя декларантів.

Разом з тим, протокол було складено оперуповноваженим Управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, який не наділений правом моніторингу майнового стану декларанта чи інших осіб, як і не наділений повноваженням встановлення обставин заповнення подання про зміну майнового стану чи своєчасності направлення такого подання.

Також вказує що не мав умислу на вчинення будь-яких правопорушень, оскільки вважав, що подав повідомлення про зміни у своєму майновому стані в останній день строку, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, захисника Язана О.О. в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити, прокурора Федорову М.О., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП регламентовано, що оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіривши під час апеляційного розгляду матеріали справи, вважаю що висновки судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, пов'язаного з корупцією суддя місцевого суду не з'ясував, чи містить вчинене ним діяння склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та чи є особа винною у його вчиненні.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_3, який перебуває на посаді заступника директора Державного підприємства "Кіровоградський експертно-технічний центр Держпраці", з 17.06.2015 року до теперішнього часу, згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, являється суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Згідно із ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (у редакції Закону України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року), у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091) затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування та правила заповнення форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування.

Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб'єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Паперова копія повідомлення не надсилається (не подається).

Зазначена у повідомленні інформація включається до Реєстру та оприлюднюється у публічній частині Реєстру на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Відповідно до інформації ТСЦ 3541 від 03.11.2017 № 31/11-3541/-1961 ОСОБА_3 11.05.2017 року, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 11.05.2017 року № 1237, придбав у власність рухоме майно у вигляді транспортного засобу марки "ТОYОТА САМRY" вартістю на дату придбання 145000 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року (тобто суму 80 000 гривень).

Починаючи з 11 травня 2017 року у відповідності до ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII у ОСОБА_3 виник обов'язок для письмового повідомлення про це Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк з моменту придбання майна, шляхом внесення відповідних даних до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

12 травня 2017 року транспортний засіб марки "ТОYОТА САМRY", 2011 року випуску, номер кузова ХШВР4ЕК503003705 перереєстровано на ОСОБА_3 (а.с.22-24).

Відповідно до інформації з НАЗК від 17.11.2017 № 54-12/41776/17 - ОСОБА_3 повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані 23.05.2017 року, о 10 год. 49 хв. (а.с. 66-74).

Таким чином ОСОБА_3 вніс зміни в реєстр з оформлення повідомлення про суттєві зміни у майновому стані 23 травня 2017 року, тобто на 2 день після кінцевої дати подання повідомлення без порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції».

Як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 зазначав, що у його діях відсутній умисел на неповідомлення чи несвоєчасне подання повідомлення про зміну майнового стану з метою приховування придбаного ним майна, оскільки вважав, що обчислення строку подачі інформації про суттєву зміну у майновому стані слід рахувати саме з моменту реєстрації права власності на автомобіль, тобто з 12 травня 2017 року, після якого він набув право власності на вказане майно.

Крім того, несвоєчасне подання повідомлення про зміну майнового стану зумовлене тим, що 19 травня 2017 року, він виявив що ноутбук, який закріплений за ним на роботі і на якому у березні 2017 року він створив та подав е-декларацію, і вважав що тільки на ньому можна зробити подальші зміни чи уточнення - не працює. У зв'язку з чим 20 травня 2017 року він здав ноутбук до сервісного центру для ремонту. Діагностика та ремонт ноутбука завершилася 23 травня, того ж дня, (який він вважав останнім для подання повідомлення про зміну майнового стану), зранку подав повідомлення про суттєві зміни в його майновому стані.

Такі доводи апелянта узгоджуються із наявними у матеріалах справи та дослідженими під час апеляційного розгляду доказами.

Зокрема, як вбачається з довідки Сервісної компанії «ПКФ» ОСОБА_3 20 травня 2017 року здав на ремонт ноутбук НР model: g 7- 1255sv, SN 5CD1446X1D, який отримав відремонтованим 23 травня 2017 року (а.с.126).

Вказані обставини підтверджують доводи апелянта про намір здійснити повідомлення про зміну майнового стану та свідчать про відсутність у діях ОСОБА_3 умислу на несвоєчасне подання повідомлення про зміну майнового стану, з метою досягнення мети щодо приховування інформації про зміну майнового стану.

Твердження ОСОБА_3 про відсутність у нього можливості здійснити повідомлення про суттєві зміни в майновому стані з використанням будь-якого іншого комп'ютеру, крім того що за ним закріплений на роботі і який з 20 травня 2017 року по 23 травня 2017 року перебував у ремонті, залишились неспростовними.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 та постанова судді місцевого суду не містить даних про форму його вини, яка, виходячи із визначення зазначеного у ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» поняття корупційного правопорушення, характеризується лише умисною формою.

Також, матеріали справи не містять, та прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_3 подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану 23 травня 2017 року, а саме на 2 день після кінцевої дати подання такого повідомлення, без порушення вимог частини 2 статті 52 Закону № 1700-УІІ у даному випадку, мав умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Отже, у даному випадку відсутність умислу Подорожного С.С., спрямованого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб'єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За викладених обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь.

При винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, як наслідок, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що протокол складено не уповноваженою на це особою, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки статтєю 255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати органи внутрішніх справ (Національною поліції) зокрема, які передбачені 172-4 -172-9 КУпАП.

Разом з цим, посилання захисника на те, що суд першої інстанції помилково зазначив у резолютивній частині постанови про звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП заслуговують на увагу, оскільки відповідно до матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення № 79/17 від 07 грудня 2017 року, ОСОБА_3 ставилось у провину порушення вимог ч. 2 ст. ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції", тобто вчинення адміністративного правопорушення за яке передбачена відповідальність ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, протокол № 79/17 від 07 грудня 2017 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП складено стосовно ОСОБА_3, проте суддя місцевого суду, відповідно до постанови суду, розглянув адміністративну справу щодо ОСОБА_3 (а.с.1-12, 146-150).

До того ж протокол містить суттєві суперечності при викладенні суті правопорушення. Зокрема у протоколі зазначено, що ОСОБА_3 11.05.2017 року, придбав автомобіль "ТОYОТА САМRY" вартістю 145000 гривень, останнім днем подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані визначено 20 травня 2017 року, тобто 9 день після укладання угоди договору купівлі-продажу транспортного засобу (а.с.7).

Наведене є грубим порушенням норм матеріального закону, що залишено поза увагою суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, оскільки висновки судді місцевого суду не підтверджуються дослідженими судом доказами в їх сукупності, постанова прийнята з порушенням вимог матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із прийняттям нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2018 року, щодо ОСОБА_3 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області В.В. Драний