Справа № 743/19/18 Головуючий у 1 інстанції Жовток Є. А.
Провадження № 33/795/117/2018
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

його захисника - адвоката Куліша В.Г.

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель АДРЕСА_1, з повною загальною освітою, неодружений, майстер ДП «Ріпкирайагролісгосп», учасник бойових дій,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривень 40 копійок.

Як установив суд, 05 січня 2018 року близько 22 години 35 хвилин, на вул. Фізкультурній в с. Петруші Ріпкинського району Чернігівської області, ОСОБА_1, на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, мотивуючи тим, що після вживання алкогольних напоїв, автомобілем не керував, перебував у салоні, не маючи на меті здійснювати рух.

Свідок ОСОБА_3, його однофамілець, будучи приведеним до присяги та попередженим про кримінальну відповідальність, суду підтвердив, що транспортним засобом керував він, а ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні. Приїхавши на вул. Фізкультурну, ОСОБА_3 пішов у своїх справах, а пасажир залишився в салоні автомобіля.

Показання названого свідка не узгоджуються з наданими суду матеріалами, але суд не усунув наявні розбіжності та сумніви, не викликав і не допитав усіх осіб у справі, а тому прийшов до необґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на відсутність у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я.

Зазначає, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами, свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Посилання у протоколі на порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху не ґрунтується на законі, адже цей пункт передбачає відмову від проходження огляду на стан сп'яніння працівника міліції, у той час як протокол складений поліцейським.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності та його захисника, вивчивши матеріали справи, переглянувши відеозапис та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи та пояснень свідка поліцейського ОСОБА_4, автомобіль Москвич д.н.з. НОМЕР_2 привернув увагу тим, що 05 січня 2018 року о 22 год. 35 хв. в с. Петруші Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Фізкультурній рухався в зустрічному напрямку до патрульного автомобіля, не доїжджаючи 10-15 метрів повернув праворуч, зупинив автомобіль та виключив двигун і освітлення.

Під'їхавши до зупиненого автомобіля, в ньому виявили ОСОБА_1, який перебував на сидінні водія, не мав при собі документів на право керування транспортним засобом та перебував у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим йому запропоновано було пройти медичний огляд в лікарні.

Згідно висновку № 1 від 05.01.2018 року лікаря- нарколога КЗ Ріпкинська ЦРЛ, ОСОБА_1, о 23 годині 15 хвилин 05 січня 2018 року перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Автомобіль Москвич д.н.з. НОМЕР_2 увесь час перебував в полі зору поліцейських, з нього ніхто не виходив. Автомобіль рухався під керуванням водія ОСОБА_1, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, що є навмисним порушенням вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та тягне адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Версія ОСОБА_1 про перебування за кермом його автомобіля однофамільця ОСОБА_3, з яким працює на одному підприємстві, ретельно перевірялася судом першої інстанції та спростована показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які відпочивали саме в тому будинку, на городі якого ОСОБА_3 залишив трактор з дровами і який серед ночі вирішив забрати.

Названі свідки не чули, щоб трактор працював, а ОСОБА_8, який використовує будинок своєї бабусі під дачу, не виходив, щоб вивантажувати дрова із трактора.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 крім іншого вказували на те, що коли перебували на подвір'ї домогосподарства ОСОБА_8, то бачили, як по вулиці Фізкультурній спочатку проїхав один легковий автомобіль, а через 1-2 хвилини до цього автомобіля під'їхав інший. Що відбувалось на місці зупинки вони не чули та майже не бачили, оскільки перебували на значній відстані від них. При цьому, свідки не бачили, щоб з першого автомобіля хтось виходив та рухався у напрямку до будинку, де вони відпочивали.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність змісту протоколу фактичним обставинам справи через посилання на п. 2.5 Правил дорожнього руху, не відповідають дійсності. В протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду наявне посилання на п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

У той же час, апелянт невірно тлумачить п. 2.5 Правил дорожнього руху, який постановою Кабінету Міністрів №161 від 22.03.2017 року змінений, слова "працівника міліції" замінені на "поліцейського". На вимогу поліцейського водій зобов'язаний пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Водій ОСОБА_1 від підпису в протоколі та надання пояснень відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, що підтверджено їх поясненнями та показаннями самого ОСОБА_1, які він надав в суді першої інстанції.

Той факт, що водій був відсторонений від керування транспортним засобом підтверджується даними рапортів працівників поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_4, з яких вбачається, що автомобіль був залишений зачиненим на місці зупинки, оскільки не заважав руху інших транспортних засобів та був припаркованим з дотриманням правил дорожнього руху (а.с.9, 10).

Крім того, свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні в суді першої інстанції також підтвердив факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, зазначивши, що він та ОСОБА_5 прибули до відділення поліції, але їм сказали чекати ззовні. Коли вони повернулись до місця зупинки автомобіля по вул. Фізкультурній, то ОСОБА_3 забрав автомобіль, що належить ОСОБА_1

Висновок № 1 від 05 січня 2018 року, складений за результатами медичного огляду лікарем КЗ Ріпкинської ЦРЛ, відповідає положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У висновку водій ОСОБА_1 поставив свій підпис про ознайомлення з його змістом та не висловив своєї незгоди з результатами медичного освідування (а.с.5).

Відсутність у матеріалах справи направлення поліцейського на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння водієм ОСОБА_1 не суперечить вимогам Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Направлення видавалась на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, яке залишається у лікаря та є підставою для проведення такого огляду.

Доводи апелянта про те, що суд не в повній мірі дослідив обставини події, провів не повний та формальний судовий розгляд, спростовуються матеріалами адміністративної справи, журналами судових засідань, звукозаписом судового розгляду, якими доведено, що судовий розгляд проводився повно, всебічно та об'єктивно.

З переглянутого відеозапису, наданого свідком ОСОБА_4 в суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе агресивно, кричав, комусь дзвонив. Спочатку він категорично заперечував факт керування автомобілем, вказував, що за кермом сидів його знайомий, який вийшов та пішов додому, що суперечить його версії у судовому засіданні, де він та свідок ОСОБА_3 вказували, що ОСОБА_3 прибув за вказаною адресою по вул. Фізкультурній у справах, розвантажити дрова та замінити деталь у тракторі.

У подальшому, ОСОБА_1 вже вказував на те, що його попросили підвезти знайомого, який перебував у нетверезому стані, додому, а потім знову вказав на те, що він за кермом не перебував.

Загалом, з усього переглянутого відеозапису, ОСОБА_1 весь час наголошував на тому, що автомобіль не рухався, двигун був вимкнений, а отже, працівники поліції не мали підстав до нього підходити.

Зі слів апелянта вбачається, що він протягом дня вживав спиртні напої. До клубу, де за його версією ОСОБА_3 пересів за кермо його автомобіля, він приїхав на автомобілі. Вивантаживши дрова та відремонтувавши трактор ОСОБА_3 одночасно не зміг би керувати автомобілем та трактором. Від місця зупинки автомобіля і до місця проживання ОСОБА_1 майже два кілометри, що підтвердив останній, відповідаючи на запитання в суді апеляційної інстанції, відповідно він не покинув автомобіль і не повертався пішки.

Отже, версія ОСОБА_1, що він на час, коли до нього під'їхали працівники поліції стояв, сидів в автомобілі на передньому сидінні, виглядає невірогідною та спростовується зібраними та перевіреними під час судового засідання доказами.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

При накладенні стягнення, суд в повній мірі врахував, особу порушника, навмисну форму вини, майновий та сімейний стан, прийняв до уваги ті обставини, що раніше ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення.

Штраф в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами є єдиним стягненням, передбаченим санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_1 додаткову міру стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, суд першої інстанції залишив поза увагою, що останній такого права не має.

На аркуші справи 12 наявне повідомлення Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 09 січня 2018 року про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами, якщо винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 23, 33, 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2018 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити .

Накласти на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Антипець