А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03.05.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2018 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 17 грудня 2017 року приблизно о 04-й годині 50 хвилин по вул. Собранецькій, 115, у м. Ужгороді, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння не було встановлено, про що свідчать матеріали наданої інспектором відеофіксації, а оскільки він був обуреним за незаконне, на його думку, притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог передбачених п. 5.16 ПДР, то в подальшому відмовився від підпису протоколу та постанови, у зв'язку з чим, працівники поліції повинні були скласти протокол не за керування транспортним засобом з ознаками сп'яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, за умови, якби працівниками поліції було дотримано цього порядку. Разом із тим, вказує на те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис того, що йому пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння; у матеріалах відеофіксації не зафіксовано осіб, що були залучені в якості свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а в судовому засіданні такі не допитувались. Крім того, посилається на те, що жодної повістки про відкладення розгляду справи на 06.03.2018 на його адресу не надходило і на офіційному сайті Ужгородського міськрайонного суду інформації про призначене судове засідання не було, у зв'язку з чим, 21.03.2018 звернувся до суду з проханням повідомити його про час та місце розгляду справи, однак, йому повідомили, що 06.03.2018 справа розглянута без його участі та прийнято оскаржувану постанову. Також вказує на те, що суд притягнув його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягало у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, однак, матеріали справи не містять доказів у підтвердження наявності в його діях цього складу адміністративного правопорушення. Крім того, вказує на те, що йому не було відомо про час та місце розгляду справи 06.03.2018, а про наявність постанови дізнався 21.03.2018, тому пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

До початку розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду надійшло клопотання директора ТОВ «Закарпатінжпроект» ОСОБА_5 про передачу ОСОБА_1 на поруки трудового колективу ТОВ «Закарпатінжпроект» та закриття провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП. У клопотанні вказується на те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення і колективом ТОВ «Закарпатінжпроект» було одноголосно прийнято рішення про взяття його на поруки, що колектив у свою чергу зобов'язується здійснити заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2, які підтримали подане директором ТОВ «Закарпатінжпроект» клопотання та просили передати ОСОБА_1 на поруки трудового колективу, а провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова суду першої інстанції скасуванню чи зміні не підлягає з таких підстав.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 було відомо про відкладення розгляду справи на 08:50 06.03.2018, оскільки як убачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 22) повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 06.03.2018 о 08:50 повернулось до Ужгородського міськрайонного суду без вручення адресату - ОСОБА_1. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що копія постанови була вручена або надіслана ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк, а з наявної на форзаці справи розписки ОСОБА_1 убачається, що її копію ОСОБА_1 отримав 21.03.2018.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилається ОСОБА_1, зокрема, про те, що йому не було відомо про час та місце розгляду справи, а про наявність постанови дізнався 21.03.2018, - визнаються поважними, у зв'язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, і строк поновлюється.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 17 грудня 2017 року приблизно о 04-й годині 50 хвилин по вул. Собранецькій, 115, у м. Ужгороді, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 ПДР та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень, від підпису та отримання копії протоколу та від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, що також підтверджено підписами зазначених у протоколі свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а. с. 1-2).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором Марковичем О. О. в якості свідків, убачається, що вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, і в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» (а. с. 3, 4).

З наявного в матеріалах справи рапорту інспектора Маріонда А. О. вбачається, що 17.12.2017 близько 05 год. 05 хв. нею було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1, водійське посвідчення вилучено та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, а транспортний засіб марки «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 залишено на місці зупинки по вул. Собранецькій, 115, без порушень ПДР (а. с. 5).

Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 464177 підтверджено, що 17.12.2017 о 04-й год. 30 хв., по вул. Собранецькій, 115, у м. Ужгород, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Skoda Fabia», не виконав вимогу дії знаку 5.16 «Рух по смугах», чим порушив вимоги, передбачені п. п. 8.4 «г» ПДР, у зв'язку з чим, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень (а. с. 6).

Вищенаведені докази у своїй сукупності, а також клопотання директора ТОВ «Закарпатінжпроект», яке підтримали ОСОБА_1 та його представник у ході розгляду апеляційної скарги, підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Маріонда А. О. була упереджена при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена в результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не вказували ОСОБА_1 та його представник у ході розгляду апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Маріонда А. О. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяла у межах наданих їй повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором Маркович О. О. в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп'яніння та при складанні щодо нього протоколу, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, - такі в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких не додано й на такі не вказували ОСОБА_1 та його представник у ході розгляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння не було встановлено, про що свідчать матеріали наданої інспектором відеофіксації, а оскільки він був обуреним за незаконне, на його думку, притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог передбачених п. 5.16 ПДР, тому в подальшому відмовився від підпису протоколу та постанови, у зв'язку з чим, працівники поліції повинні були скласти протокол не за керування транспортним засобом з ознаками сп'яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, за умови, якби працівниками поліції було дотримано цього порядку, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, оскільки, як убачається зі змісту протоколу, такий складено щодо ОСОБА_1 за порушення ним вимог передбачених п. 2.5 ПДР, тобто за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, проведення якого ОСОБА_1 було запропоновано працівниками поліції у зв'язку з наявними в нього ознаками алкогольного сп'яніння, які були виявлені після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1, за порушення вимог передбачених п. 8.4 «г» ПДР. Тому, вказані доводи апеляційний суд визнає такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Із вищенаведених підстав відхиляються й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд притягнув його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягало у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, однак, матеріали справи не містять доказів у підтвердження наявності в його діях цього складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис того, що йому пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння; що в матеріалах відеофіксації не зафіксовано осіб, що були залучені в якості свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а в судовому засіданні такі не допитувались, - апеляційний суд, враховуючи вищенаведене, відхиляє як такі, що не спростовують висновку суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2. 5 ПДР та наявність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд враховує те, що підтримання ОСОБА_1 у ході розгляду апеляційної скарги клопотання про передачу його на поруки трудовому колективу свідчить про визнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення; що судом першої інстанції неодноразово викликались у судові засідання свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_4, а також інспектор Маріонда А. О., однак, вони на розгляд справи не з'явились; що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його представник не заявляли клопотань про виклик та допит апеляційним судом будь-яких свідків.

Як такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та, відповідно, про незаконність винесеної щодо нього постанови, - апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що жодної повістки про відкладення розгляду справи на 06.03.2018 на його адресу не надходило і на офіційному сайті Ужгородського міськрайонного суду інформації про призначене судове засідання не було, у зв'язку з чим, 21.03.2018 звернувся до суду з проханням повідомити його про час та місце розгляду справи, однак, йому повідомили, що 06.03.2018 справа розглянута без його участі та прийнято оскаржувану постанову. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд зазначає, що факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 було враховано апеляційним судом при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1. обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що накладене на нього адміністративне стягнення відповідає санкції вищевказаної статті, є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На підставі наведеного, не підлягає задоволенню й подане директором ТОВ «Закарпатінжпроект» клопотання про передачу ОСОБА_1 на поруки трудового колективу. Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, апеляційний суд зазначає, що вид та характер передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, яке є грубим порушенням і має підвищену суспільну небезпеку, а також те, що ОСОБА_1, незважаючи на вимоги ПДР України щодо заборони керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння та необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння при виявленні працівниками поліції відповідних ознак, розуміючи незаконність своїх дій, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, - свідчить про те, що навіть з урахуванням виключно позитивних даних щодо особи ОСОБА_1, застосування щодо нього заходу громадського впливу є недоцільним, оскільки в такому випадку, на переконання апеляційного суду, не буде досягнуто мети, передбаченої ст. 23 КУпАП.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені й на такі сторона захисту не посилалась.

Тому, постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга та клопотання про передачу ОСОБА_1 на поруки трудового колективу - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та які б свідчили про незаконність постанови суду першої інстанції, а також вищенаведених висновків, надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

У задоволенні клопотання про передачу ОСОБА_1 на поруки трудовому колективу ТОВ «Закарпатінжпроект» відмовити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан