АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати у зв'язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 13.10.2016 року він не керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння за обставин, вказаних у протоколі, а сам протокол складено без його участі. На підтвердження цього вказує, що 29.09.2015 року у нього було викрадено документи, у тому числі й посвідчення водія, які до цього часу не відшукані, а тому 20.04.2016 року йому видали нове посвідчення. Відтак, на дату вчинення адміністративного правопорушення він зазначеним у протоколі водійським посвідченням не користувався і вказаним автомобілем ніколи не користувався.

Крім цього, у протоколі невірно зазначено його анкетні дані, зокрема адресу проживання, номер телефону, відомості щодо працевлаштування. Також йому не належать наявні в протоколі підписи, вчинені від імені ОСОБА_1

За наслідками розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також апелянт подав клопотання про поновлення йому процесуального строку на оскарження постанови суду, оскільки судовий розгляд відбувався без його виклику, постанова на його адресу не надсилалася, а копія оскаржуваного рішення він отримав лише 09.02.2018.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судовий розгляд проводився без участі ОСОБА_1 Також у справі відсутнє підтвердження того, що йому надсилалася копія оскаржуваної постанови за результатом розгляду протоколу, а наявна розписка про отримання копії рішення лише 09.02.2018 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованим клопотання ОСОБА_1 та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 13.10.2016 року о 16:10 год. за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 19, керував автомобілем «Чері Амулет», д.н.з. НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проведено у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога.

Суддя визнав, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України, та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема дані протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №499047 від 13.10.2016, висновку щодо результатів медичного огляду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставини справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України, положення якого забороняють водіям керувати транспортними засобами в стані наркотичного сп'яніння.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 чи його захисника, та за відсутності даних про належне його повідомлення, чим суддя фактично позбавив ОСОБА_1, як особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належно реалізувати свої права під час судового розгляду, подавати докази своєї невинуватості, пояснення по суті правопорушення чи іншим чином захищати свої права.

Разом із цим, згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з рапортом інспектора патрульної поліції ОСОБА_3, ним у складі екіпажу Форт-512 зупинено автомобіль «Чері Амулет», д.н.з. НОМЕР_1, за порушення правил дорожнього руху. При перевірці документів водія було з'ясовано, що він керує транспортним засобом за відсутності свідоцтва про його реєстрацію та перебуває у стані наркотичного сп'яніння, що було встановлено проведеним оглядом. У зв'язку з цим щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається зі змісту цього протоколу, складеного щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його особу встановлено на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_3, яке в подальшому було вилучене працівниками поліції. Це ж посвідчення було використане на підтвердження особи при проведенні огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

Разом із цим, в обґрунтування апеляційних вимог захисником до суду апеляційної інстанції подано довідку, складену слідчим Оболонського УП ГУНП в м. Києві Юрченком В.В, про те, що за заявою ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження № 0009252 по ч.1 ст.185 КК України за фактом таємного викрадення 26.09.2015 року належних ОСОБА_1 речей, в тому числі посвідчення водія на його ім'я. На час видачі довідки викрадені документи не відшукані.

Крім цього, за повідомленням в.о. начальника регіонального сервісного центру в м. Києві Смольянінова Ю.С., посвідчення водія серії НОМЕР_3 є недійсним, оскільки 20.04.2016 року ОСОБА_1, видано нове посвідчення серії НОМЕР_2, як дублікат замість втраченого.

За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що на час вчинення адміністративного правопорушення посвідчення водія серії НОМЕР_3, що було пред'явлене працівникам поліції на підтвердження особи водія, вибуло із власності ОСОБА_1 у зв'язку з викраденням та вважалось недійсним. Оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння для встановлення особи водія не було використано інших документів, окрім недійсного посвідчення водія, наявні в матеріалах справи докази не спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що 13.10.2016 року він не керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння за обставин, вказаних у протоколі.

Оскільки суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.9.а Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, а тому є незаконним та необґрунтованим.

За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз