П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали начальника Чопського прикордонного загону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, лейтенанта, начальника 1-го відділення ІПС ВПС «Стужиця» за контрактом Чопського ПЗ ВПС «Ужгород», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/ кв.4 за ч.2 ст.172-18 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, лейтенанта, начальника 1-го відділення ІПС ВПС «Стужиця» за контрактом Чопського ПЗ ВПС «Ужгород», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/ кв.4 за ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №169146 від 27.02.2018 року гр. ОСОБА_1:з 08.00 30.01.18 по 08.00 31.01.18 року виконував обовязки з охорони державного кордону України у прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів» на відділі прикордонної служби «Стужиця». О 00.20 31.01.18 року, одночасно виконуючи обовязки п/н «Черговий підрозділу» та «СЗПН», тому що молодший сержант ОСОБА_2 в той час відпочивала, - ОСОБА_1 в порушення вимог: ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України (ст. 11 Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов'язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов'язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок; ... виконувати свої обов'язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; ст.16. Кожний військовослужбовець зобов'язаний виконувати службові обов'язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов'язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;) п.п. 17 („ Старший зміни прикордонних нарядів ...зобовязаний:... керувати прикордонними нарядами, здійснювати контроль за несенням ними служби; ...) пункту 5 (Види прикордонних нарядів), розділу 11 (Служба прикордонних нарядів), Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 19 жовтня 2015 року № 1261, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1391/27836; вимог наказу начальника Чопського прикордонного загону від 31.03.17 № 272 - аг «Про забезпечення функціонування інформаційно-телекомунікаційної системи Чопського прикордонного загону в 2017 році», в частині «.. забезпечення стабільної та безперебійної роботи підсистем відеоспостереження в підрозділах кордону прикордонного загону, забезпечення силами чергових змін дієвий контроль за працездатністю та коректністю роботи підсистеми. При виявлені несправностей вживати заходів щодо їх усунення», вимог абзацу 4 п. 6 «Методичного посібнику з організації служби військ у впс», затвердженого розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.06.2014 року № 140, а саме: «Доступ до режимних приміщень, приміщень з особливим режимом доступу (зон, територій) особам, які не мають безпосереднього відношення до робіт, що проводяться в них, здійснюється в разі службової потреби лише з дозволу начальника прикордонного загону. Приймати відвідувачів та представників сторонніх організацій у режимних приміщеннях забороняється.» та було порушено внутрішньо обєктовий режим в приміщенні з особливим режимом доступу (Центр управління службою), який встановлено наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 03.02.12№ 72: «4. З метою забезпечення внутрішньо обєктового режиму визначити зони з особливим режимом доступу, які прикрити електронною системою пропуску (шляхом розмежування доступу).... 4.3. В органах охорони державного кордону, Морської охорони та забезпечення до зон з особливим режимом доступу віднести:... службові приміщення центру управління службою», що виразилось у незабезпечені контролю за працездатністю та коректною роботою підсистеми відеоспостереження силами чергової зміни. В наслідок чого невстановленими особами у приміщенні «Черговий підрозділу» впс «Стужиця» о 00.27 31.01.18 було здійснено видалення Файлів з підсистеми відеоспостереження, що в свою чергу призвело до втрати інформації з підсистеми відеоспостереження. Вказані дії гр.. ОСОБА_1, кваліфіковано, як правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав і пояснив , що в зазначений час знаходився на службі Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України не порушував. Пояснив, що з 08.00 30.01.18 по 08.00 31.01.18 виконував наказ у п/н «СЗПН»; у період з 00.15 31.01.18 по 00.45 31.01.18 року ОСОБА_3 особисто здійснював перевірку служби ЗПН п/н «СЗПН» у складі л-та ОСОБА_1 та мол. сержанта ОСОБА_2 У період з 00.20 31.01.18 року по 00.27 31.01.18 року виконував обовязки п/н «Чг» та «СЗПН», тому що мол. сержанта ОСОБА_2 о 00.27 31.01.18 в кабінеті «Чг» не було, у зв язку із запланованим відпочинком. О 00.27 31.01.18 в кабінеті «Чг» впс «Стужиця», де знаходиться відео і реєстратор, був він та можливо НВПС, сторонніх осіб в кабінеті «Чг» впс не було; разом з тим о 00.28 31.01.18 в кабінеті«Чг» впс «Стужиця» був він. Стосовно видаленої інформації з відео реєстратора, за період несення служби, а саме о 00.27 31.01.18 йому нічого не відомо. Крім того, пояснив, що вказана відеосистема функціонувала з перебоями після перепадів електроенергії, та пароль періодично злітав.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши адміністративні матеріали, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із змісту ст.245 КУпАП вбачається, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, відповідальність за ч.2 ст.172-18 КУпАП наступає за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.6 Конвенції з прав людини передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у справі «Лучанінов проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-18 КУпАП,

ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту. Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Аналізуючи наведене слід зазначити, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, орган чи посадова особа, зокрема суддя, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, із змісту фабули викладеної в протоколі серії ЗхРУ №169146 від 27.02.2018 року неможливо встановити, які саме дії вчинив ОСОБА_1, що призвели до порушення вимог: ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 19 жовтня 2015 року № 1261, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1391/27836; вимог наказу начальника Чопського прикордонного загону від 31.03.17 № 272 - аг «Про забезпечення функціонування інформаційно-телекомунікаційної системи Чопського прикордонного загону в 2017 році», що в свою чергу мало би ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Жодні належні та допустимі докази, які б у своїй сукупності доводили вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а саме що невстановленими особами у приміщенні «Черговий підрозділу» впс «Стужиця» о 00.27 31.01.18 було здійснено видалення файлів з підсистеми відеоспостереження в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд враховує, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. А саме в тому, що начальник відділу прикордонної служби «Стужиця» Чопського прикордонного загону ОСОБА_3, перебуваючи, з 00.15 год. 31.01.2018 року по 00.45 год. 31.01.2018 року у підрозділі не забезпечив стабільної та безперебійної роботи підсистеми відеоспостереження в підрозділі, не здійсненив контроль за працездатністю та коректною роботою підсистеми відеоспостереження силами чергової зміни.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознакою, передбаченою ч. 2 ст. 172-18 КУпАП України, як дії вчинені в умовах особливого періоду.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Цією ж статтею передбачено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Отже, в даному випадку необхідно виходити з того, що особливий період розпочинається з моменту оголошення мобілізації та охоплює час мобілізації.

Так, на підставі Указів Президента України: від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 06 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014 та від 14 січня 2015 року № 15/2015 в Україні діяла часткова мобілізація з 18 березня 2014 року по 01 травня 2014 року, з 07 травня 2014 року по 20 червня 2014 року, з 24 липня 2014 року по 06 вересня 2014 року та з 20 січня 2015 року по 17 серпня 2015 року відповідно. Указом Президента України № 411/2016 від 26 вересня 2016 року «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15» фактично здійснено демобілізацію останньої черги мобілізованих, оскільки згідно даного Указу у жовтні закінчилося звільнення в запас військовослужбовців за призовом під час мобілізації на особливий період. Інших Указів про мобілізацію Президентом України не видавалось.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

В законодавстві України не має чіткого визначення поняття «час мобілізації» та не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-18 КУпАП, оскільки не надано доказів порушення правил несення прикордонної служби ОСОБА_1 в умовах особливого режиму, що виразилось у незабезпечені контролю за працездатністю та коректною роботою підсистеми відеоспостереження силами чергової зміни, внаслідок чого невстановленими особами у приміщенні «Черговий підрозділу» впс «Стужиця» о 00.27 31.01.18 було здійснено видалення файлів з підсистеми відеоспостереження, що в свою чергу призвело до втрати інформації з підсистеми відео спостереження, що відповідно до статті 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, здобутими в ході судового розгляду доказами не доведена, а тому справу про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 247 п.1, 284 ч.1 п.3 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП , у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5