АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати і закрити провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із порушеннями процесуальних норм, а тому підлягає скасуванню. Вказує на те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.255 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а з постанови суду незрозуміло у чому саме обвинувачується водій ОСОБА_2

Зазначає, що у протоколі та поясненнях свідків відсутні дані про те, що працівники поліції пропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Посилається на те, що всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв т/з ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МЗС України від 09.11.2015 № 1452/735, поліцейськими не направлено ОСОБА_2 для проходження огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров'я.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об"єктивно дослідити усі обставини справи в їх сукупності та з"ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст постанови суду має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Як убачається із матеріалів справи, суд першої інстанції цих вимог закону не виконав.

Згідно мотивувальної частини постанови, висновок судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах.

Разом з тим, вивчивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, приходжу до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 105803 від 27 грудня 2017 року,складеного інспектором патрульної поліції 1 роти 2 батальйону ОСОБА_4, ОСОБА_2 27 грудня 2017 року о 09 год. 25 хв. на вул. Ямська, 72 у м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку присутності двох свідків чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із положеннями ч.3 ст. 266 КУпАП та п.6,7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляд на стан сп"яніння проводиться поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров"я. У разі незгоди водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров"я.

Як визначено у п.5 розділу 2 вказаної Інструкції перед проведенням огляду на стан сп"яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп"яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.( п.6 розділу 2 Інструкції).

Згідно пояснень ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2017 року, він не погоджувався із викладеними у ньому обставинами.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що дійсно 27 грудня 2017 року керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Ямській у м. Києві почув звук сирен, після чого зупинив свій транспортний засіб на вимогу працівників поліції. Правил Дорожнього руху не порушував, однак причину зупинки працівники поліції йому не повідомили. Зізнався, що напередодні випив бокала пива, після чого працівники поліції попросили пройти тест на стан алкогольного сп"яніння на місці, на що він погодився. Вказаний огляд не було проведено у зв`язку з відсутністю у працівників поліції необхідних спеціальних технічних засобів.Після прибуття іншої патрульної машини, один з патрульних порекомендував йому не проходити огляд на приладі Драгер. При цьому пройти огляд у закладі охорони здоров"я працівники поліції йому не пропонували.

Зазначив, що письмові пояснення у протоколі щодо зобов`язання не керувати транспортним засбом написав зі слів працівників поліції. Від керування автомобілем у встановленому законом порядку його відсторонено не було.

Матеріали адміністративної справи не містять жодних даних про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності працівниками поліції за виявлене ними порушення ПДР, що стало підставою для зупинки його транспортного засобу та не долучено, як доказ, на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП запис з бодікамери.

Окрім того, у матеріалах адміністративної справи міститься пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з яких убачається, що у їх присутності водій ОСОБА_2 від проходження тесту на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, та лише згідно пояснень ОСОБА_6 ОСОБА_2 відмовився також і від підпису матеріалів. /а.с. 2/.

Зазначені пояснення викладені на спеціальних бланках, які містять однотипну інформацію, при цьому особисті пояснення вказаних свідків щодо обставин відмови ОСОБА_2 у їх присутності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у матеріалах справи відсутні.

Всупереч вимогам закону щодо повного та об"єктивного розгляду справи, суддя районного суду не вжив заходів щодо виклику у судове засідання для дачі пояснень вказаних свідків, а на виклик в суд апеляційної інстанції не з`явилися.

Аналізуючи дані протоколу, де в обставинах вчинення адміністративного правопорушення не зазначено про відмову від проходження огляду у закладі охороні здоров"я, наявні пояснення свідків, які різняться між собою, що викликає обгрунтовані сумніви у їх достовірності, вважаю, що пояснення ОСОБА_2 щодо обставин складання протоколу заслуговують на увагу.

Крім того, Пунктом 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Однак, у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що вказує на те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Всупереч вказаним вимогам закону матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуютья з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім та допустимим доказом порушення ОСОБА_2 вимог п.2.5 ПДР України та відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАПпередбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, а тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. п.1.ст.247, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року відносно ОСОБА_2 скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення., передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Юрдига О.С.

Справа № 33/796/1251/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Бойко О.В.