Справа № 428/3169/18
Провадження №3/428/836/2018
Постанова

іменем України

04 квітня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в особі судді Макаренко І.Г., за участю секретаря судового засідання Плясуля О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Марківського відділу поліції ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 206-1 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт ЕН № 949511 виданий Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області 08.10.2013 року, працюючого ПП «Раджабов», що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 561968 від 17.03.2018 року, 16 березня 2018 року о 23-30 годині на автодорозі Т1314 0+300м було виявлено, що ОСОБА_1М.о. перевозив іноземців та осіб без громадянства.

В судове засідання ОСОБА_1М.о. не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 203206-1 КУпАП розглядаються протягом доби.

Однак, у звязку з відсутністю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і незабезпеченням її явки до суду органом, що направив протокол, суд позбавлений можливості забезпечити дотримання прав цієї особи, зокрема присутність її під час розгляду складеного протоколу, а також ця обставина унеможливлює дотримання судом строку розгляду даної справи, передбаченого ч. 2 ст. 277 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 статті 206-1 КУпАП передбачена відповідальність за перевезення водіями іноземців та осіб без громадянства на порушення встановлених правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і транзитного проїзду їх через територію України, якщо ці дії безпосередньо не пов'язані із незаконним перетинанням осіб через державний кордон України.

Підставою залучення суб'єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, суд вважає, що в матеріалах справи: ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в жодному із доданих до нього документів (висновку про результати розгляду звернення громадянина від 17.03.2018 року, рапортах посадових осіб, поясненні особи відносно якої складено протокол тощо) не зазначено способу вчинення вказаного адміністративного правопорушення, не зазначено які саме дії вчинив ОСОБА_1М.о.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що обставини, викладені в протоколі серії АА № 561968 від 17.03.2018 року про вчинення ОСОБА_1М.о. адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-1 КУпАП, належними та достатніми доказами не підтверджуються та є такими, що не відповідають диспозиції ст. 206-1 КУпАП та не відображають усіх ознак складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення в їх сукупності.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, слід зазначити, що при збиранні матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1М.о. уповноваженою особою Марківського відділу поліції ГУНП в Луганській області були поверхово зібрані докази.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що встановлені при розгляді даної адміністративної справи обставини, які послугували підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1М.о., не підтверджені достатніми доказами.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При таких обставинах вину ОСОБА_1М.о. у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 206-1 КУпАП слід вважати не доведеною, а адміністративну справу по відношенню до нього такою, що підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, оскільки на ОСОБА_1М.о. не накладено адміністративне стягнення, то з нього не може бути стягнуто судовий збір.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 206-1, 247, 278, 280-287 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 206-1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 на підставі протоколу серії АА № 561968 від 17 березня 2018 року, закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, та особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, в апеляційний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги до Сєвєродонецького міського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. Г. Макаренко