Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/62/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 березня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Ванджурака Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката ВанджуракаР.В. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення:

- за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 36 КУпАП ОСОБА_2 призначено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Як встановлено постановою судді, 12.03.2017 року о 15 годині 15 хвилин водій ОСОБА_2, рухаючись в м. Києві по вул. Маршала Тимошенка, 19, керуючи автомобілем марки «Mazda626», д.н.з. НОМЕР_1, в порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Крім того, ОСОБА_2 12.03.2017 року о 15 годині 25 хвилин, рухаючись в м. Києві по вул. Героїв Дніпра, 1, керував автомобілем марки «Mazda 626»,д.н.з. НОМЕР_1, маючи при цьому ознаки алкогольного сп'яніння (нестійку ходу, запах алкоголю з порожнини рота, нечітку мову). Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, порушивши тим самим вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат ВанджуракР.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року, скасувати вказану постанову в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, прийняти нову постанову, якою справу в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що винесена постанова є незаконною та такою, що прийнята з грубим порушенням норм процесуального права, що у свою чергу потягло за собою неправильне застосування норм матеріального права, а відтак й грубо порушило законні права та інтереси ОСОБА_2

Не заперечуючи вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, захисник у скарзі звертає увагу на те, що видається дивним, що протокол за ст. 124 КУпАП було складено 12 березня 2017 року по вул. М. Тимошенка, 19 о 15 год. 15 хв., а вже через десять хвилин о 15 год. 25 хв. по вул. Г. Дніпра, 1 у м. Києві було складено інший протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим стороні захисту не зрозуміло, як можна встигнути скласти протягом десяти хвилин два протоколи за різними вулицями, притому, як зазначає захисник, складаючи перший протокол по ст. 124 КУпАП працівниками патрульної поліції не було помічено (як вони написали в іншому протоколі - нестійку ходу, запах алкоголю з порожнини рота, нечітку мову), а вже через десять хвилин по іншій вулиці складати протокол за відмову від проходження огляду.

На переконання сторони захисту, допит заявлених свідків та працівників патрульної поліції, які складали відповідні протоколи, а також перегляд відеозапису з нагрудних камер патрульних, дав би змогу встановити фактичні обставини справи, у тому числі факт/відсутність факту відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

З огляду на це, підготовлені напередодні засідання клопотання ОСОБА_2 мав намір заявити 08 червня 2017 року в судовому засіданні, однак, в ніч на 08 червня 2017 року, його було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні № 8, у зв'язку з чим він не мав фізичної змоги з'явитись в судове засідання, а тому сторона захисту не погоджується з позицією суду, яка викладена в оскаржуваній постанові, щодо їх неявки в судове засідання, яку суд розцінив як умисне затягування справи, з метою вийти за строки притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки, як зазначає апелянт, вона не узгоджується з вимогами ст. 268 КУпАП та грубо порушує права ОСОБА_2, який був позбавлений права взяти участь у розгляді справи щодо нього та заявити клопотання в суді першої інстанції.

Крім того, як зазначає апелянт, порушення прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, виразились у поспішному прийнятті постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, нівелюючи його права лише за для недопущення наслідків, передбачених ст. 38 КУпАП, а відтак оскаржувана постанова повинна бути скасована, а за результатами апеляційного розгляду прийнята нова постанова.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник посилається на те, що ОСОБА_2, після отримання 16 червня 2017 року копії оскаржуваної постанови, будучи юридично не обізнаним, 26 червня 2017 року подав апеляційну скаргу без клопотання про поновлення строку на її оскарження, будучи переконаним у тому, що десятиденний строк рахується з дня отримання постанови, а не з дня її постановлення, у зв'язку з чим постановою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2017 року його апеляційну скарга було повернуто без розгляду. Дану постанову ОСОБА_2 07 серпня 2017 року, проте, оскільки після отримання постанови про повернення скарги, йому, як захиснику, необхідний був час для визначення позиції у справі та складання нової апеляційної скарги, захисник вважає, що строк для звернення з апеляційною скаргою пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку поданої останнім апеляційної скарги; пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених як ст. 124, так і ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у порушенні ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та у відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП була встановлена не тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 12 березня 2017 року серії БР № 127602, який було складено щодо ОСОБА_2 за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, а й на підставі наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6, а також рапорту інспектора патрульної поліції ОСОБА_9

Більш того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції були опитані інспектор патрульної поліції ОСОБА_5, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідок ОСОБА_6, в присутності якого ОСОБА_2 відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, а також інший учасник ДТП ОСОБА_7, пояснення яких, в сукупності з іншими доказами, в тому числі з переглянутим в суді апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, дозволили суду апеляційної інстанції переконатися в законності та обгрунтованості оскаржуваної постанови, а також відсутності будь-яких протиріч між протоколами, які були складені щодо ОСОБА_2 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо часу та місця їх складання, оскільки останній, після вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишив місце приходи за адресою вул. М. Тимошенка, 19, а через 10 хвилин його було затримано за адресою вул. Героїв Дніпра, 1.

При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги, 15 год. 15 хв. та 15 год. 25 хв. 12 березня 2017 року це не час складання відповідних протоколів, а час вчинення адміністративних правопорушень, передбачених відповідно ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Самі ж протоколи були складені у першому випадку о 17 год. 25 хв. 12 березня 2017 року, а у другому випадку о 17 год. 20 хв. того ж дня.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 щодо порушення прав останнього, передбачених ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи щодо нього, то навіть якщо припустити, що такі порушення дійсно мали місце, вони не потягли за собою неправильного застосування норм матеріального права, як безпідставно зазначається в апеляційній скарзі.

У зв'язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2 - адвоката Ванджурака Р.В. не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі в цій частині за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_2 - адвокату Ванджураку Р.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Ванджурака Р.В. залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Шестаковська Л.П.