ПОСТАНОВА

Справа № 137/159/18

05.04.2018 3/137/58/18

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Літинського ВП Калинівського ВПГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, працюючого лісником «Райагроліс Літинський», за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 261144 від 20.01.2018 р. водій ОСОБА_1, 20.01.2018 р. о 18:00 год. по вул. Жовтневій в с. Пеньківка Літинського району Вінницької області керував автомобілем ГАЗ 53Б, д.нз. с 6482 РВ, в стані алкогольного сп'яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився в Літинській ЦРЛ за допомогою приладу «Драгер», результат 2,59 ‰. Таким чином ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав пояснивши, що не керував автомобілем в час та в місці описаному в протоколі про адміністративне правопорушення. В час зазначений в протоколі він повертався з лісогосподарства після заготівлі лісоматеріалу з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 За кермом автомобіля перебував ОСОБА_2

Інспектори поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до судового засідання не зявились, хоча про місце дату та час судового засідання повідомлялись заздалегідь та належним чином (а.с. 34, 35).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судовому засіданні дали свідчення про те, що бачили як за кермом автомобіля ГАЗ перебував ОСОБА_1 який, як виявилось згодом, перебував в стані алкогольного спяніння. Такий висновок вони зробили з його хитких рухів та нерозбірливої мови. Зазначили, що ОСОБА_1 виходячи із автомобіля впав лицем на землю.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_11 - ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно саме він керував автомобілем, а не ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_3 при допиті у судовому засіданні за клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_11 відмовився від дачі свідчень, мотивуючи погрозами, які пролунали в його адресу в приміщенні суду перед початком судового засідання від ОСОБА_10 та ОСОБА_8

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні заявив, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_12, котрих він виявив бажання допитати у судовому засіданні, відмовились від дачі свідчень, оскільки в їх адресу лунали погрози і вони побоюються за своє життя та здоровя.

Одночасно захисник у судовому засіданні повідомив про факт отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень від ОСОБА_8, письмові пояснення якого міститься в матеріалі про адміністративне правопорушення. На підтвердження своїх слів надав докази про проведення досудового розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 (а.с. 36-39).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного сп'яніння.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП, встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами, особами які перебувають в стані алкогольного спяніння.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що відповідно до висновку КП «Літинська ЦРЛ», 20.01.2018 р. о 20: 45 год. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння (а.с. 5).

Відповідно до п.15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376,до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч положенням ст.251 КУпАП та п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких доказів, щодо підтвердження обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки медичний висновок, котрий слугував підтвердженням перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, не свідчить про здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом.

З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1, зареєстрованого о 22:20 год. 20.01.2018 р., останній повідомляє про факт заподіяння йому тілесних ушкоджень 20.01.2018 р. близько 18:20 год. біля магазину в с. Пеньківка ОСОБА_8 з причин виниклої суперечки (а.с. 36). Постановою слідчого від 22.01.2018 р. призначено судово-медичну експертизу по факту отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень (а.с. 37).

В матеріалах справи містяться рапорти інспекторів СРПП№ 3 та СРПП№ 1 Літинського ВП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 котрі доповідають, що 20.01.20018 р. о 18:17 р. їм поступило анонімне повідомлення про те, що по вул. Центральній в с. Пеньківка Літинського району Вінницької області водій автомобіля «Газон» знаходиться в стані алкогольного сп'яніння та має намір рухатись. По прибутті на вказане місце будь-яких автомобілів не виявлено. Одночасно поступило повідомлення по факту отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень від ОСОБА_8 По прибутті встановлено, що в кареті швидкої медичної допомоги перебував ОСОБА_1 котрому надавали медичну допомогу. Через деякий час до працівників підійшли ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та повідомили, що ОСОБА_1 рухався автомобілем в стані алкогольного спяніння та зупинився біля магазину, йому зробили зауваження, втім останній не відреагував. Виходячи з-за керма втратив рівновагу і впав на землю (а.с. 7-8).

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Не можуть братись до уваги рапорти інспекторів поліції про факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, оскільки зазначені висновки наведені зі слів ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 У свою чергу не можуть братись до уваги пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, адже в судовому засіданні при наведенні уточнюючих запитань їхні показання суперечили одне одному. Одночасно ОСОБА_8 та ОСОБА_13 у судовому засіданні підтвердили наявність неприязних відносин із ОСОБА_1 Аналогічну обставину підтвердив і ОСОБА_1

Відтак беручи до уваги факт проведення досудового розслідування щодо завдання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та підтвердженні у судовому засіданні неприязні відносини, письмові пояснення ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не можуть прийматись судом до уваги як підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольно спяніння.

У свою чергу письмові пояснення про керування ОСОБА_1 вантажним автомобілем (якого не виявлено) в стані алкогольного сп'яніння, та отримання останнім тілесних ушкоджень при падінні під час залишення кабіни автомобіля, можуть розцінюватись як спроба можливих винуватих осіб, у спричиненні нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1, видати свої неправомірні дії за правомірні. Цим твердженням не обґрунтовується прийняте рішення та не підтверджується вина будь-кого у нанесенні тілесних ушкоджень, а пояснюється позиція/бачення ситуації сформоване під-час розгляду справи.

Факт наявності відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується також відеозаписом (а.с. 2) не розцінюється критично, оскільки така поведінка прямо не заборонена законом. (а.с. 3).

Одночасно медичний висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння не може слугувати доказом в інкримінованому йому правопорушенні адже законом прямо не заборонено вживати алкоголь, а також зазначений висновок не підверджує керування ОСОБА_1 автомобілем.

З підстав наведених вище приходжу до переконання, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, будь-які належні та допустимі докази в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні та відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь ОСОБА_1

Отже, справа підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір розмір і порядок якого встановлений законом.

Оскільки відносно ОСОБА_1 не винесено постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, судовий збір не підлягає сплаті.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 247, 256,268, 283, 284 КУпАП, ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч.3 ст. 62 Конституції України, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.