Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/6491/17 Головуючий в 1 інст.: Ісаков Д.О.
Провадження № 33/778/234/18 Доповідач в 2 інст.: Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 471 МК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м . Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Запорізької області за участю представника Запорізької митниці ДФС - Ковальок О.А. справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Анталія Туреччина, паспорт № НОМЕР_1, виданий 19 січня 2015 року, адреса проживання: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень, та стягнуто судовий збір.

Конфісковано у ОСОБА_1 валютні цінності у розмірі 1900 доларів США, що станом на 21 вересня 2017 року по курсу НБУ складає 49760 грн. 30 коп., стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 21 вересня 2017 року в зоні митного контролю сектору «відліт» КП "Міжнародний аеропорт Запоріжжя" під час здійснення митного контролю та оформлення багажу, та ручної поклажі громадян, які відлітали міжнародним авіарейсом 1470 "Запоріжжя-Стамбул" авіакомпанії Turkish Airlines, самостійно обрав форму проходження митного контролю у спрощеному порядку "зелений коридор" без заповнення митної декларації.

Після перетину "білої смуги", яка позначає закінчення "зеленого коридору", ОСОБА_1 заявив, що не має предметів, які підлягають декларуванню.

Під час проведення митного контролю встановлено, що в ручній поклажі у нього знаходиться іноземна валюта - 13907 доларів США, що перевищує встановлену норму вивезення готівки еквіваленту 10000 євро (12007 доларів США по курсу НБУ 21 вересня 2017 року).

Дозвільних/банківських документів на вивезення валюти нього не було.

Валютні цінності у готівковій формі знаходились в ручній поклажі без ознак приховування. Еквівалент 10000 євро (12007 доларів США по курсу НБУ 21 вересня 2017 року) йому було повернуто.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме перемістив "зеленим коридором" товари/предмети, що обмежені законодавством України до такого переміщення, без ознак приховування.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 просить постанову скасувати і направити справу на новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, є необ'єктивною та необґрунтованою.

При прийнятті рішення обставини справи були досліджені неповно та однобічно, не перевірено об'єктивність та повноту провадження у справі, а тому висновок про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України був передчасним.

Зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді першої інстанції, в результаті чого був позбавлений можливості надати свої пояснення та заперечення. До того ж, суд не надіслав йому оскаржувану постанову.

Також зазначає, що правопорушнику, який є громадянином Туреччини і не володіє українською мовою, не було забезпечено участь перекладача та захисника.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи, оскаржувану постанову він отримав 12 березня 2018 року, що унеможливило подання апеляційної скарги у встановлений законом строк.

Заявлене адвокатом ОСОБА_3 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ні її захисник не брали участі в судовому засіданні, зі змістом постанови ознайомилися 12 березня 2018 року, і даних на спростування цього твердження, викладеного у клопотанні про поновлення строку, матеріали справи не містять.

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

До судового засідання апеляційного суду апелянт - адвокат ОСОБА_3 не з'явився, 16 квітня 2018 року звернувся безпосередньо до канцелярії апеляційного суду і заявою, в якій просив відкласти розгляд його апеляційної скарги, призначений на 17 квітня 2018 року у зв'язку із занятістю в іншому кримінальному провадженні.

З приводу даного клопотання слід зазначити наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Дана справа до апеляційного суду Запорізької області надійшла 28 березня 2018 року, наступного дня її було передано судді і призначено до розгляду в межах строку, визначеного ч. 4 ст. 294 КУпАП, а саме на 17 квітня 2018 року.

Із заяви захисника про відкладення розгляду апеляційної скарги є очевидним, що він обізнаний про час та місце судового засідання.

У відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки до суду або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, перешкодою для розгляду справи за відсутністю особи, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги є наявність лише поважної причини для її неявки до судового засідання.

Разом з тим такі причини відкладення в заяві не підтверджені.

Так в самій заяві не зазначено, необхідність в участі в якому саме кримінальному провадженні, в якому суді є перешкодою, та на який час воно призначено. Не додано до заяви будь-яких доказів того, що дійсно захисник у цей день та час приймає участь в іншому судовому засіданні.

Враховуючи наведене, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, не є перешкодою для її розгляду в судовому засіданні у призначений день та час.

Вислухавши в судовому засіданні представника Запорізької митниці ДФС Ковальок О.А., яка рішення суду першої інстанції вважала законним, обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються розглянутими в судовому засіданні доказами та є обґрунтованими.

Так вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил від 21 вересня 2017 року № 0321/11200/17 (а.с. 3); доповідною запискою головного державного інспектора ВМО № 1 митного поста «Запоріжжя-аеропорт» Антоненка Д.В., який пояснив, що під час проведення митного контролю у спрощеному порядку у ОСОБА_1 було виявлено 13907 доларів США готівкою у ручній поклажі без ознак приховування, що перевищує встановлену норму на 1900 доларів США, які було в подальшому вилучено (а.с. 4); письмовими поясненнями правопорушника ОСОБА_1, який пояснив, що при проходженні митного контролю у спрощеному порядку, повідомив інспектору про наявність у нього приблизно 8000 доларів США, однак при перерахунку грошових коштів, виявилось, що у нього було 13907 доларів США, також підтвердив, що зазначені валютні кошти належать йому, точної суми наявних коштів він не знав, з митними правилами знайомий в загальних рисах. До того ж, вину визнав повністю та в майбутньому зобов'язався не порушувати правил митного контролю (а.с. 6), фото-таблицею до протоколу про порушення митних правил № 0321/11200/2017 від 21 вересня 2017 року (а.с. 9-12), описом вилучених грошових коштів (а.с. 13), квитанцією до прибуткового касового ордера (а.с. 14).

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а отже твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про розгляд судом першої інстанції справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки таке право ОСОБА_1 було поновлено при апеляційному перегляді.

В його інтересах адвокатом ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу, за клопотанням, викладеним в ній було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції та справу за апеляційною скаргою було призначено до розгляду.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не надіслав копію постанови особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, спростовуються наявною в матеріалах справи копією супровідного листа від 20 листопада 2017 року (а.с. 25).

Суд апеляційної інстанції перевірив і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1, який є громадянином Туреччини і не володіє українською мовою, не було забезпечено участь перекладача та захисника, та прийшов до висновку про їх необґрунтованість з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 МК України, особи, які беруть участь у провадженні у справі про порушення митних правил і не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, давати пояснення, подавати клопотання рідною мовою, а також користуватися послугами перекладача.

Відповідно до ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил від 21 вересня 2017 року № 0321/11200/17, останній було складено за участю перекладача - менеджера центру міжнародних перевезень та туризму ОСОБА_6, яка своїм власним підписом підтвердила те, що зміст протоколу було перекладено на турецьку мову (а.с. 3 зворотна сторона).

До того ж, у своїх письмових поясненнях від 21 вересня 2017 року, ОСОБА_1 зазначив, що послуг перекладача не потребує, пояснення бажає надавати російською мовою, зауважень та доповнень до своїх пояснень чи протоколу про порушення митних правил не мав, що підтвердив власноручним підписом.

Окрім цього, жодних клопотань про залучення захисника чи зауважень щодо складання протоколу про порушення митних правил без участі захисника від ОСОБА_1 не надходило.

Також слід звернути увагу і на те, що договір про надання правової допомоги у справі про адміністративне правопорушення, доданий до апеляційної скарги, який укладений між адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_1, складний українською мовою та підписаний ОСОБА_1 без перекладу на турецьку мову без будь-яких зауважень (а.с. 36-37).

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та необ'єктивною, але в чому саме такі доводи полягають щодо безпосередньо обставин адміністративного правопорушення, не зазначає. Відсутні в апеляційній скарзі конкретні посилання на те, в чому полягає невідповідність обставин, викладених у протоколі фактичним обставинам справи.

У зв'язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2017 року.

Апеляційну адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай