ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жотвневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено, що 17 січня 2018 року о 23 годині 35 хвилин водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем марки НОМЕР_2 номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком медичного огляду у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» № 672/22 від 18 січня 2018 року. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що огляд на стан сп'яніння проводився лікарем. В матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп'яніння. Під час огляду на стан сп'яніння не було відібрано біологічних середовищ для лабораторного обстеження. Протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки не зазначено жодних свідків. В матеріалах справи не міститься направлення водія на медичний огляд та акт медичного огляду. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що слід скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 086981 від 18.01.2018 р. (а.с. 3), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 672/22 від 18.01.2018 р. (а.с. 6), рапортом поліцейського ОСОБА_3 (а.с. 8), відеозаписом (а.с. 9), Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи відомостей про наявність у лікаря, який проводив огляд на стан сп'яніння відповідних повноважень та проходження ним тематичного удосконалення відмічаю наступне. Відповідно до "Положення про наркологічний диспансер", затвердженого наказом Міністерства Охорони Здоров'я СРСР від 14.08.85 р. № 1078 наркологічний диспансер є лікувально-профілактичним закладом, який організує широку профілактичну антиалкогольну роботу, надає спеціалізовану допомогу особам, які зловживають алкогольними напоями, що страждають на алкоголізм, наркоманію, токсикоманію. Тобто наркологічні диспансери є профільними закладами, які уповноважені на проведення огляду на стан сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в міському наркологічному диспансері м. Маріуполя, який є спеціалізованою установою для проведення огляду на стан сп'яніння. В даному медичному закладі працюють лікарі за спеціалізацією наркологія, які мають необхідні тематичні удосконалення та категорії. Тому підстав вважати огляд, проведений лікарем-наркологом таким, що не відповідає вимогам закону у суду немає.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності акту медичного огляду перевірині апеляційним судом і не знайшли свого підтвердження. На запит суду з наркологічного диспансеру м. Маріуполя надійшли копії акту медичного огляду на стан сп'яніння, направлення водія ОСОБА_2 на огляд, та журналу реєстрації огляду на стан сп'яніння. З наданих документів вбачається, що відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 18.01.2018 р. № 672/22 ОСОБА_2 перебував у гострій інтоксикації внаслідок вживання алкоголю. Всі вищезазначені документи ОСОБА_2 були підписані без будь-яких зауважень, тому підстави вважати їх недопустимими у суду відсутні.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо не взяття у ОСОБА_2 біологічних середовищ для проведення лабораторних досліджень суд звертає увагу на наступне. Згідно п. 8 ч. 3 "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння.

Відповідно до Наказу Міністерства Охорони Здоров'я СРСР № 694 від 08.09.1988 р. "Про заходи щодо подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння" лабораторне дослідження проводиться:

- у випадку виникнення конфліктних ситуацій, коли пацієнт не згоден з результатами попереднього огляду, та просить провести лабораторне дослідження;

- для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини;

- у випадках коли результат газоаналізатора Драгер межує з гранично допустимою нормою у 0,2 проміле або клінічна картина пацієнта не відповідає показникам попереднього огляду;

Жодної з наведених обставин в даній справі немає.

Під час проведення медичного огляду клопотання про проведення лабораторного дослідження на стан алкогольного сп'яніння правопорушником не заявлялись.

Показник газоаналізатора Драгер перевищував допустиму норму 0,2 проміле більш ніж у 2 рази, тому диспозитивні підстави для проведення лабораторного дослідження у працівників наркодиспансеру були відсутні.

Щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону звертаю увагу на наступне. В матеріалах справи наявні пояснення двох свідків, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили той факт, що ОСОБА_2 на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився та погодився пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя». Надані свідками пояснення повністю узгоджуються з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських (а.с. 9), з якого вбачається, що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та погодився пройти огляд в медичному закладі КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя». При проходженні огляду в медичному закладі чинною «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. не передбачена наявність свідків.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо невідповідності дати події правопорушення та дати складання протоколу про адміністративне правопорушення відмічаю наступне. Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису подія правопорушення відбулась 17.01.2018 року о 23.35 год., оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, його було направлено до «Міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя» для огляду на стан сп'яніння. В медичному закладі огляд проводився о 01.00 годині 18.01.2018 року. За результатами огляду о 02.05 годині 18.01.2018 року поліцейським був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 086981. Таким чином як протокол про адміністративне правопорушення, так і висновок за результатами огляду на стан сп'яніння були складені послідовно з дотриманням вимог чинного законодавства, тому підстави вважати їх неналежними та недопустимими відсутні.

Відносно позиції апелянта, що рапорт поліцейським був складений з порушенням, оскільки вказані події відбулися 17.01.2018 р. а не 18.01.2018 р. зазначаю наступне. З рапорту працівника поліції (а.с. 8) не вбачається дати складання протоколу, а фактичні відомості, викладені в ньому узгоджуються з іншими доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності узгодження протоколу серії БР № 086981 від 18.01.2018 р. та постанови серії АР № 894762 від 18.01.2018 р. спростовуються матеріалами справи. Так з відеозапису (а.с. 9) вбачається, що під час зупинки працівниками поліції у ОСОБА_2 не було при собі посвідчення водія, за що відносно останнього було складено постанову. Проте через деякий час вказаний документ разом з паспортом ОСОБА_2 привезли, що підтверджується п. 4 висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, особу ОСОБА_2 було встановлено на підставі паспорту серії НОМЕР_3

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

В оскаржуваній постанові судом відповідно до вимог закону надано оцінку всім доказам по справі в їх сукупності, незгода сторони з такою оцінкою не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2 та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Жотвневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2018 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова