Справа № 349/41/18
Провадження № 33/779/180/2018
Категорія ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 10 січня 2018 року о 01 год. 55 хв. в м. Рогатині, по вул. Галицькій керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

На вказану постанову суду захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що дії працівників поліції щодо складання адміністративного протоколу були незаконними, оскільки грубо порушували встановлений порядок провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Вважає, що ОСОБА_2 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом і в матеріалах справи вістуні докази, які спростовують вищевказані доводи.

Вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що в матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують, що технічний засіб Drager «Alcotest 6810», за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння, дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Вказує, що дія Свідоцтва про державну реєстрацію № 7261/2007 згідно з наказом МОЗ України від 10.02.2010 року № 95 приладу Drager «Alcotest 6810» закінчилася 10.02.2015 року, у звязку з чим результати огляду на стан алкогольного спяніння не можуть вважатися допустимим доказом.

Крім того, звертає увагу на те, що в порушення вимог п.10 розділу ІІ Інструкції результати огляду на стан алкогольного спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським не були зазначені в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів і вказаний акт не був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 394205 від 10 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 10 січня 2018 року 01 год. 55 хв. м. Рогатині по вул. Галицькій керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti н.з. Ат 4695 АІ в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором поліції ОСОБА_4, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено роздруковану квитанцію про результат проведення тесту на приладі «Драгер» від 10.01.2018 року (а.с.2), з якого вбачається, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння, результат алкоголю в крові становить 1,62 проміле.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи адвоката ОСОБА_3 та правопорушника ОСОБА_2, стосовного того, що останній не керував транспортним засобом і не може бути субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю доказів досліджених судом.

При вирішенні цього питання суд приймає до уваги, що вищевказані доводи вперше були наведені ОСОБА_2 тільки під час розгляду справи в суді першої інстанції, що свідчить про непослідовність його позиції та викликає недовіру щодо їх правдивості.

Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_2 відмовився від дачі пояснень на підставі ст.63 Конституції України.

Право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обовязково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи»

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «ОСОБА_5 проти Сполученого Королівства»):

Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Оцінюючи вищевказані апеляційні доводи, апеляційний суд приймає до уваги обставини, за яких було затримано ОСОБА_2 та те, що він саме як водій транспортного засобу погодився пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про те, що наявність підпису ОСОБА_2 у вказаній квитанції свідчить про те, що він погодився з вказаним результатом огляду на стан алкогольного спяніння і працівники поліції за таких обставин не мали правової підстави для направлення правопорушника на огляд до медичного закладу.

Апеляційний суд вважає, що вищевказана квитанція підтверджує тільки факт проведення огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та свідчить про те, що внаслідок такого огляду було отримано результат тесту, відповідно до якого зміст алкоголю в крові ОСОБА_2 становив 1,62 проміле.

Разом з тим, згода водія з результатами повинна бути оформлена актом огляду, в якому міститься відповідна графа, підпис в якій засвідчує, що особа, яка проходила огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу повністю погодилась з встановленими результатами і не наполягає на проведенні огляду в медичному закладі.

Таким чином, під час апеляційного провадження встановлено грубе порушення працівниками поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, вказаної процедури, що передбачена вимогами ст.266 КУпАП та п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року.

Так, за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 6 Інструкції, де також наголошено, що огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоровя, які затверджені управлінням охорони здоровя місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоровя проведення вказаного огляду заборонено.

Для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я, відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП та п.п. 7, 8 Інструкції, є три підстави: 1) незгода водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу; 2) незгода водія з його результатами; 3) скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яку затверджено наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів не складався.

Так, відповідно п.10 розділу II вищевказаної Інструкції ,яким встановлюється порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП і до нього повинен бути долучений акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння.

Відсутність акту огляду не дозволяє суду прийти до висновку про те, що ОСОБА_2 після проходження огляду за допомогою технічного засобу на приладі «Драгер» від 10.01.2018 року він повністю погодився з встановленими результатами і не наполягав на проведенні огляду в закладах охорони здоровя.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Враховуючи, що під час розгляду справи було встановлено, що огляд на стан спяніння був проведений в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Апеляційний суд вважає за необхідне, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом. Суддя: О.П. Васильєв