Справа№464/266/18
пр.№ 3/464/215/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Мичка Б.Р., за участі захисника ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працює плавильником на ТзДВ «ГАЛ-КАТ»,

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 07 січня 2018 року о 06 год. 03 хв. по вул.Городоцькій, 288 у м.Львові повторно протягом року керував автомобілем марки Rover-75, н.з. CTR 8 PT1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків з використанням технічного засобу «Драгер Алкотест 6820», прилад ARHF 0017, тест № 434, результат 2,19‰, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При розгляді справи у суді ОСОБА_2 свою вину у вчиненому заперечив та пояснив, що він вживав алкогольні напої, не заперечує, що перебував у стані алкогольного спяніння, однак не керував транспортним засобом. Коли до його автомобіля підїхали працівники поліції, то такий не був у русі, а стояв на заправці, так як він мав намір заправити пальним автомобіль. На вказану автомобільну заправку його привіз товариш ОСОБА_3 Однак зясувавши, що документи на автомобіль знаходяться на роботі, місцезнаходження якої було поряд, він не заперечував, щоб його товариш викликав собі таксі і поїхав додому. А він мав намір зайти на роботу, взяти документи на автомобіль і попросити когось із співробітників, щоб його завезли на автомобілі додому. Крім цього, вказав, що йому працівники патрульної поліції на місці зупинки транпортного засобу не вручали протокол по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, та в такому стоїть не його підпис.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, які долучені до матеріалів адміністративної справи. Крім цього, 06.03.2018 заявив клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи щодо того, чи належить ОСОБА_2 підпис на протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 135612 від 07.01.2018 та на акті огляду на стан алкогольного спяніння, так як останній про належність даних підписів саме йому заперечує.

Частина 2 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

- результатом тестування на стан алкогольного спяніння, яким встановлено стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 2,19 ‰;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 135612 від 07 січня 2018 року;

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про обставини вчинення правопорушення; на неодноразові виклики вказаних осіб у судове засідання для допиту у якості свідків, такі не зявлялися з невідомих для суду причин;

- даними відеозапису нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 424968 від 07.01.2018 щодо порушення ОСОБА_2 07.01.2018 о 06 год. 03 хв. по вул.Городоцькій, 288 у м.Львові п.п. 2.1 «а» та 2.1 «г» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка у встановлені строки не оскаржена, що підтверджується поясненнями, наданими у суді особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та його захисником;

- постановою Сихівського районного руху м.Львова від 19.08.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо порушення останнім п.2.5 Правил дорожнього руху України, яка стосується обставин подій, які мали місце 29.07.2017;

- іншими зібраними матеріалами справи.

Допитаний за клопотанням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника у якості свідка ОСОБА_3, який є товаришем ОСОБА_2, будучи приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань згідно ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України показав, що він відпочив разом із ОСОБА_2 у центрі міста Львова, останній вживав алкогольні напої. Так як він був тверезий, то керував автомобілем саме він. Однак, приїхавши на автомобільну заправку, зясувалося, що у особи, що притягається до адміністративної відповідальності, при собі не має документів. А тому він, розуміючи, що не зможе за таких обставин керувати транспортним засобом, викликав собі таксі і поїхав додому, залишивши ОСОБА_2 та його автомобіль на вказаній автомобільній заправці. Працівників патрульної поліції він не бачив.

Однак суд критично оцінює пояснення вказаного свідка, так як такий є товаришем особи, що притягається до адміністративної відповідальності, з матеріалів справи не вбачається, що він перебував на місці вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 та був свідком даних подій, а тому суд не приймає дані пояснення до уваги.

Допитані у якості свідків працівники патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які оформлювали матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, будучи приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань згідно ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України показали, що автомобіль ОСОБА_2 був у русі, вони за таким здійснювали певний проміжок часу рух, та в подальшому такий був зупинений ними.

Суддя критично оцінує пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що були дані ним в судовому засіданні, та вважає, що ці пояснення є способом його захисту та розцінює їх, як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене. Невизнання правопорушником вини є голослівним, спростовується вищенаведеним, такі не узгоджуються з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а відтак не приймаються до уваги.

А відтак, враховуючи вищенаведене, вина ОСОБА_2 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення доведена повністю, його дії за ч.2 ст.130 КУАП кваліфіковані вірно, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, вчинене повторно протягом року, а відтак підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

Згідно із ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

У ч.2 ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Тобто, санкція ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є безальтернативною, а ч.2 ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, невизнання ОСОБА_2 своєї вини, характер вчиненого та його суспільна небезпека, грубе порушення правил дорожнього руху, вчинення такого умисно, адже останній керував транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного спяніння (результат 2,19‰, при допустимій нормі 0,20‰), усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, але умисно ігнорував цю заборону, вчинення такого повторно протягом року, не свідчить про малозначність правопорушення у відповідності до вимог ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає, що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде згідно ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.Щодо додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, яке є необовязковим, то, враховуючи п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року вважаю застосування такого недоцільним, оскільки транспортний засіб не належить правопорушнику та згідно довідки за підписом старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8, наявної в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що згідно бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи, станом на 10.012018 за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, транспортних засобів не зареєстровано.

Що стосується клопотання захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про призначення по справі почеркознавчої експертизи, то суддя відмовляє у задоволенні такого, так як матеріали справи до суду надійшли 11.01.2018, захисник вступив до участі у справу 13.02.2018, що підтверджується договором про надання правової допомоги, укладеним між ним та ОСОБА_2, знайомився з вказаними матеріалами справи, про що є розписки останнього у матеріалах справи, неодноразово був присутній на судових засіданнях по справі, однак вказаного клопотання не заявляв. Враховуючи строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, розцінюю вказане клопотання, як спосіб затягування розгляду справи та уникнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинене, а відтак вказане клопотання до задоволення не підлягає.

Окрім цього, у відповідності до ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 4, 9 Закону України „Про судовий збір" з правопорушника слід стягнути 352 грн. 40 коп. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, ст.ст. 23, 33, 40-1, 251, 283-284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 4, 9 Закону України „Про судовий збір",

п о с т а н о в и в:

у клопотанні захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про призначення по справі почеркознавчої експертизи відмовити.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_2 352 (триста п'ятдесят дві) грн.40 коп. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львівській обл./м.Львів/21081300, р/р 0001, банк: ГУ ДКСУ у Львівській обл., , ЗКПО 21081300 (призначення платежу), МФО (код банку) 825014; (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, р/р 0001, банк: ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві, , дохід бюджету: 22030106, МФО (код банку) 820019; (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

У випадку несплати штрафу у пятнадцятиденний термін відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Львівської області через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред'являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Б.Р. Мичка