АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/701/18 Суддя 1 інстанції: Мартинова О.М.
Провадження: 33/790/441/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

02 травня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 173, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 352,40 грн.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2, 27 січня 2018 року о 19 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1, по проспекту Петра Григоренка, 13 в м. Харкові, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «SKODA», державний номерний знак НОМЕР_2, який стояв позаду, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Також, ОСОБА_2, 27 січня 2018 року, о 19 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1, мав ознаки алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоровя (КЗОЗ ХОНД) відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_2, 27 січня 2018 року, о 22 год. 50 хв., перебуваючи в громадському місці, а саме: біля будинку № 13 по проспекту Петра Григоренка в м. Харкові, висловлювався нецензурною лайкою на адресу перехожих, чим порушував громадський порядок і спокій громадян.

Не погодившись з рішенням районного суду,ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуФрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а матеріал в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП повернути до ДПП УПП у м. Харкові для належного оформлення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 205931 від 27.01.2018 р. не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме: останнім встановлений час його складення 22:01 год., а скоєння ДТП 22:45 год., коли ОСОБА_2 автомобілем взагалі не керував, і, відповідно, ДТП не скоював. Складений відносно правопорушника протокол за ст. 173 КУпАП також не відповідає вимогам, встановленим КУпАП, зокрема, як вказує апелянт, в останньому не вказані свідки, потерпілі, яким нібито хуліганськими діями ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду нецензурною лайкою. Крім того, у вказаному протоколі не зазначені відповідні докази та не зазначено про здійснення відеофіксації. Окрім того, суд першої інстанції не взяв до уваги запис з камер зовнішнього огляду льодового паласу, розташованого на пр. Тракторобудівників у м. Харкові, який за клопотанням заявника долучена до матеріалів справи, та з якого чітко вбачається, що за кермо ТЗ «TOYOTA CAMRY» о 18:40 год. сідає дружина ОСОБА_2, в той час як ДТП трапилася о 19:10 год.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 то його захисник адвокат ОСОБА_3 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити.

ОСОБА_4, у свою чергу, пояснив суду, що у день ДТП, стоючи у правій смузі, чітко бачив, що за кермом автомобіля «TOYOTA CAMRY» був ОСОБА_2, який, паркуючись, різко здав назад. На вигляд чоловік мав ознаки алкогольного сп»яніння. Зазначив, що конфлікт між ОСОБА_2 та співробітниками поліції, які прибули за викликом, мав місце бути, в той час, як достеменно стверджувати про нецензурну лайку в адресу перехожих ОСОБА_4 не може. У своїх поясненнях, наданих апеляційному суду, наполягав на тому, що підстав обмовляти ОСОБА_2 у нього не має, так як особисто він з правопорушником не знайомий, шкоду, завдану його авто, страхова компанія відшкодує у будь якому випадку розвитку подій.

ОСОБА_6, допитана Апеляційним судом як свідок, пояснила, що ОСОБА_2 її чоловік. Жінка наполягала, що увесь день 27.01.2018 року за кермом автомобіля перебувала саме вона. Вказувала, що того дня разом зі своєю родиною (сином, чоловіком) та знайомим ОСОБА_7 повертались додому. У зв»язку з необхідністю припаркувати автомобіль та зважаючи на зайняту парковку, вимушена була здати назад, надаючи дорогу іншим ТЗ. В цей момент відчула удар. Чоловік вийшов з автомобіля першим, ОСОБА_6 хвилин п»ять ще залишалася у салоні авто. ОСОБА_2 був дуже обурений зіткненням, в той час як жінка практично увесь час мовчала та знаходилась у стороні. Викликали поліцію, яку довелось дуже довго чекати. Інший водій ОСОБА_4 продовжував увесь час стверджувати, що за кермом був саме ОСОБА_2 Жінка намагалася пояснити йому, що автомобілем керувала саме вона, однак, він її не слухав. Під час оформлення адміністративного матеріалу ОСОБА_6 практично постійно сиділа в автомобілі, так як було дуже холодно. Коли співробітники поліції нарешті запропонували їй надати пояснення, ОСОБА_8, не знаючи що саме писати, вирішила скористатися правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, про що власноруч і зазначила у письмових поясненнях.

ОСОБА_7, також допитаний судом у якості свідка, розповів, що працює хокейним арбітром у палаці спорту, та є знайомим родини ОСОБА_8, так як їх син займається хокеєм. 27.01.2018 р., після гри, попросив своїх знайомих підвезти його додому, так як мешкає неподалік. Зазначив, що за кермо біля палацу спорту сіла ОСОБА_6 зважаючи на те, що біля палацу не було місця для парковки, повернули на Стадіонний проїзд, уся права сторона якого також була зайнята. Для того, щоб пропустити інші ТЗ, ОСОБА_6 довелося здати назад, в той час ОСОБА_7 відчув удар, так як сидів на задньому пасажирському сидінні. Коли за викликом прибула поліція, останні повідомили чоловіку, що його присутність необов»язкова, тому ОСОБА_7 вирішив повернутися до палацу спорту.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_4, який заперечував проти її задоволення, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановленні всі обставини на підставі наявних матеріалів справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом в їх сукупності, у відповідності вимогами ст. ст. 251, 253 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколів про адміністративне правопорушення серії БР № 205931 та БР № 205930 від 27.01.2018 року (а.с. 4, 15); схемою місця ДТП від 27.01.2018 року (а.с. 16); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с. 7, 8, 9, 10), учасника ДТП ОСОБА_4 (а.с. 18).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушень вимог п. п. 2.5, 10.9 Правил дорожнього руху України, та про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд критично оцінює покази свідків, так як ОСОБА_6 є дружиною правопорушника, ОСОБА_7 його знайомим, й зв»язку із чим можуть свідчити на користь ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що він автомобілем не керував, нічим не підтверджені, та спростовуються матеріалами справи, зокрема, поясненнями потерпілого та свідків, належну оцінку яким надано районним судом. З такими висновками місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Дані відео про те, що 27.01.18р. о 18.40 за кермо сіла ОСОБА_6 не виключає можливість керування автомобілем ОСОБА_2 о 19.10 год.

Невідповідностей складених протоколів вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Інших доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

В той же час, Апеляційний суд не погоджується з рішенням місцевого суду у частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Натомість, матеріалами справи достеменно не підтверджено факт наявності у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. Покази свідків, наявні у справі та надані ними в суді, також не містять конкретних відомостей щодо існування таких ознак у діях правопорушника.

Таким чином, постанова суду у цій частині підлягає скасуванню, а провадження в цій частині закрити за п. 1 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 173, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- скасувати в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП, а провадження в цій частині закрити за п. 1 ст. 247 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1