Справа 350/622/18
Номер провадження 3/350/252/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року смт.Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши справу, яка надійшла від Рожнятівського відділення поліції Калуського ВП ГУНПУ в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, громадянина України, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч.1 КУпАП, ст.122-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії БД № 393698 від 29 березня 2018 року, ОСОБА_1 29.03.2018 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, у смт. Перегінське по вул. Лесі Українки, керуючи автомобілем марки «Opel-АSТRА», державний номерний знак НОМЕР_1, не зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку Т/З, що подавалась за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, чим порушив п.2,4 (а) ПДР. Крім того, згідно протоколу серії БД № 024547 від 29 березня 2018 року, ОСОБА_1 який керував транспортним засобом на вимогу працівника поліції у встановленому порядку огляд на місці зупинки т.з. за допомогою тех.засобу Drager 6810, а також в приймальному покої Рожнятівської ЦРЛ для визначення стану алкогольного спяніння ухилився від цього шляхом відмови, чим порушив п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень не визнав, суду пояснив, що дійсно 29 березня 2018 року приблизно об 22 годині він на власному автомобілі рухаючись по вул.Л.Українки в смт.Перегінське, побачив на узбіччі припаркований поліцейський автомобіль . Поліцейська машина почала рухатися за ним. Проїхавши за його автомобілем приблизно сто метрів, поліцейські подали сигнал проблисковими маячками про зупинку, він відразу обравши зручне місце для зупинки транспортного засобу, зупинився. Поліцейські підбігли до його автомобіля, схопили під руки і силою затягнули в поліцейський автомобіль. При цьому поліцейські висловили йому претензії, нібито він втікав він них. Він пояснював, що сигналів про зупинку не було подано, а те що поліцейський автомобіль стоїть на дорозі не означає, що всі мають зупинятися біля нього. Він знає, що сигнал про зупинку подається або відповідним жезлом, або світловою сигналізацією, однак поліцейські не зважали на його пояснення. В автомобілі йому сказали, що везуть на освідування в лікарню, оскільки підозрюють, що він пяний. Він пояснював поліцейським, що не вживав спиртне і пропонував пройти огляд на місці зупинки.В цьому йому було відмовлено. В самому протоколі не відображено які саме ознаки давали поліцейським підстави вважати, що він перебуває в стані сп"яніння. В протоколі не вказано, яким чином він ухилився від огляду. Так само, вимогу про зупинку, що була подана проблисковими маячками він негайно виконав. Вважає, що працівники поліції неправомірно склали на нього протоколи, які йому не були вручені. Просив дати оцінку відеоматеріалу, яким підтверджено, що після подачі сигналу проблисковими маячками він зупинився. Просив визнати дії працівників поліції щодо застосування до нього фізичної сили незаконними та врахувати, що на місці зупинки йому не було запропоновано пройти тест на факт вживання алкоголю, а відразу повезли в лікарню, працівники якої жодним документом не підтвердили факт його ухилення від проходження огляду. Просив виправдати його.

Вивчивши матеріали адміністративної справи вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, передбачених ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП не доказана виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

В протоколі серії БД № 024547 від 29 березня 2018 року зазначено, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд на місці зупинки т.з. за допомогою тех.засобу Drager 6810, а також в приймальному покої Рожнятівської ЦРЛ для визначення стану алкогольного спяніння ухилився від цього шляхом відмови , чим порушив п. 2.5 ПДР.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Такий порядок огляду на стан сп'яніння визначений ст.266 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» також передбачено, що «огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення, у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, частинами першою - четвертою ст.130 КУпАП, наявність двох свідків є обов'язковою.

З протоколу серії БД № 024547від 29 березня 2018 року вбачається, що свідки правопорушення відсутні.

Іншими матеріалами справи також не підтверджено, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, або він висловив незгоду з результатами такого огляду, як це передбачено п. 1.6 Інструкції, п. 3 Порядку, так і ч. 2 ст.266 КУпАП.

Що стосується посилання, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд в медичному закладі, слід відзначити таке.

Так, відповідно до ч. 3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

За приписами ч.6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.

Відповідно до п.п.16.,17, 20 Розділу III вищевказаної Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

При цьому висновок щодо результатів медичного огляду особи складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

З оглянутих в судовому засіданні двох відеофайлів, що містяться на диску, який додано до матеріалів справи, як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні в інкримінованих йому правопорушень вбачається, що на одному файлі міститься відео з медичного закладу. Цей відеофайл не містить даних про те, що уповаважений працівник лікувального закладу оформляє акт медичного огляду та видає на його підставі висновок щодо результатів медичного огляду.

Самі матеріали справи також не містять ні акту, ні висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1, який обовязково повинен був бути складений лікарем та відповідним чином засвідчений підписами та печаткою.

Згідно Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» фіксація правопорушення повинна вестися від початку і до кінця, однак такими вимогами інспектор знехтував.

Відеофайли правопорушення не підтверджують факт розяснення ОСОБА_1 його прав та обов"язків, наслідків відмови від проходження огляду.

Все вищевказане є порушенням порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, в тому числі і процесуального документу - протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол складений з істотним порушенням вимог чинного законодавства, тобто протокол не відповідає вимогам ст. ст. 256, 266 КУпАП. Зазначені порушення при оформленні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ставлять під сумнів правильність та законність його складання, тому протокол серії БД № 024547 від 29 березня 2018 року суд визнає недопустимим доказом.

Оскільки працівниками поліції не було дотримано порядку огляду водія на стан сп'яніння, висновок працівника поліції про відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння є необґрунтованим.

Згідно протоколу серії БД № 393698 від 29 березня 2018 року, ОСОБА_1 29.03.2018 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, у смт. Перегінське по вул. Лесі Українки, керуючи автомобілем марки «Opel -АSТRА», державний номерний знак НОМЕР_1, не зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку Т/З, що подавалась за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору чим порушив п.2.4 (а) ПДР.

За ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

ОСОБА_1 не визнавав своєї провини у вчиненні даного правопорушення, а його пояснення про не вчинення ним зазначеного правопорушення також не спростовані матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» , поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Одночасно, згідно ч. 1 ст. 40 Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Доданий до матеріалів справи диск містить відео на якому зафіксовано, що мимо поліцейського автомобіля, з якого ведеться відеофіксація, проїжджає автомобіль марки "Опель". Відразу поліцейський автомобіль починає здійснювати рух за цим автомобілем.

Через вісімнадцять секунд після включення поліцейськими проблискових маячків, водій автомобіля "Опель" розпочинає зупинку в місці, де можливо здійснити розїзд транспортним засобам, тобто здійснив зупинку автомобіля з дотриманням вимог ПДР.

Отже, диск з відеозаписом, який здійснений з поліцейського автомобіля, не містить будь-яких фактів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, тому в його діях не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

За наявності факту вчинення особою адміністративного правопорушення, в тому числі і в сфері порушення Правил дорожнього руху, інспектор, який склав вказаний протокол, мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати всі докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення особи, але таких доказів в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст. 247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушень, передбачених ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя :