АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Самойлова Д.Є. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_3 11.12.2017 року о 22 годині 30 хвилин по пр. Героїв Сталінграду в м. Києві керував автомобілем «Тойота» д.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці із застосуванням приладу "Драгер", результат тесту 0,89 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

Не погодившись з вказаним рішенням, Самойлов Д.Є. подав в інтересах ОСОБА_3 апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги Самойлов Д.Є. зазначає, що приймаючи рішення по справі, суд з недостатньою повнотою з'ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Також вказує, що працівники поліції, при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, порушили порядок проведення огляду, встановленого КУпАП та Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", не надали можливість перевірити та ідентифікувати результати тесту, не запропонували проїхати до закладу охорони здоров'я, оскільки ОСОБА_3 з результатами тесту технічного приладу не погодився. Крім того зазначає, що результати тесту не можна вважати об'єктивними, оскільки ОСОБА_3 вживав продукти та ліки, які можуть вплинути на результати технічного приладу, а сам прилад "Драгер алкотест №6810" не є належним технічним засобом.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника Самойлова Д.Є., які підтримали апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 132200 від 11.12.2017 року, ОСОБА_3 11.12.2017 року о 22 годині 30 хвилин по пр. Героїв Сталінграду в м. Києві керував автомобілем «Тойота» д.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці із застосуванням приладу "Драгер" у присутності двох свідків, результат тесту 0,89 проміле.

Також із змісту даного протоколу вбачається, що ОСОБА_3 ознайомився з протоколом, роздруківкою приладу "Драгер", актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та підписав дані документи. Жодних застережень щодо їх складання, процедури проведення огляду на стан сп'яніння та заперечень щодо результатів такого огляду не мав, зазначивши у протоколі, що не згоден, оскільки за кермом не перебував.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 засвідчили факт проходження ОСОБА_3 огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу "Драгер" та його результат.

Зміст відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, що містяться в матеріалах справи, доводить факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом, проходження ним огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу "Драгер" у присутності двох свідків, ознайомлення працівниками поліції свідків та ОСОБА_3 з результатами тесту, відсутність будь-яких застережень щодо результатів тесту, а також роз'яснення ОСОБА_3 працівниками поліції право на проходження огляду в закладі охорони здоров'я та відсутність у клопотань у нього з цього приводу.

Наведені докази у своїй сукупності доводять порушення ОСОБА_3 вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України, а отже і факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зміст протоколу відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" при проведенні огляну на стан сп'яніння, неналежності технічного приладу не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, Самойлов Д.Є. або ОСОБА_3 не надали.

Доводи апеляційної скарги в частині необ'єктивності результатів технічного приладу через вживання ОСОБА_3 продуктів та ліків, які можуть вплинути на такі результати, є необґрунтованими, оскільки виявлений стан сп'яніння останнього значно перевищує допустиму похибку приладу.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що доводи апеляційної скарги про відсутність в діях складу правопорушення є необґрунтованими.

Кваліфікація правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП є правильною та в апеляційній скарзі не оскаржується.

За таких обставин постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Самойлова Д.Є. в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, - без змін.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя