АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/84/18 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. при секретарях Рожук О.О., Романській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130, ст.ст.124,122-4 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови, громадянин ОСОБА_1, 09 серпня 2015 року близько 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння. На вимогу уповноваженої особи Державтоінспекції МВС на місці зупинки від обстеження за допомогою технічного пристрою «Драгер» або в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Крім того, порушив ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а саме: був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_2, належний ОСОБА_2, після чого в`їхав в транспортний засіб «Фіат», номерний знак НОМЕР_3, належний ОСОБА_3, чим порушив п.1.4, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України. При цьому, будучи причетним до ДТП місце події залишив. Таким чином своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.1.4, 1.5, 2.10 (а) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, а оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що у вказаний день взагалі не керував автомобілем, який знаходився на ремонті у третіх осіб. Також вважає, що суд порушив його процесуальні права, оскільки розглянув справу без його участі.

Заслухавши особу, притягнутe до адміністративної відповідальності, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, доводи захисника, який вважає оскаржену постанову незаконною, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши свідків та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була прийнята судом першої інстанції без участі ОСОБА_1, з матеріалами справи апелянт ознайомився тільки 12.02.2018 року. Інших даних про вручення йому копії винесеної відносно нього постанови в матеріалах справи немає.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що йому дійсно належить автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з НОМЕР_4, однак він не керував цим автомобілем 09 серпня 2015 року та відповідно ДТП не вчиняв і при складанні протоколів про адміністративне правопорушення не був присутній. Перед тим, він залишав свій автомобіль у свого знайомого на ремонт, який тривав близько трьох тижнів і забрав його після 9 серпня 2015 року. Посвідчення пенсіонера СБУ про яке вказано у протоколах він втратив більше десяти років до того.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги та наведені пояснення ОСОБА_1 суд оцінює їх критично, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності, оскільки вони повністю спростовуються наявними у справі та дослідженими в ході апеляційного розгляду доказами.

Так, з показань свідка ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції слідує, що він був очевидчем ДТП в АДРЕСА_2, однак не бачив хто саме керував автомобілем. Про подію повідомив голову кооперативу ОСОБА_5

З показань допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_5 вбачається, що прибувши на місце події він виявив ОСОБА_1 і його пошкоджений автомобіль в гаражі АДРЕСА_1 При цьому, він особисто не бачив хто саме керував автомобілем в момент ДТП і відігнав його в гараж після того. Разом з тим, свідок ОСОБА_5 категорично підтвердив, що ОСОБА_1 був присутній при складанні протоколів про адміністративне правопорушення. Також, ОСОБА_5 вказав, що при складанні цих протоколів у нього було відібрано письмові пояснення, в яких він вказав, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп'яніння, на вимогу працівника ДАІ відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння як на місці, так і в лікарні, пред'являв посвідчення пенсіонера СБУ. Достовірність своїх пояснень в цій частині ОСОБА_5 підтвердив у ході його допиту.

Згідно ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1, 09 серпня 2015 року близько 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_2, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 порушив ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а саме: був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_2, належний ОСОБА_2, після чого в`їхав в транспортний засіб «Фіат», номерний знак НОМЕР_3, належний ОСОБА_3, чим порушив п.1.4, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України. При цьому, будучи причетним до ДТП місце події залишив.

Вказані обставини зафіксовані та підтверджуються протоколами про адміністративне правопорушення серії АП1 №049381, АП1 №046980 від 09.08.2015 року, а також підтверджуються схемою місця ДТП від 09.08.2015 року, яка складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Також, наведені обставини підтверджуються даними письмових пояснень ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які долучені до протоколів і згідно ст. 251 КУпАП є доказами в справі про адміністративне правопорушення (а.с.9,10,11).

Так, з пояснень ОСОБА_3 слідує, що коли він перебував неподалік гаража АДРЕСА_3 автомобіль ВАЗ д.н.з.НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 здійснив наїзд на припарковані там автомобілі ВАЗ 2109 та Фіат і зупинився. Через деякий час ОСОБА_1 заїхав своїм автомобілем у гараж АДРЕСА_1 Свідок ОСОБА_3 про ці події повідомив власника одного з пошкоджених автомобілів - ОСОБА_6, з письмових пояснень якого вбачається, що останній прибувши на місце події, уже в гаражі АДРЕСА_4 виявив автомобіль ВАЗ д.н.з.НОМЕР_4 з пошкодженнями після ДТП і ОСОБА_1, який відмовлявся спілкуватись. Тоді були викликані працівники ДАІ.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази повністю підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, тобто залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Також, судом вірно враховані дані протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №046979 від 09.08.2015 року про те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, які повністю узгоджуються з наявними у справі письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, з яких вбачається, що у водія ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп'яніння та в їх присутності він на вимогу працівника ДАІ відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці, а також відмовився їхати в лікарню для проведення такого огляду.

За таких обставини, оцінюючи докази в їх сукупності, виходячи із їх системності, за внутрішнім переконанням, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 та його пояснення під час апеляційного розгляду, що він не був присутній на місці події, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5, який в ході апеляційного розгляду категорично підтвердив, що саме ОСОБА_1 був присутній при складанні протоколів про адміністративні правопорушення відносно нього.

Доводи апелянта про недостовірність письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки вони повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_5 в ході апеляційного розгляду, а тому їх зміст не викликає сумнівів.

Доводи апелянта про порушення права на захист не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що за місцем його проживання неодноразово надсилалися судові повістки рекомендованими повідомленнями, тобто судом було забезпечено належне повідомлення про розгляд даної справи 20 жовтня 2015 року. Як вбачається з відміток на поштових відправленнях ОСОБА_1 відділення зв'язку для їх отримання не з'явився, а також про причини неявки суд не повідомляв, заяв та клопотань про відкладення розгляду не подавав. Крім того, можливість реалізувати права, передбачені ст.268 КУпАП ОСОБА_1 було забезпечено в ході апеляційного розгляду.

Доводи ОСОБА_1, що вказане в протоколах про адміністративні правопорушення посвідчення пенсіонера СБУ було ним втрачене і могло бути використане невідомими особами, суд оцінює критично, оскільки з показань свідка ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції слідує, що на місці події був присутній саме ОСОБА_1, якого свідок упізнав в судовому засіданні.

Крім того, з наданої ОСОБА_1 довідки управління СБУ в Тернопільській області від 12 квітня 2018 року №369, слідує, що 20 серпня 2003 року ОСОБА_1 подав письмове звернення з приводу видачі йому дубліката втраченого посвідчення. При цьому, відсутні відомості про номери втраченого посвідчення і виданого дубліката чи відмову в його видачі. Отже, ця довідка не містить достатніх даних на спростування встановлених судом обставин.

Таким чином, суд першої інстанції з дотриманням усіх вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення встановив обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги і твердження захисника про недоліки оформлення матеріалів справи, зокрема наявність виправлень описок в протоколах про адміністративні правопорушення, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та їх відповідність фактичним обставинам справи.

Щодо призначеного стягнення ОСОБА_1, то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, із застосуванням ст.36 КУпАП в межах санкції статті встановленої за більш серйозне правопорушення, в редакції, що діяла на час його вчинення.

У зв'язку з наведеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за викладеними в апеляційній скарзі доводами не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Я. Сарновський