Справа № 308/1566/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03.05.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2018 року провадження у справі щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови, 06 лютого 2017 року о 15 год. 35 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Лермонтова, 5 «а», у м. Ужгород, виконуючи маневр повороту ліворуч до прибудинкової території, де знаходились пішоходи, не зменшив швидкість руху та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, змусивши їх швидко рухатись у зворотному напрямку, чим учинив передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що в його діях відсутній склад передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів у підтвердження викладених у протоколі обставин. При цьому, вказує на те, що місце, де відбувся інцидент, не є пішохідним переходом і ця частина дороги є дворовою територією та відноситься до проїжджої частини, рух по якій дозволено, у зв'язку з чим, такої події як «ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах» не було. Також посилається на те, що жодних дій, які б примушували інших учасників дорожнього руху різко змінювати напрямок руху щодо забезпечення особистої безпеки він не вчиняв, оскільки вжив всіх заходів для недопущення аварійної ситуації та не порушував вимог ні щодо безпечного інтервалу, ні щодо швидкості руху, а особа, яка викликала працівників поліції не вжила заходів щодо безпечного вигулу собаки, яка підбігла до керованого ним автомобіля. Вважає, що висновок судді про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення зроблений на припущеннях та без відповідних для того доказів, що у свою чергу свідчить про неналежний судовий розгляд та його помилковість. Крім того, зазначає, що не був присутній під час розгляду справи, а копію оскаржуваної постанови отримав 30.03.2018, що свідчить про те, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, з оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 30.03.2018, що підтверджується його розпискою (а. с. 49).

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилається ОСОБА_1, зокрема, про те, що він не був присутній під час розгляду справи, а копію оскаржуваної постанови отримав 30.03.2018, - визнаються поважними, у зв'язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, і строк поновлюється.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення та рапортом інспектора Юрик М. В., а також листом заступника начальника УВПП в м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2, підтверджено, що 06 лютого 2017 року о 15 год. 35 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Лермонтова, 5 «а», у м. Ужгород, виконуючи маневр повороту ліворуч до прибудинкової території, де знаходились пішоходи, не зменшив швидкість руху та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, змусивши їх швидко рухатись у зворотному напрямку, чим створив аварійну обстановку пішоходам, і чим порушив вимоги передбачені п. 18.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративне правопорушення (а. с. 1, 4, 37). З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи.

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 убачається, що, рухаючись на своєму автомобілі біля будинку № 5 «а» по вул. Лермонтова в м. Ужгороді, йому на зустріч ішов чоловік із собакою, і собака стрибнула на автомобіль, після чого її господар почав йому погрожувати, заблокував йому та іншим учасникам рух і сказав, що викликав поліцію. У подальшому господар собаки підійшов до нього, і запропонував йому, що якщо він вибачиться, то не напише на нього заяву. І він у свою чергу, для того щоб не витрачати час, вибачився і вони розійшлись (а. с. 2).

З наявних у матеріалах справи пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що 06.02.2017 приблизно о 15 год. 35 хв. у дворі будинку № 5 «а» по вул. Лермонтова в м. Ужгороді, біля нього та його собаки на небезпечній відстані проїхав автомобіль марки «ВАЗ» чорного кольору, д. н. з .НОМЕР_1, після чого, виїжджаючи із двору намагався здійснити на нього наїзд і загальмував за 10 см до нього (а. с. 3).

З наданих свідком ОСОБА_3 у суді першої інстанції пояснень вбачається, що 06.02.2017 близько 15 год. 35 він прогулювався зі своєю собакою яку тримав на повідку в дворі біля будинку, де проживає, а саме по АДРЕСА_2 В якийсь момент біля нього та його собаки на швидкості, без будь-яких попереджувальних сигналів, проїхав автомобіль НОМЕР_2, який ледве не зачепив його й трохи зачепив його собаку, а водій не пригальмувавши поїхав далі. Оскільки це пішохідна територія біля будинку і його та собаку ледь не збив автомобіль він зателефонував на 102. Коли водій на зазначеному автомобілі уже виїжджав із його двору, він вважає, що водій намагався здійснити наїзд на нього, оскільки загальмував приблизно за 10 см. від його ноги. Він викликав працівників поліції та повідомив про даний факт.

Вищенаведені докази у своїй сукупності, підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 18.1 ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Юрик М. В. була упереджена при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена в результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не вказував ОСОБА_1 у ході розгляду апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Юрик М. В. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяла у межах наданих їй повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й достовірних даних про те, що в гр. ОСОБА_3, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - такі в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких не додано й на такі не вказував ОСОБА_1 у ході розгляду апеляційної скарги, у зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги про зацікавленість ОСОБА_3 у притягненні ОСОБА_1 до відповідальності, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки не підтверджені якими-небудь доказами.

З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, апеляційний суд відхиляє й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів у підтвердження викладених у протоколі обставин; що висновок судді про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення зроблений на припущеннях та без відповідних для того доказів, що у свою чергу свідчить про неналежний судовий розгляд та його помилковість.

Разом із тим, посилання ОСОБА_1 на те, що місце, де відбувся інцидент, не є пішохідним переходом і ця частина дороги є дворовою територією та відноситься до проїжджої частини рух по якій дозволено, у зв'язку з чим, такої події як «ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах» не було; що жодних дій, які б примушували інших учасників дорожнього руху різко змінювати напрямок руху щодо забезпечення особистої безпеки він не вчиняв, оскільки вжив всіх заходів для недопущення аварійної ситуації та не порушував вимог ні щодо безпечного інтервалу, ні щодо швидкості руху, а особа, яка викликала працівників поліції не вжила заходів щодо безпечного вигулу собаки, яка підбігла до керованого ним автомобіля, - апеляційний суд, з урахуванням наявних у матеріалах справи та вищенаведених доказів, якими підтверджується факт порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 18.1 ПДР, - відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених вказаним вище пунктом ПДР та не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1. обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 18.1 ПДР та скоєнні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, оскільки, як убачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 06.02.2017, що свідчить про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови - 19.03.2018 сплив передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені й на такі ОСОБА_1 не посилався, і будь-яких клопотань про витребування доказів, виклик свідків, тощо, не подавав.

Тому, постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та які б свідчили про незаконність постанови суду першої інстанції, а також вищенаведених висновків, надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2018 року, якою провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан