АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/1286/2018 Суддя у першій інстанції: ОтвіновськийП.Л.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, іншого учасника ДТП ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

за ст. 122-4 КУпАП, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, -

за ст. 122-4, 124 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та провадження в справі відносно ОСОБА_4 у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення - закрито. Провадження в справі відносно ОСОБА_5 про притягнення його до адміністративного відповідальності, передбаченої ст. 122-4 КУпАП в зв'язку з вчиненням ним дії в стані крайньої необхідності - закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року про визнання його винним за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та закриття провадження щодо ОСОБА_5 за ст. 122-4 КУпАП який діяв у стані крайньої необхідності.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що переглянувши відео з місця ДТП під час підготовки апеляційної скарги, побачив на відео, що він не винний у даній дорожній пригоді. Оскільки з відео убачається, що ОСОБА_5 з'їхав з дороги на тротуар звідти мав пропустити його, однак цього не зробив.

Також зазначає, що ДТП мало місце о 14 год. 15 хв., а не 17 год. 35 хв. ОСОБА_5 та йому не заважав транспорт, для того щоб покинути місце ДТП.

Крім того, апелянт зазначає, що після скоєння ним цієї пригоди о 14 год. 15 хв. 07.11.2017 року вони домовились роз'їхатися та вирішити це питання без працівників поліції, що дозволяє їм п. 2.11 ПДР України. Однак ОСОБА_5 мабуть вирішив з нього отримати гроші, та ще й скористатися страховкою, тому о 16.50 за протоколом ДПС вернувся на місце ДТП та викликав поліцію заявивши, що він після скоєння ДТП втік з місця пригоди чим ОСОБА_5 підробив сам факт скоєння ДТП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, іншого учасника ДТП ОСОБА_5., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та вважав постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280,256 КУпАП України, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно оскаржуваної постанови, 07 листопада 2017 року о 17 год. 35 хв., ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Шевроле» д/н НОМЕР_1в м. Києві на вул. Братська, 13/8, під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ДЕУ» НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальні збитки. Після цього будучи причетним до ДТП місце пригоди залишив.

Чим порушив п. 10.9 ПДР України, відповідно до якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разіпотреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

п. 2.10 (а) ПДР України, відповідно до якого водій у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до протоколу від 10 листопада 2017 року серія БД № 442063 ОСОБА_507 листопада 2017 року о 17 год. 35 хв. на вул. Братська, 13/8 в м. Києві, після того, як автомобіль під його керування був причетний до ДТП, залишив місце ДТП.

Чим порушив п. 2.10 (в) ПДР України, відповідно до якого у разі причетності до ДТП водій зобов'язаний не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшовдо висновку, що винність ОСОБА_4, у вчиненні правопорушень передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП доведена повністю і підтверджується всією сукупністю доказів по справі, а також, дійшов до висновку, що провадження відносно ОСОБА_5 підлягає закриттю за вчинення ним дії в стані крайньої необхідності.

Приймаючи таке рішення, суд вислухав пояснення ОСОБА_4, який під час судового розгляду в суді першої інстанції свою вину визнав повністю, пояснення свідка ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_5 дослідив протоколи про адміністративне правопорушення (а.с. 2-3), та протокол про адміністративне правопорушення БР №442063 від 10.11.2017 року та оцінив всі обставини справи в їх сукупності.

Таке рішення суду першої інстанції вважаю законним та обґрунтованим, виходячи з наступних підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в апеляційній скарзі не ставить питання про скасування постанова Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року в частинні закриття провадження в справі відносно ОСОБА_5 за ст. 122-4 КУпАП в зв'язку з вчиненням ним дії в стані крайньої необхідності, та про притягнення останнього до відповідальності, тому апеляційним судом фактичні обставини, щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_5 за інкриміноване йому порушення не перевіряються. Оскільки апеляційний суд переглядає справу тільки в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 2.10 «а» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний, негайно зупинити транспортний засіб і залишитися на місці пригоди.

Згідно з положеннями п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Так, в суді апеляційної інстанції водій ОСОБА_4, пояснив, що він вину визнав у суді першої інстанції, тому що не бачив відео, яке знаходиться в матеріалах справи, та до його перегляду думав, що саме він винний у ДТП. Після перегляду відео з місця ДТП зрозумів, що ОСОБА_5, під час керування автомобілем Деу з'їхав на тротуар, та сховався за ландшафтом, який на його думку полягав у припаркованих автомобілях.

Інший учасник ДТП ОСОБА_5, пояснив, що рухався по вул. Братська, та в той час її перекрили. Всі автомобілі почали рух назад, і він поїхав заднім ходом, перед ним рухався автомобіль «Шевроле» також назад, доїхавши до перехрестя, зупинився біля будинку на вул. Братській під знаком, намагався виїхати, але на перехресті був затор. Перед ним був автомобіль інкасаторів, що не давав можливості проїхати в сторону вулиці Братської. В той час, коли він чекав щоб машина інкасаторів від'їхала, його з лівого боку задом ударив автомобіль Шевроле. Водій автомобіля попросив не викликати поліції, та заявив, що він визнає себе винним у ДТП. Відшкодує шкоду та дав йому паспорт та номер телефону. В той час почали виходити люди з машин та просити його щоб він звільнив дорогу для проїзду. Від'їхавши з місця ДТП зателефонував ОСОБА_4, але він не виходив на зв'язок, тому він повернувся на місце ДТП та викликав поліцію.

Також в судовому засіданні було переглянуто відео запис з місця події, з якого убачається, що дійсно на вул. Братська була перекрита дорога та всі автомобілі рухались назад. Автомобіль Деу на перехресті пропускав інкасаторський автомобіль. В момент коли інкасаторський автомобіль покинув перехрестя, а автомобіль ДЕУ почав рух, автомобіль Шевроле здійснив з ним зіткнення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вислухавши пояснення учасників ДТП, дослідивши письмові матеріали справи, схему ДТП, відео запис з місця події, оцінивши характер та локалізацію механічних ушкоджень, приходить до висновку, що дії водія автомобіля марки «Шевроле» д/н НОМЕР_1ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. п. 2.3 «б», 10.9 ПДР України та дана невідповідність знаходиться в причинному зв'язку з виникненням пригоди, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що зіткнення між автомобілем «Шевроле» д/н НОМЕР_1 та автомобілем «ДЕУ» НОМЕР_2 відбулось внаслідок порушенням водієм автомобіля «Шевроле» д/н НОМЕР_1ОСОБА_4 п. 2.3 «б», п. 10.9 ПДР України.

Доводів апелянта про те, що відео з місця ДТП підтверджує його невинуватість є безпідставними, та як переглянуте в судовому засіданні те саме відео, про яке зазначає апелянт, містить зворотною інформацію, та повністю підтверджує пояснення ОСОБА_5, та спростовує пояснення ОСОБА_4

Стосовно тверджень апелянта, що ДТП мало місце о 14 год. 15 хв., а не 17 год. 35 хв., та що вони після скоєння цієї пригоди о 14 год. 15 хв. 07.11.2017 року домовились роз'їхатися та вирішити це питання без працівників поліції, що дозволяє їм п. 2.11 ПДР України, то вони є слушними, але вони не спростовують вини ОСОБА_4 у вчинених правопорушеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 вирішив з нього отримати гроші, скористатися страховкою, тому о 16.50 повернувся на місце ДТП та викликав поліцію заявивши, що ОСОБА_4 після скоєння ДТП втік з місця пригоди чим підробив сам факт скоєння ДТП, то вони жодним чином не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_4 в інкримінованих йому правопорушеннях.

За таких обставин, постанова судді Подільського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_4, без задоволення.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та провадження в справі відносно ОСОБА_5 про притягнення його до адміністративного відповідальності, передбаченої ст. 122-4 КУпАП в зв'язку з вчиненням ним дії в стані крайньої необхідності - закрито, - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич