Справа № 642/1010/18
Провадження № 3/642/546/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Шрамко Л.Л., за участю прокурора Мельничук О.А., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН номер НОМЕР_1,громадянина України, проректора з науково-педагогічної роботи Харківської медичної академії післядипломної освіти, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: м. Харків, пров. Мітінговий, 5, 7, за ч. 1 ст.172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов матеріал про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1ст. 172-6 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення №106 від 12 березня 2018 року, складеному оперуповноваженим УЗЕ в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2, зазначено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи Харківської медичної академії післядипломної освіти, 14 серпня 2017 року був звільненим з вище зазначеної посади та будучи згідно з підпунктом «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ, субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією, в порушенні вимог ч.2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних на те причин, а саме пізніше дня припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, оприлюднив 17.11.2017 на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Е - декларацію перед звільненням за період з 01.01.2017 по 14.08.2017, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 ст. 172-6КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, заперечував, вважав, що в його діях відсутній склад зазначеного правопорушення, зазначив, що вищевказана декларація була оприлюднена на офіційному веб-сайті Національного агентства із запізненням у звязку з тим, що у нього не було відповідних розяснень з приводу правильного та своєчасного подання Е - декларації субєкта декларування. Про затвердження та введення в дію Наказу керівника ХМАПО м № 415-з від 10.10.2016 року «Антикорупційна програма ХМАПО щодо дотримання вимог та обмежень Закону України «Про запобігання корупції» йому не було відомо, та умислу на вчинення адміністративного правопорушення він не мав.

Прокурор Мельничук О.А. у судовому засіданні вважала доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, просила піддати його адміністративному стягненню.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши адміністративний матеріал, приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог КУпАП одним із завдань провадження у адміністративних справах цієї категорії є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст.247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на зясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до субєктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст.38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1відповідно до витягу з наказу №77- К від 04.12.2009 був назначений на посаду проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи ОСОБА_3, та будучи згідно з підпунктом «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ Закону являється субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією.

Відповідно до контракту проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи ОСОБА_3 31 від 24.11.2014 ОСОБА_1 наділений адміністративно - господарськими та організаційно - розпорядчими функціями тобто являється посадовою особою, юридичної особи публічного права.

Згідно витягу з наказу № 154-К від 14.08.2017 ОСОБА_1 був звільнений з посади проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, підставою для звільнення була заява останнього.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VІІ посадову особу юридичної особи публічного права віднесено до субєктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Враховуючи, що до пункту 13 статті 1 Закону №1700-VІІ, субєкти декларування - особи, зазначені у підпункті "а" пункту 2 частини першої статті З цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону №1700-VІІ, особи зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства Е - декларацію, за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

Згідно з набранням чинності 30 березня 2017 року Закону № 1975-VІІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб". Відповідно до цього закону продовжено до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше. Таким чином ОСОБА_1 повинен був подати Е - декларацію за 2016 рік у строк з 01 січня 2017 року по 01 травня 2017 року включно.

На виконання вимог абзацу першого частини першої статті 45 Закону №1700-VІІ, ОСОБА_1, займаючи посаду проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи ХМАПО, 06.03.2017 року оприлюднив на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Е - декларацію за минулий 2016 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсіhttps://public.nazk/gov/ua (гіперпосилання на Е - декларацію субєкта декларування в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування) - https://public.nazk.gov.ua/declaration/7у85186у-7с0у-4с99-9сас-08a8a52ffe9a).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону №1700-VІІ, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Беручи до уваги Розяснення НАЗК №3 від 11.08.2016 щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

ОСОБА_1, станом на 14.08.2017, будучи звільненим з посади проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи ХМАПО був зобовязаний подати декларацію субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування не пізніше дня припинення діяльності на посаді, а саме 14 серпня 2017 року.

Згідно інформації з офіційного веб-сайту Національного агентства, декларацію субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подав 17 листопада 2017 року (гіперпосилання на Е - декларацію в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування) https://public.nazk.gov.ua/declaration/e7e2a05d-4b21-4baf-bc55-7c9be60f2d32).

Відповідно до абзацу 10 глави 11 «Права та обовязки уповноваженого» уповноважена особа за проведення роботи з питань запобігання та виявлення корупції повинна надавати допомогу субєктам декларування ХМАПО перед заповненням декларацій,.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Складом інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.172-6 КУпАП є несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. ст.10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомити про суттєві зміни, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з'ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

При цьому, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення вчинено 15 серпня 2017 року.

Листом № 8692/20/119/01-2017 від 20.12.2017 т.в.о. начальника УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України ОСОБА_3 вже повідомив ректора ХМАПО про наявність інформації щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» з боку проректора ХМАПО ОСОБА_1

Враховуючи, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності, суд позбавлений процесуальної можливості в подальшому досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя Л.Л.Шрамко