Єдиний унікальний номер 233/277/18 Номер провадження 33/775/202/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області Акуленко В.В., за участю представника ОСОБА_2 та особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 352,00 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 20 січня 2018 року о 01 годині 10 хвилин в м. Костянтинівка по вул. Шмідта біля будинку 24, ОСОБА_3 керував транспортним засобом Geely-CK, номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей), від застосування на місці приладу алкотестер 6810 «Драгер» та проходження медичного огляду в медичному закладі на встановлення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив своїми діями вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує, що не керував транспортним засобом, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Зазначає, що справа була розглянута без його участі, що позбавило його можливості реалізувати своє право на захист. Вважає, що призначене стягнення є занадто суворим, оскільки суд не врахував, що автомобіль є його єдиним джерелом доходу.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слід зазначити наступне.

Як встановлено з матеріалів провадження, апелянт дійсно не приймав участь у розгляді справи 12 квітня 2018 року.

Разом з тим, протягом 05.02 - 12.04.2018 року, суд неодноразово вживав заходів щодо повідомлення апелянта, шляхом надіслання судових повісток та їх розміщення на офіційному Web-сайті Судової Влади України, а також застосування приводу, проте в жодне з призначених судових засідань ОСОБА_3 не з'явлився (а.с. 10-11, 12, 17-18, 30-31, 32).

Відповідно до відеозапису, наданого поліцейським, ОСОБА_3 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та про його розгляд в суді, проте жодних заходів з метою дізнатися про стан відомого йому судового провадження не вжив.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, відсутність апелянта під час розгляду справи в суді першої інстанції зумовлена саме його пасивною поведінкою.

Крім того, наведені ОСОБА_3 наслідки його неприбуття в судове засідання у виді відсутності допиту свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в даному випадку жодним чином не вплинули на повноту судового розгляду, оскільки вказані ним доводи щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю спростовані дослідженими матеріалами справи.

Так, згідно відеозапису, наданого поліцейським, автомобіль НОМЕР_2 рухався по дорозі, в подальшому був зупинений працівниками поліції, за кермом вказаного транспортного засобу перебував саме ОСОБА_3 (а. с. 62)

Отже версія апелянта про те, що він не керував транспортним засобом є надуманою та викликана прагненням уникнути адміністративної відповідальності.

За таких обставин допит осіб, що перебували з ним в автомобілі є недоцільним.

Факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою технічних засобів та в закладі охорони здоров'я також зафіксований на відеозаписі та крім того підтверджується самим апелянтом, тому відсутня необхідність додаткового встановлення цих обставин шляхом допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Таким чином суддя, прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_9 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено лише стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Жодних альтернативних видів впливу на правопорушника вона не містить, а тому відсутні підстави для пом'якшення покарання, оскільки фактично його розмір є мінімальним.

Враховуючи викладене, постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року відносно ОСОБА_3 без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя