АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/350/18 Головуючий І інстанції
Справа № 645/866/18 ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області - ОСОБА_2,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

захисника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівником поліції 05.02.2018 року складений протокол відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БР № 044699, 05.02.2018 року о 14-30 год на 321 км автодороги М-05, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху в наслідок чого скоїв наїзд на металеву споруду (відбійник) в результаті чого автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 березня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн., стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 352, 40 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Районний суд неповно зясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції своєї провини у порушення п. 12.1 ПДР України та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнавав. Не зважаючи на його пояснення суд безпідставно визнай ОСОБА_3 винним у скоєнні правопорушення та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Зазначає, що зіткнення відбулося у наслідок вибуху колеса. Також, посилається на порушення поліцейськими вимог законодавства та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» при складанні відносно нього протоколу.

Просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 березня 2018 року, провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника адвоката ОСОБА_4 які апеляційну скаргу підтримав, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За порушення вимог п. 12.1 ПДР України передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується:

- схемою місця ДТП з якої видно, що ОСОБА_3 керував автомобілем «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху в наслідок чого скоїв наїзд на металеву споруду (відбійник).

Механізм утворення ДТП відповідає механічним пошкодженням автомобіля НОМЕР_1: пошкоджено переднє праве крило, решітка радіатору, ліве та праве колеса, кришка бамперу, заднє ліве та праве крило, задній бампер, ліхтарі, передні фари (а.с. 3).

Також, в своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначив, що 05.02.2018 року о 14-30 год. керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі М-05 Київ-Одеса зі сторони ОСОБА_1 в напрямку Києва на 321 км. Вибухнуло колесо, в наслідок чого не впорався з керуванням та допустив наїзд на металевий відбійник (а.с. 4).

Таким чином, ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення з відбійником, дотримуючись швидкості руху визначених п. 12.4 ПДР України та виконуючи вимоги положень п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, оскільки згідно даних схеми місця ДТП гальмівний шлях автомобіля «Mercedes-Benz» складає майже 100 м, що свідчить про велику швидкість руху та не відповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п. 12.1 ПДР України (а.с. 3).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти ОСОБА_4» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_3 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляв (а.с. 1-2).

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_3 зі сторони працівників поліції було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 суду не надали.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення БР № 044699 від 05.02.2018 року стосовно ОСОБА_3 складений в установленому законом порядку, протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необєктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

При апеляційному перегляді постанови районного суду ОСОБА_3 пояснив, що після зіткнення перебував у стані шоку, свої пояснення виклав під диктовку поліцейських.

Данні пояснення апеляційний суд оцінює критично та розцінює як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності, оскільки пояснення ОСОБА_3 написані власноруч та ним підписані, що при наданні для огляду ОСОБА_3 не заперечував (а.с. 2).

Посилання на фотокартки, на яких нібито зафіксовано розрив колеса, що на думку ОСОБА_3 стало причиною ДТП, то ці фотокартки не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення технічного стану транспортного засобу, причину ДТП, інших фактів, що повязані з технічними особливостями автотранспортних засобів ОСОБА_3 не заявляв.

Згідно з КУпАП суду належить вирішити правове питання щодо факту порушення ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений за порушення п. 12.1 ПДР України, причиною ДТП стало саме невиконання вимог ПДР України, за що передбачено адміністративна відповідальність, встановлена ст. 124 КУпАП, яка настає в разі неврахування водієм дорожньої обстановки, а також особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обовязок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.

Застосування Фрунзенським районним судом м. Харкова стосовно ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 березня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 247, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3залишитибез задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2