АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5026/17 Номер провадження 33/786/450/18Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Нізельковська Л.В.

за участі:

захисника - адвоката Гузь Т.О.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 05 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 352, 40 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 06.11.2017 року, о 17.35 год., по вул.Занасипський Шлях в м.Кременчук Полтавської області керував автомобілем „Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку за допомогою приладу драгер в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушив п.2.9(а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі правопорушник просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. При цьому факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння заперечує та зазначає, що під час спілкування з працівниками поліції він знаходився на пасажирському сидінні із дитиною, а за кермом автомобіля перебувала його цивільна дружина ОСОБА_4 Водночас, з наявного в матеріалах справи відеозапису, рух транспортного засобу та момент його подальшого зупинення не відображено.

Окрім того, просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто суддею за відсутності захисника та правопорушника, які належним чином про дату, місце та час розгляду повідомлені не були, зі змістом постанови адвокат ознайомився лише 13.02.2018 року, а тому не мали змоги в передбачені законом строки оскаржити вказану постанову.

Вислухавши захисника Гузь Т.О. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, заслухавши пояснення свідка, переглянувши відеозапис з місця події, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто суддею за відсутності захисника та правопорушника, а про результати розгляду справи адвокату стало відомо лише 13.02.2018 року, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даної вимоги закону не виконав, провів неповне та необ'єктивне дослідження обставин справи, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Частиною 1 ст.130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов'язаний на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_3 пояснив, що 06.11.2017 року автомобілем він не керував. На момент, коли до нього підійшли працівники поліції, він сидів із дитиною на пасажирському сидінні, а за кермом транспортного засобу перебувала його дружина.

Свідок ОСОБА_4 апеляційному суду зазначила, що близько 17.35 год. 06.11.2017 року вона керувала транспортним засобом та, почувши сигнал поліції з вимогою про зупинення, була змушена припинити рух.

В поясненнях свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали, що їх зупинили працівники поліції та просили засвідчити процедуру проходження ОСОБА_3 огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Про обставини події знають лише зі слів працівників поліції, а перебування ОСОБА_3 за кермом автомобіля, на момент його зупинки, вони особисто не бачили.

Як вбачається із відеозапису, приєднаного до матеріалів справи, за кермом автомобіля, який було зупинено поліцейськими, перебувала ОСОБА_4, в той час, як ОСОБА_3 знаходився на передньому пасажирському сидінні. Факт перебування ОСОБА_3 на місці водія, та, як наслідок, його керування автомобілем на відеозаписі не зафіксовано.

Враховуючи, що належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_3 правопорушення в матеріалах справи відсутні, факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння є не доведеним.

Суддя суду першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 05 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 05 лютого 2018 року відносно ОСОБА_3 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КпАП України в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ Л.В. Нізельковська