АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/5203/17 Суддя 1 інстанції: Іващенко С.О.
Провадження: 33/790/254/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

25 квітня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника - адвоката Ярмиша Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 352 (триста п»ятдесят дві) грн. 40 коп.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 14.11.2017 року о 00:10 год. в м. Харкові по вул. Балканській 38, водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з.НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На місці зупинки водій від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер 6820» та в медичній установі відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуФрунзенського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказує, що він був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП. Як зазначає апелянт, місцевий суд спочатку задовольнив, а потім відмовив у задоволенні усіх поданих клопотань, зокрема, про допит свідків, працівників поліції та ін., чим повністю проігнорував положення статті 245 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Ярмиш Н.О. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити та закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю й діях ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_2, зокрема, зазначив, що у день, коли мала місце вище вказана подія, він разом зі своїми друзями (всього - чотири чоловіка) їхали в автомобілі, який належить ОСОБА_2 на праві довіреності. Зважаючи на те, що друзі перед цим відпочивали, вживали алкоголь, у салоні машини був наявний характерний запах. Коли автомобіль зупинили співробітники поліції, вони звернули увагу на цей факт, та попросили водія (ОСОБА_2) надати документи. Водій зазначив, що алкогольних напоїв не вживав, однак, виконав вимогу поліцейських, після чого останні видалились до патрульного авто. Приблизно хвилин через 15 інспектори повернулись, та попросили одного з друзів написати розписку для того, як зазначили, щоб не виникло неприємностей. Як вказував ОСОБА_2, про те, що відносно нього було складено протокол, він не знав, нічого не підписував, свідків на місці події не бачив. Крім того, водійське посвідчення у нього вилучали, додому він поїхав за кермом свого авто. Також, як наголошував апелянт, алкоголь він не вживає взагалі за медичними показами.

Інспектор Микитенко С.І. пояснив суду, що вночі 14.11.2017 року зупинили автомобіль, у якому було чотири чоловіка, за кермом - ОСОБА_2. Поліцейські попросили водія надати документи, яких у нього при собі не виявилось, у зв»язку із чим інспектором було складено відповідну постанову. Зважаючи на те, що у ОСОБА_2 були явні ознаки алкогольного сп»яніння, йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп»яніння у встановленому законом порядку - на місці зупинки та у закладі охорони здоров»я. Від обох варіантів хлопець відмовився. Як вказував інспектор, ОСОБА_2 на контакт зі співробітниками поліції категорично не йшов, жалівся на погане самопочуття, у зв»язку із чим йому було запропоновано викликати медичну допомогу, від якої він відмовився.

Інспектор Фоміних А.В., який є автором протоколу серії БД № 121202 від 14.11.2017 р., в цілому підтвердив версію подій, викладену своїм колегою. Додатково повідомив, що причиною зупинки автомобіля ОСОБА_2 стали задні габарити, які не працювали. У зв»язку з відмовою водія надати водійське посвідчення, особу було встановлено за паспортом. На пропозицію поліцейських дати пояснення до протоколу категорично відмовився.

Також, до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_4, зі змісту яких вбачається, що 13.11.2017 року він був одним із пасажирів автомобіля під керуванням ОСОБА_2 Коли авто зупинили поліцейські та підійшли до автомобіля, їм здалося, що від водія йде запах алкоголю. Однак, як вказує свідок, ОСОБА_2 в той день алкоголь не вживав, характерний запах, ймовірно, відчувався від інших пасажирів авто. Після того, як ОСОБА_2 надав інспекторам документи, останні пішли до своєї патрульної машини. Хвилин через 20 поліцейські повернулись та попросили ОСОБА_4 написати розписку на предмет того, що він зобов»язується не передавати у керування ОСОБА_2 його автомобіль. Як вказує свідок, писати розписку він не хотів, однак інспектори погрожували у випадку відмови не відпускати друзів, а тому хлопець вимушений був погодитися. Після того, ОСОБА_2 повернули документи, та компанія залишила місце події на тому ж ТЗ, за кермом - ОСОБА_2. Про те, що відносно ОСОБА_2 був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_4 дізнався лише після того, як отримав судову повістку.

Вивчивши матеріали справи, доводи ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 121202 від 14.11.2017 року (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 3, 4).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 1.3. Інструкції ознаками сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_4, так як він є товаришем ОСОБА_2 та може свідчити на його користь. Посилання свідка на те, що розписка написана ним під тиском працівників поліції, нічим не підтверджені. Даних щодо оскарження дій працівників поліції матеріали справи не містять.

Порушень норм КУпАП під час складення протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіФрунзенського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.С. Яковлева