АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1053/2018 Головуючий в 1-й інстанції: Коляденко П.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ЖукО.В.,

розглянувши 21 березня 2018 року апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2018 року постановою судді Дарницького районного суду м. Києва Лакизу С.М. визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 320 гривень на користь держави.

Згідно з постановою 02 листопада 2017 року, о 01 годині 30 хвилин, по вул. Урлівській, 5 в м. Києві ОСОБА_3, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, і відповідно не мав обов'язку виконувати вимоги працівника поліції, передбачені п.2.5 ПДР України. Так, 02.11.2017 він, перебуваючи у своєму автомобілі НОМЕР_1, побачив екіпаж патрульної поліції біля будинку №5 по вул. Урлівській в м. Києві та запитав, чи не заблукали вони і чим він може їм допомогти. Однак, працівники поліції відповіли йому у грубій формі, він зробив їм зауваження з цього приводу і повернувся до свого автомобіля, а згодом до нього підійшов інспектор патрульної поліції, попросив надати посвідчення водія, документи на автомобіль та повідомив про підозру щодо перебування його у стані алкогольного сп'яніння.

Зазначає, що відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки був обурений поведінкою працівників патрульної поліції. Свідки при цьому присутні не були.

Після тривалої бесіди з працівниками поліції у їх службовому автомобілі, йому було запропоновано підписати протокол про адміністративне правопорушення БР№115772, у якому не було зазначено прізвище одного зі свідків та відсутній підпис іншого свідка, та вилучено у нього посвідчення водія.

Вважає, що факт керування ним транспортним засобом не доведено і відеозаписом події не підтверджуються. Також зазначає, що судом першої інстанції поверхнево розглянуто справу та залишено поза увагою його клопотання про допит свідків, зазначених у протоколі. На думку апелянта, письмові пояснення свідків не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не надавали їх під присягою безпосередньо в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу з доповненнями, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, переглянувши відеозапис, наданий поліцейськими, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_3 є правильними та підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків та відеозаписі події.

З протоколу про адміністративне правопорушення БР№115772 відносно ОСОБА_3 вбачається, що 02 жовтня 2017 року, о 01 годині 30 хвилин, в м. Києві по вул. Урлівській, 5 водій керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків/а.с.1/.

До протоколу додані письмові пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з яких вбачається, що 02 листопада 2017 року, о 01 годині 40 хвилин, в м. Києві по вул. Урлівській, 5 вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_3. В їх присутності вказаний водій відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану сп'яніння /а.с.2/.

В поясненнях зазначені анкетні дані свідків та наявні їх особисті підписи.

З відеозапису, наданого працівниками поліції суду апеляційної інстанції, вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» в присутності двох свідків /а.с.14/.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відсутність особистого підпису свідка ОСОБА_4 в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, за наявності його письмових пояснень, не є підставою для визнання його недопустимим або неналежним доказом по справі.

Крім того, норми КУпАП не передбачають обов'язкового допиту свідків безпосередньо в судовому засіданні судом першої чи апеляційної інстанції та приведення їх до присяги.

Тому, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є належними і допустимими доказами по справі, а їх присутність під час відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння підтверджується відеозаписом.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до наданих ОСОБА_3 письмових пояснень громадянки ОСОБА_6 щодо не керування ним транспортним засобом «Сіат» д.н.з.НОМЕР_2 у період часу з 01 години по 01 годину 30 хвилин 02.11.2017, оскільки такі пояснення останньої спростовуються вище вказаними доказами, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, працівниками поліції дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Вважаю, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про доведеність вини ОСОБА_3 в порушення п.2.5 ПДР України.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук