Номер провадження: 33/785/177/18
Номер справи місцевого суду: 520/7221/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря Тьосової В.Я. та представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який тимчасово не працює, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 04.06.2016 року, о 02 годині 30 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Академіка Вільямса, 51/1 у м. Одесі, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей), в стані алкогольного спяніння, яке було встановлено за допомогою приладу «Drager 0273» і за результатом виявлено 0,78 % проміле алкоголю.

За даним фактом співробітниками управління поліції відносно ОСОБА_4 було складено протокол серії АП2 № 402984 від 04.06.2016 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, зібрані пояснення свідків вказаного правопорушення та інші документи.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, вважає постанову суду не обґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню звязку з порушенням з боку співробітників поліції своїх повноважень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі апелянт вказав, що при складанні протоколу співробітники поліції встановили особу правопорушника лише з пояснень невідомих осіб. що знайшло своє відображення в протоколі. Данні свідки ОСОБА_5 невідомі і хто вони він не знає. Тим саме, на думку апелянта, співробітниками поліції були порушені вимоги ст.ст. 251, 256, 258, 266 КУпАП. На цій підставі апелянт вважає, що докази у адміністративній справі були отримані з порушенням закону і відповідно до ст. 62 Конституції України на них не може ґрунтуватись обвинувачення. Відповідно до вищевказаного вважає, що постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Крім того представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 просить поновити строк для апеляційного оскарження постанови районного суду на тих підставах, що в протоколі про адміністративне правопорушення співробітниками поліції було вказано адресу проживання ОСОБА_6 в м. Києві, якої взагалі не існує. Внаслідок цього ОСОБА_4 був позбавлений можливості прийняти участь у розгляді справи, надавати суду свої пояснення та вчасно отримати постанову суду для її оскарження у передбачений ст.. 294 КУпАП строк. Про існування постанови суду ОСОБА_4 дізнався випадково 18.12.2017 року, після чого 22.12.2017 року уклав з адвокатом ОСОБА_7 договір про надання правової допомоги, який в той же день подав апеляційну скаргу.

В судовому засіданні апеляційного суду, яке було призначено в режимі відео конференції на 06.04.2018 року з'явився представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3, який підтримав клопотання про поновлення строку та просив його задовольнити.

Вивчивши доводи клопотання та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, в звязку з чим апеляційна скарга не підлягає подальшому розгляду та підлягає поверненню представнику ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_3 з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з вимогами ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У клопотанні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 поставив питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вказавши, що ОСОБА_4 не був присутній в судовому засіданні при розгляді справи, а про існування відносно нього постанови суду від 14.07.2016 року дізнався лише 18.12.2017 року.

При цьому, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_4 дійсно не був присутній під час розгляду справи та винесенні рішення по справі районним судом, але його ствердження про те, що він дізнався про постанову суду відносно нього лише 18.12.2017 року є таким, що не відповідає дійсності.

Між тим, як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції Київського районного суду м. Одеси, заява про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи до місцевого суду була подана представником ОСОБА_4 - ОСОБА_8 ще 09.11.2017 року та 15.11.2017 року вона ознайомилась з усіма матеріалами адміністративної справи та отримала копію оскаржуваної постанови / а.с. 13 /.

В судовому засіданні представник - адвокат ОСОБА_3 підтвердив суду, що ОСОБА_8 дійсно була представником ОСОБА_4, так як він уповноважив її на ознайомлення з матеріалами адміністративної справи в суді та видав їй відповідне доручення.

Однак апеляційна скарга на вказану постанову була подана представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 лише 22.12.2017 року, тобто після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.

Інших доводів, які вказують на поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови районного суду представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 в поданій ним апеляційній скарзі не навів та на їх підтвердження відповідних доказів не надав.

Приймаючи відповідне рішення, апеляційний суд виходить з того, що в судовому засіданні був встановлений факт отримання представником ОСОБА_4 - ОСОБА_8 копії постанови районного суду від 14.07.2016 року саме 15.11.2017 року в звязку з чим зазначені твердження ОСОБА_4 про необізнаність про прийняте відносно нього судове рішення спростовуються матеріалами справи / а.с. 13 /.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 не наведено обєктивних причин щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, що вказує на те, що ОСОБА_4 не був позбавлений можливості своєчасно, у передбачений законом 10-денний строк, з моменту отримання копії постанови суду, подати апеляційну скаргу та оскаржити її в апеляційному порядку.

За таких обставин, клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а подана ним апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2016 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без задоволення.

Повернути апелянту подану ним апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9.