№3/263/713/2018
№263/1528/18

ПОСТАНОВА

12 квітня 2018 року м.Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Томілін О.М., при секретарі Гущиній О.О., розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо Багірова Руслана Новруз Огли, 25.01.1982 року народження, проживаючого по бул.Меотіди, 36-77, у м.Маріуполь, Донецької області, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 07.02.2018 року, 04.02.2018 року о 20 год. 40 хв. в м. Маріуполі по вул. Торговій біля будинку №43 водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.9а Правил Дорожнього руху України керував автомобілем марки «ВАЗ 21011», р.н.з. 61806ЕА, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Маріуполя», висновок №695/45 від 03.02.2018р. Таким чином ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9а Правил Дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Багіров Р.Н. та його захисник Бадалов А.З. в судове засідання не зявилися, від захисника надійшла заява про перенесення розгляду справи у звязку з хворобою Багірова Р.Н.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Про дату судового засідання 12 квітня 2018 року ОСОБА_1 був сповіщений належним чином, про що у матеріалах справи є відповідна розписка. Однак 12.04.2018 року від захисника ОСОБА_2 надійшла заява про перенесення розгляду справи у звязку з хворобою ОСОБА_1 При цьому жодних документів, які б підтверджували хворобу та знаходження ОСОБА_1 на лікарняному до заяви не додано.

Отже, обставини неявки у судові засідання Багірова Р.Н., якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, який приймав участь у попередніх судових засіданнях, заперечуючи свою вину, його належний виклик в судове засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, поважність причини своєї неявки не довів, у звязку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, суд розглядає справу на підставі матеріалів, які є у справі.

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення по справі повторної експертизи у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Маріуполя» відносно ОСОБА_1 на підставі зразків біоматеріалів останнього, які зберігаються у КЛПУ, з метою визначення кількості алкоголю в крові ОСОБА_1, оскільки попередні висновки лікаря щодо стану спяніння ОСОБА_1 складені з порушенням відповідної Інструкції.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні вказаного клопотання за його безпідставністю та необґрунтованістю. Посилання захисника на допущені лікарем порушення Інструкції є його власною думкою та повинні оцінюватися в сукупності з іншими матеріалами справи та наданими доказами судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення постанові у справі. Крім того, захисником не вказано, яку саме експертизу він просить призначити.

Керуючись ст.ст. 273, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника Бадалова А.З. про призначення по справі повторної експертизи відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3