АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1324/2018 Головуючий в 1-й інстанції: Бабайлова Л.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ЖукО.В.,

розглянувши 02 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року про притягнення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2018 року постановою судді Деснянського районного суду м. Києва Семенова О.О. визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок на користь держави.

Згідно з постановою 06 лютого 2018 року, о 13 годині 20 хвилин, ОСОБА_4, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказану постанову, а провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що на момент зупинки автомобіля у нього були відсутні ознаки та він не перебував в стані наркотичного сп'яніння, що підтверджується відповідною медичною довідкою, якій суд не надав належної оцінки. Крім того, свідки також висловлювали свої сумніви щодо перебування його в стані наркотичного сп'яніння, однак ця частина відеозапису не була надана поліцейськими.

На думку апелянта, відсутність підтвердження у нього ознак наркотичного сп'яніння виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо порушень поліцейськими вимог діючого законодавства зазначає, що в протоколі відсутній час вчинення ним адміністративного правопорушення і його уточнення судом в оскаржуваній постанові, на думку апелянта, є незаконним. Звертає увагу на те, що в наданій йому копії протоколу відсутня частина статті 130 КУпАП, що свідчить про наявність виправлень і дописок після його складання та підписання всіма учасниками події.

Також, в протоколі чітко не сформульовано, який огляд і у який спосіб мав пройти апелянт на вимогу працівників поліції, таке обвинувачення є йому не зрозумілим і порушує право на захист. Тому вважає, що висновки суду про його однозначну відмову від запропонованого огляду не узгоджуються з матеріалами справи.

Зазначає, що додані до протоколу пояснення свідків написані на заздалегідь надрукованих бланках і не відповідають дійсності, у тому числі в частині його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки проходження огляду за допомогою даного приладу йому не пропонувалося.

Крім того, матеріали справи не містять відповідного направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану сп'яніння, що на думку апелянта свідчить про те, що таке направлення поліцейським не складалося і відповідно він був позбавлений можливості його пройти.

Тобто, судом першої інстанції було поверхнево розглянуто матеріали даної справи, оскільки залишено поза увагою наявність порушень вимог законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалів; не допитано в судовому засіданні свідків для з'ясування дійсних обставин події.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, переглянувши відеозапис, наданий поліцейськими, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_4 є правильними та підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків та відеозаписі події.

З протоколу про адміністративне правопорушення БД№106107, складеному 06.02.2018 о 13 годині 20 хвилин відносно ОСОБА_4 вбачається, що 06 лютого 2018 року в м. Києві по проспекту В.Маяковського, 43/5, водій керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови і координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

До протоколу додані письмові пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, з яких вбачається, що 06 лютого 2018 року, о 13 годині 20 хвилин, в м. Києві по проспекту В.Маяковського, 43/5 вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_4. В їх присутності вказаний водій відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння.

В поясненнях і протоколі зазначені анкетні дані свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, наявні їх особисті підписи.

В письмових поясненнях ОСОБА_4 зазначив, що 06.02.2018 відмовився від проходження огляду у лікаря-нарколога тому, що поспішає на важливу зустріч /а.с.4/.

Відповідно ОСОБА_4 було зрозуміло, який огляд і у який спосіб він мав пройти на вимогу поліцейського.

Відеозапис, наданий працівниками поліції суду першої інстанції, складається з трьох частин. З них вбачається, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у лікаря-нарколога в присутності двох свідків та зазначив, що дуже поспішає.

При цьому, ОСОБА_4 і свідкам було роз'яснено про наявність у поліцейських підстав вважати, що він перебуває в стані наркотичного сп'яніння, а також вимоги п.2.5 ПДР України щодо обов'язку водія пройти такий огляд на їх вимогу /а.с.6/.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року /далі - Інструкція/ передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 12 розділу II Інструкції,у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Дана Інструкція не передбачає обов'язкового надання водію транспортного засобу направлення на огляд з метою виявлення стану сп'яніння у разі відмови останнього від його проходження.

В матеріалах справи міститься довідка головного лікаря ТОВ «Клініка Гальченко В.В.» Коршака В.І. №131 від 16.02.2018, згідно якої 06 лютого 2018 року о 15 годині ОСОБА_4 звернувся з проханням зробити йому наркологічний огляд. При огляді лікарем-наркологом ознак наркотичного сп'яніння не виявлено. Результат тесту «Narcoscren» - негативний /в сечі та слині наркотичних засобів не виявлено/ /а.с.19/.

Проте, наявність такої медичної довідки не спростовує наявність у поліцейського підстав вважати, що водій ОСОБА_4 перебував з ознаками наркотичного сп'яніння на момент його зупинки.

Крім того, така довідка не спростовує факт відмови ОСОБА_4 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, затвердженому управлінням охорони здоров'я місцевої державної адміністрації.

Свідки не мають повноважень підтверджувати або спростовувати наявність будь-яких ознак сп'яніння у водіїв.

Норми КУпАП не передбачають обов'язкового допиту свідків безпосередньо в судовому засіданні судом першої чи апеляційної інстанції. Письмові пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 є належним і допустимими доказами по справі, а їх присутність під час відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я підтверджується відеозаписом.

Формулювання у протоколі БД№106107 відносно ОСОБА_4 обставин вчиненого ним адміністративного правопорушення відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не позбавляє останнього права на захист.

Уточнення судом першої інстанції часу вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, за наявності цих даних в поясненнях свідків, не є підставою для скасування постанови і закриття провадження по справі.

Також, в протоколі відносно ОСОБА_4 зазначено частину статті 130 КУпАП щодо кваліфікації його дій, відповідно відсутність цих даних на наданій йому копії протоколу не є порушенням вимог КУпАП, яке тягне за собою скасування постанови суду.

Враховуючи викладене, працівниками поліції дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції. Вважаю, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про доведеність вини ОСОБА_4 в порушення п.2.5 ПДР України.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_4 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук