Справа № 592/2800/18
Провадження № 3/592/634/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Хитров Борис Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли від Сумської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце народження: Удмуртія, Луганська область, м. Стаханов, пенсіонера, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1 виданий Стахановським МВ УМВС України в Луганські області 22.10.2011 р.,

за ст.482 ч.1 МК України,

встановив:

Із змісту протоколу про порушення митних правил № 0036/80500/18 від 12.01.2018 року вбачається, що 12.01.2018 року о 11 годині 38 хвилини в зону митного контролю митного поста «Бачівськ» Сумської митниці ДФС, в напрямку «вїзду» з РФ до України, заїхав вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номер 45466АМ, шасі №7/ причіп 08260АМ, шасі №7510, під керуванням гр.. України ОСОБА_1 Під час здійснення митного контролю було встановлено, що факти переміщення через митний кордон України вказаного транспортного засобу в базах даних ДФС відсутні. Відповідно до наданих гр.. ОСОБА_1 поясненням, було встановлено, що 10.01.2018 року гр.. ОСОБА_1 перемістив транспортний засіб марки «КАМАЗ», реєстраційний номер 45466АМ, шасі №7/ причіп 08260АМ, шасі №7510, через митний кордон з України до Росії поза митним контролем та поза місцем розташування митного органу і без виконання митних формальностей, а саме: з м. Стаханів Луганської області до РФ через пункт пропуску «Довжанський», який згідно наказу Державної фіскальної служби України від 27.11.2014 року № 331 ліквідований, як відокремлений структурний підрозділ. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч.1 ст.482 МК України. (а.с.2-5)

Із змісту письмових пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 (вх..№12083 від 27.03.2018 р.) та пояснень, наданих під час розгляду справи, вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.482 МК України, на підставі протоколу про порушення митних правил № 0036/80500/18 від 12.01.2018 року, складеного головним державним інспектором ВОР УПМП та МВ Сумської митниці ДФС ОСОБА_3 Відповідно до протоколу про порушення митних правил 12.01.2018 року о 11 годині 38 хвилини в зону митного контролю митного поста «Бачівськ» Сумської митниці ДФС, в напрямку «вїзду» з РФ до України, заїхав вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номер 45466АМ, шасі №7/ причіп 08260АМ, шасі №7510, під керуванням гр.. України ОСОБА_1 Під час здійснення митного контролю було встановлено, що факти переміщення через митний кордон України вказаного транспортного засобу в базах даних ДФС відсутні. Відповідно до наданих гр.. ОСОБА_1 поясненням, було встановлено, що 10.01.2018 року гр.. ОСОБА_1 перемістив транспортний засіб марки «КАМАЗ», реєстраційний номер 45466АМ, шасі №7/ причіп 08260АМ, шасі №7510, через митний кордон з України до Росії поза митним контролем та поза місцем розташування митного органу і без виконання митних формальностей, а саме: з м. Стаханів Луганської області до РФ через пункт пропуску «Довжанський», який згідно наказу Державної фіскальної служби України від 27.11.2014 року № 331 ліквідований, як відокремлений структурний підрозділ. У звязку з цим, головний державний інспектор ВОР УПМП та МВ Сумської митниці ДФС ОСОБА_3 дійшов висновку про наявність ознак порушенням ОСОБА_1 митних правил, передбачених ч.1 ст.482 МК України.

Також, на підставі ст.511 МК України вищевказаним протоколом у ОСОБА_1 були вилучені: транспортний засіб марки «КАМАЗ», реєстраційний номер 45466АМ, шасі №7, який належить ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, яким на підставі довіреності від 13.04.2015 р. користується ОСОБА_1; причіп 08260АМ, шасі №7510, який належить ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_3, яким на підставі довіреності від 27.03.2017 р. користується ОСОБА_1; Свідоцтво про реєстрацію №359339 та Свідоцтво про реєстрацію №609149.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.482 МК України, оскільки останній не переміщував та не вчиняв дій, спрямованих на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів, у звязку з цим, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю з підстав встановлених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а вилучене майно згідно протоколу про порушення митних правил поверненню ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.482 МК України передбачено, що переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, транспортних засобів безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, транспортних засобів і транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза митним контролем. Згідно ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст.245 КУпАП та ст.486 МК України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 248 КУпАП передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою) , який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст.280 КУпАП та ст.489 МК України при розгляді справи про правопорушення митних правил підлягають зясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення (тобто час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення) , чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.251 КУпАП та ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів, поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, в тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до ст.458 МК України та ст.9 КУпАП протиправне діяння, вчинене певною особою, визнається порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності, наявність вини є невідємною ознакою субєктивної сторони будь якого адміністративного правопорушення.

Виходячи з конструкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, а також розяснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005 року, субєктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю в особи вини у формі прямого умислу. При цьому, за змістом ст.10 КУпАП наявність умислу є необхідною у всіх випадках, коли особа притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що може бути зроблено тільки навмисно, вина у формі умислу полягає в усвідомленні особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності, передбаченні її шкідливих наслідків та бажанні їх або свідомого допускання настання цих наслідків. Разом з цим, протокол про порушення митних правил не містить відомостей про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила правопорушення, яке інкримінується, умисно. Слід зазначити, що вищевказаний транспортний засіб знаходився на непідконтрольній території України, в зоні проведення АТО, а саме: в м. Стаханів Луганської області. З метою використання цього транспортного засобу для вантажних перевезень по території України, ОСОБА_1 було прийнято рішення перевезти його на підконтрольну територію України. Перевезення транспортного засобу здійснював ОСОБА_1. Однак, через те, що в зоні проведення АТО збільшилася кількість обстрілів, що є загальновідомим, у звязку з цим, з метою уникнення заподіяння шкоди життю та здоровю водія (ОСОБА_1М.), а також шкоди транспортному засобу, останнім було прийнято рішення вивезти даний транспортний засіб через територію Російської Федерації, а вїзд на підконтрольну територію України здійснити через митний пост «Бачівськ» Сумської митниці ДФС. Отже, в силу обєктивних обставин, здійснити вивезення транспортного засобу марки «КАМАЗ», реєстраційний номер 45466АМ, шасі №7/ причіп 08260АМ, шасі №7510, з непідконтрольної території України в інший спосіб не виявилось за можливе.

Крім цього, як вбачається з письмових пояснень захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 та заяви захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 і додатків до неї (вх..№14041 від 10.04.2018 р.) рішення про вивезення транспортного засобу через територію Російської федерації було прийнято ОСОБА_1 в обставинах крайньої необхідності, що виключає наявність умислу в діях ОСОБА_1

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, тобто субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України.

Крім того, як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах контрабанду та порушення митних правил» № 8 від 03.06.2005 року особи, що вчиняють контрабанду та порушують митні правила, посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, внаслідок чого завдають шкоду економіці держави, її культурній спадщині, здоровю населення та громадській безпеці, сприяють розширенню тіньового сектора економіки. Однак, матеріали, зібрані органом, працівник якого склав протокол про правопорушення митних правил, не містять як переконливих даних про те, що мав місце факт заподіяння інкримінованими діями будь-якої шкоди, так і достатніх доказів про умисне вчинення правопорушником такого діяння, яке ставиться йому у вину. Конституційний Суд України в п.4 Рішення від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП зазначив, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці та неминуче призводить до сваволі. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Частиною 3 ст.62 Конституції України передбачено, зокрема, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскільки склад правопорушення це наявність обєктивних та субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, то, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю з обставин відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги той факт, що у протоколі про порушення митних правил відсутній характер правопорушення та його кваліфікаційні ознаки, тобто протокол не містить достатніх даних, які свідчать про наявність ознак адміністративного правопорушення, а також з урахуванням відсутності: - доказів, беззаперечно підтверджуючих наявність в діях правопорушника вини у формі умислу, мотиву вчинення порушення митних правил щодо обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил; - доказів, беззаперечно підтверджуючих наявність даних щодо наслідків правопорушення, характеру і розміру заподіяної шкоди, у звязку із вчиненням порушення митних правил відносно обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, керуючись п.2 ч.1 ст.497, ст.498 МК України; ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, він просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.488 МК України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Тимчасово вилучене за протоколом про порушення митних правил № 0036/80500/18 від 12.01.2018 року майно повернути ОСОБА_1

У відкритому судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат ОСОБА_2 надав пояснення, аналогічні викладеним в письмових поясненнях, просив закрити провадження у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відкритому судовому засіданні головний державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил управління аналізу ризиків та протидії митним порушенням Сумської митниці ДФС ОСОБА_6 просив суд притягнути ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2, пояснення головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління аналізу ризиків та протидії митним порушенням Сумської митниці ДФС ОСОБА_6, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Основними засадами судочинства є, в тому числі, обовязковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП.

Адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені МК України та іншими законами.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

У справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя) , що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про закриття провадження у справі.

У разі якщо справа буде закрита, конфісковані товари, транспортні засоби повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові.

Отже, на підставі встановлених обставин, прихожу до наступного висновку.

Оцінюючи додані до протоколу письмові докази, враховуючи показання захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2, з точки зору їх логічності, послідовності, достовірності, виходячи з положень ст.251 КУпАП, вважаю, що надані письмові докази не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, оскільки містять відомості, які ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст.62 Конституції України. А усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст.256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст.251 КУпАП, вважаю, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.482 МК України.

Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_1 не вбачається умислу, направленого на вчинення адміністративного правопорушення (порушення митних правил), передбаченого ч.1 ст.482 МК України, тобто не вбачається умислу, направленого на переміщення або вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів і без виконання митних формальностей, оскільки він діяв в обставинах крайньої необхідності, тому він не підлягає адміністративній відповідальності, передбаченій ч.1 ст.482 МК України.

Отже, провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, а вилучені речі підлягають поверненню їх власнику, або уповноваженій ним особі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 19, 62, 92, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 7, 9, 204-1, 247, 251, 252, 280, 284, 294 КУпАП; ст.ст. 466, 482, 486, 527529 МК України, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.482 МК України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучені речі, а саме:

- транспортний засіб марки «КАМАЗ», реєстраційний номер 45466АМ, шасі №7, який належить ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, та причіп 08260АМ, шасі №7510, який належить ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_3, які зберігаються на складі Сумської митниці ДФС;

- Свідоцтво про реєстрацію №359339 та Свідоцтво про реєстрацію №609149, які зберігаються при матеріалах справи про адміністративне правопорушення №592/2800/18, провадження №3/592/634/18;

повернути власникам даних речей, або належним чином уповноваженим ними на це особам.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається КУпАП та іншими законами України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП.

Суддя Б.В. Хитров