Справа № 645/300/18
Провадження № 3/645/305/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судового засідання Куркін Д.С.,

захисник ОСОБА_1,

представник потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, тимчасово не працюючої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 44, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

в с т а н о в и в:

18 січня 2018 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_3, 07 січня 2018 року, о 18 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1, по проспекту Льва Ландау, напроти буд.96 в м. Харкові,рухаючись заднім ходом не впевнилась в безпечності та скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб «TOYOTA PRIUS», державний номерний знак 113550, чим порушила вимоги п.10.9 ПДР України, та вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Також, ОСОБА_3, 07 січня 2018 року, о 18 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, та в закладі охорони здоровя (КЗОЗ ХОНД) відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Присутня в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 повідомила про те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнає. Проте, вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП не визнає у повному обсязі.

Незважаючи на невизнання своєї вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина ОСОБА_3 підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 224310 відповідно до якого ОСОБА_3, 07 січня 2018 року, о 18 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1, по проспекту Льва Ландау, напроти буд.96 в м. Харкові, рухаючись заднім ходом не впевнилась в безпечності та скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб «TOYOTA PRIUS», державний номерний знак 113550, чим порушила вимоги п.10.9 ПДР України, та вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження;

- протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 224311, відповідно до якого ОСОБА_3, 07 січня 2018 року, о 18 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, та в закладі охорони здоровя (КЗОЗ ХОНД) відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП;

- схемою до місця ДТП, яка сталася 07.01.2018 року о 18 год. 15 хв. на пр-ті ОСОБА_4, буд.96 в м.Харкові;

- показаннями інспектора роти 8 батальйону 2 УПП в Харківській області ОСОБА_5, який керував транспортним засобом «TOYOTA PRIUS», допитаного в якості свідка, та його письмовими поясненнями;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 64 складеному о 20 год. 30 хв. 07.01.2018 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_6 ознак алкогольного та наркотичного спяніння не виявлено;

- письмовими поясненнями ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відповідно до яких 07.01.2018 року в їх присутності водій «TOYOTA LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1, гр. ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу (ДТП) за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоровя відмовилась, а також від пояснень та підпису у протоколі серії БР № 224311 відмовилась.

В судовому засіданні захисник повідомила, що ОСОБА_3 не було відомо щодо складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки співробітники поліції не запропонували їй пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, та в закладі охорони здоровя. Крім того, ОСОБА_3, 07.01.2018 року о 18 год. 15 хв. не керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується відеозаписами з відео реєстратора автомобіля «TOYOTA PRIUS» та з нагрудних камер поліцейських, зроблених під час складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3, які записані на DVD-R диск.

Як вбачається з відеозапису, працівниками поліції, у присутності свідків, неодноразово було запропоновано ОСОБА_3 пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан спяніння, при цьому остання не відповідала на пропозиції працівників поліції. Однак, присутній в автомобілі пасажир ОСОБА_9 постійно вказував, що вони відмовляються проїхати на автомобілі працівників поліції до КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» та бажають їхати лише на своєму автомобілі.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка інспектор УПП у м. Харкові ОСОБА_10, пояснив, що 07.01.2018 р. ним було складено протокол відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП. На протязі тривалого часу остання відмовлялася надавати документи, із автомобіля не виходила, курила та жувала жуйку, в солоні автомобіля відчувався запах алкоголю, поведінка ОСОБА_3 заставила засумніватися у її тверезості та їй було запропоновано пройти огляд на стан спяніння зручним для неї способом, однак ОСОБА_3 відмовилася, у звязку з чим працівниками поліції було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Закону України до стаття 1 «Про національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

До повноважень поліції, крім іншого, відноситься, вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (ст. 23 Закону).

Необхідно зауважити, що ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1, згідно відеозапису з відео реєстратора автомобіля «TOYOTA PRIUS», рухаючись заднім ходом не впевнилась в безпечності та скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб «TOYOTA PRIUS», державний номерний знак 113550. Даний факт ніким не заперечується та підтверджується наявними доказами по справі та поясненнями свідків.

В судовому засіданні був допитаний інспектор роти 8 батальйону 2 УПП в Харківській області ОСОБА_6, який повідомив суд, що 07 січня 2018 року, о 18 год.15 хв., знаходився на чергуванні та керував автомобілем «TOYOTA PRIUS», на проспекті ОСОБА_4 їм було зупинено автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200», під керуванням ОСОБА_3, яка здійснила рух на заборонений сигнал світлофору. Після зупинки вищезазначений автомобіль здійснив рух заднім ходом, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «TOYOTA PRIUS». ОСОБА_3 звинуватила працівників поліції, що вони здійснили зіткнення, не відповідала на його запитання, не реагувала на прохання надати документи. Пояснив, що відчув запах алкоголю з автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200» та водій відповідала безладно, про що він повідомив другому патрулю поліції, які складали протокол. Після того, він написав пояснення та проїхав до КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер», де пройшов огляд.

Також в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9, який знаходився в автомобілі «TOYOTA LAND CRUISER 200» на пасажирському сидінні під час зазначених подій. Так, він повідомив, що 07 січня 2018 року, о 18 год. 15 хв., ОСОБА_3 дійсно керувала транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1, та після зупинки автомобіля працівниками поліції, він допомагаючи останній зупинити автомобіль, не вірно перемкнув коробку передач та автомобіль почав рух назад, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем працівників поліції. При цьому заперечував щодо перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного спяніння, а також факт пропонування працівниками поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоровя. Вказував на те, що після складання протоколу за ст. 124 КУПАП вони намагалися самостійно пройти медичний огляд в КЗОЗ «Обласному наркологічному диспансері» на вул. Шевченко в м. Харкові, але вказаний заклад було зачинено.

Суд, критично відноситься до показань даного свідка та доводів захисника з приводу того, що їй не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоровя, оскільки зазначене спростовується дослідженими у судовому засіданні та вказаними вище доказами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Матеріали справи не містять переконливих доказів, що ОСОБА_3 не було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан спяніння, вона бажала його пройти, до або під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не відмовлялася від вказаного огляду.

Наведене вказує, що пояснення ОСОБА_3 заявлені з метою уникнення покарання за скоєне.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Крім того, відповідно до п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №224311, складений саме за відмову ОСОБА_11 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення " № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4. XI. 1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає га громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, являється порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 знайшла свого підтвердження у суді, в її діях наявний склад інкримінуємих правопорушень та своїми діями ОСОБА_3 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, пе Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_3 в межах санкцій ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, суд, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, відношення до скоєного, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_3А, адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, строком на один рік.

В порядку ч.5 ст.283 КУпАП суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 124, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня їївручення особі, щодо якої винесено постанову шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя -