Справа №580/2361/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бакланов Р. В.
Номер провадження 33/788/158/18 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 02 березня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10 200 грн. до державного бюджету з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. на користь держави,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3 09 грудня 2017 року близько 22 год. 15 хв. рухаючись по вул. Будильській в м. Лебедин, Сумської області, керував транспортним засобом марки "ВАЗ 21103", реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_3 вважає постанову такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Крім того ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки не був присутнім під час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, письмові пояснення у протоколі були записані під диктовку працівників поліції. Суд ухвалюючи постанову, порушив право на захист ОСОБА_3, який не брав участі у судовому засіданні та був позбавлений можливості скоритися правовою допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права. Крім того, матеріали справи не містять направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, чим порушено вимоги Інструкції. Суд не викликав та не допитав свідків, інспектора, для встановлення об'єктивності по справі, чим розглянув справу поверхнево та однобоко, всебічно не з'ясувавши обставини справи.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури учасників провадження було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов'язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_3 просить розглянути провадження у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_3 присутній не був, що підтверджується медичною довідкою, а копія судового рішення в передбачений законом строк йому вручена не була. З врахуванням викладеного, приходжу до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в зв'язку з чим йому слід поновити строк на оскарження постанови суду.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Такі ж вимоги виписані у п.п. 1, 6 розділу II вищевказаної Інструкції.

Відповідальність особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка керує транспортним засобом, виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп'яніння.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, за зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2017 року серії БД № 387686, письмових поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підтвердили відмову ОСОБА_6 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів та в закладі охорони здоров'я.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, і така відмова була зафіксована у присутності двох свідків.

Відсутність у матеріалах справи направлення на огляд, яке передбачене підзаконними нормативними актами, не може бути причиною для скасування судового рішення, так як, за умови відмови особи від проведення огляду на стан сп'яніння будь-якого виду, надання такого направлення не може бути визнано обов'язковою процесуальною дією.

Твердження ОСОБА_3 про те, що він не вживав алкогольні напої, а письмові пояснення були записані під диктовку працівників поліції, не узгоджується з сукупністю зібраних по справі доказів, і розцінюються як намагання уникнути відповідальності.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наявними розписками.

Тобто ОСОБА_3 був обізнаний про те, що в Лебединському районному суді Сумської області розглядається справа відносно нього, та здійснював всі необхідні дії спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Останній мав об'єктивну можливість як особисто так і скориставшись послугами адвоката, приймати участь при розгляді справи, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано розглянув матеріали про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, у відсутності останнього, не порушуючи законні права та інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпаного переліку за якими обов'язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься.

Викладені письмові пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5 узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а тому не довіряти наданому доказу, не має підстав. Крім того письмові пояснення і протокол про адміністративне правопорушення підписані власноручно свідками, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Лебединського районного суду Сумської області від 02 березня 2018 року по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 02 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМатус В. В.