Справа № 350/174/18
Провадження № 33/779/186/2018
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Рожнятівського районного суду від 26 березня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, не працюючий, громадянин України,?

визнаний винуватим за ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення :

- за ст. 124 КУпАП - 340 гривень штрафу;

- за ч.1 ст.130 КУпАП - 10200 гривень штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 36 КУпАП, визначено ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді - 10200 гривень штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 352 (триста п'ятдесят дві ) грн. 40 коп.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 31 грудня 2017 року о 21 годині 45 хвилин, в селищі Перегінське по вул. С.Стрільців, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21101» з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 31 грудня 2017 року приблизно о 21 годині 45 хвилин, ОСОБА_2 в селищі Перегінське, по вул. С.Стрільців, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21101», д.н.з. НОМЕР_1, порушив пункти 2.3 б, 13.3 ПДР: не врахував габаритів транспортного засобу, недотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Крім цього, суддя першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без його участі, чим позбавив його права на захист та можливості подання доказів.

Просить постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було роз'яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП. Від послуг захисника відмовився.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 повністю підтримав доводи, викладені в АС та частково визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях, а саме в частині вчинення ним ДТП, та заперечив свою вину у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пояснив, що дійсно в зазначену в протоколі дату та час керував своїм транспортним засобом, однак в стані алкогольного сп'яніння не перебував. Працівники поліції безпідставно склали щодо нього протокол за ст. 130 КУпАП, так, як він перебував в той час у тверезому стані.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, просить провадження в справі закрити.

В засіданні апеляційного суду свідок - інспектор роти №3 БУПП у Івано-Франківській області лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснила, що 31.12.2017 року приблизно о 21 год. 45 хв. під час патрулювання в селищі Перегінськ, ними було помічено два автомобілі, які скоїли ДТП. Прибувши на місце події та під час спілкування із водіями, у одного із них, а саме у водія автомобіля марки «ВАЗ 21101» ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння. На її пропозицію вказаний водій від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Після цього ними було складено протокол за керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а також складено протокол за ст. 124 КУпАП щодо водія ОСОБА_2

15 травня 2018 року, в засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про свідчить розписка. Клопотань про відкладення розгляду справи, від нього не надходило.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2, який просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити; вислухавши пояснення свідка; переглянувши відеозаписи інспекторів поліції; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В ході апеляційного розгляду справи, не знайшло свого підтвердження доводи апелянта в АС про те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи суддею місцевого суду.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи щодо нього, про що свідчить відповідна форма пошуку із сайту Укрпошти, що вказана повістка про виклик до суду на 26.03.2018 року, ОСОБА_2 була вручена 07.03.2018 року о 20 год. 00 хв.

Окрім того, він був присутнім в попередніх судових засіданнях 07.02. та 22.02.2018 року, на яких було задоволеного його клопотання про привід свідків ОСОБА_5, ОСОБА_3

Отже, покликання апелянта щодо порушення вимог ст.268 КУпАП при розгляді справи, є необґрунтованим.

Стосовно інших апеляційних вимог ОСОБА_2, а саме скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, слід зазначити наступне.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Згідно з ч. 1ст.130 КУпАП , відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння, вважається адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння. Постанова судді від 26 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого правопорушення.

При складенні протоколів водію ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с. 1,2).

Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння і від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися. Не зважаючи на заперечення ОСОБА_2 у АС своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 222328 від 31.12.2017 року, з якого вбачається, що саме він 31.12.2017 р. близько 22 год. 05 хв. в селищі Перегінське по вул.С.Стрільців керував транспортним засобом марки ВАЗ 21101 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Також у вказаному протоколі, зокрема у графі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апелянт відмовився від письмових пояснень (а.с. 1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, та ОСОБА_5, які підтвердили, що вказаний водій рухався по вул. Січових Стрільців зі сторони вул. Шевченка в напрямку вул. Шептицького і з автомобілем НОМЕР_2 було здійснено зіткнення, автомобіль з місця події поїхав, здійснив зупинку за адресою вул. С.Стрільців 23, підійшовши до водія, вони виявили у нього явні ознаки сп'яніння , а саме нестійка хода, різкий запах з ротової порожнини (а.с. 4,5); переглянутими відеозаписами інспекторів поліції, з яких вбачається що ОСОБА_2, в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Пояснення свідка - інспектора поліції під час апеляційного розгляду про те, що водій ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження такого огляду, апеляційний суд визнає достовірним доказом і таким, що повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи іншими доказами.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5, п.2.3 б, 13.3 ПДР України: та вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідно до положень ч.2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. На думку апеляційного суду, в матеріалах справи наявна достатня кількість доказів того, що ОСОБА_2 у зазначений в постанові час, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків. Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи апелянта про недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, приходжу до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 дійсно наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Твердження ОСОБА_2 про те, що він дійсно керував транспортним засобом однак, в стані алкогольного сп'яніння не перебував є необґрунтованим, оскільки спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, і спрямовані вони на уникнення ним відповідальності за вчинене.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Даний висновок стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом серії БД №145947, схемою місця ДТП (а.с.2-3), поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 (а.с.4-5). Свою вину у скоєнні даного правопорушення визнає і сам апелянт.

З урахуванням викладеного, доводи, викладені в АС ОСОБА_2 про невинуватість, є необґрунтованими, та спростовуються перевіреними доказами в апеляційній інстанції. Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції об'єктивно розглянув справу, об'єктивно оцінив зібрані докази, і його висновок про те, що ОСОБА_2 порушив п. 2.5, п.2.3 б, 13.3 ПДР, а саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а також порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, є правильним. Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 26 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 немає.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, п о с т а н о в и в : Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2018 року щодо нього - без змін. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк