Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/154/18 Суддя в 1 інстанції Богомолова Л.В.
Провадження № 33/778/132/18 Доповідач в 2 інстанції Рассуждай В.Я.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 січня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду ОСОБА_2 визнано винуватим в тому, що він 6 січня 2018 року о 22 годині 27 хвилин по вул. Свободи, навпроти будинку 19 в м. Бердянськ Запорізької області керував автомобілем ГАЗ 2705, державний номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння шкіри обличчя), від продуття прибору «Драгер» та проходження медичного огляду у медичному закладі на стан сп'яніння в установленому порядку ухилився шляхом відмови в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд судом справу розглянуто неповно - без допиту свідків та дослідження матеріалів справи. При цьому судом було проігноровано його заяву про те, що він потребує послуг захисника.

Зазначає, що відповідно до протоколу, відеозапис правопорушення не долучався, показання свідків є абсолютно ідентичними, що дає підстави вважати їх сфальсифікованими поліцейським ОСОБА_7, а твердження суду про допит свідків в судовому засіданні не відповідає дійсності.

Заперечує, що в судовому засідання він визнав свою вину.

Вказує, що пояснив суду про вживання 50 грам горілки вранці 5 січня 2018 року.

Він відмовлявся від проходження огляду через недовіру к співробітникам поліції у зв'язку з відсутністю у них прибору Драгер, та наполягав на тому, що б його доставили на огляд до медичного закладу, що не було зроблено працівниками поліції.

До судового засідання апеляційного суду особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 не з'явився, 17 квітня 2018 року направив на адресу апеляційного суду факсом з номеру НОМЕР_3 (м. Бердянськ Запорізької області) заяву, в якій просив розгляд його апеляційної скарги відкласти на середину травня 2018 року. В обґрунтування заяви зазначив, що станом на 17 квітня 2018 року він перебуває у м. Києві, про що він надасть окремо докази.

До заяви надав посвідчення про відрядження, згідно якого він на підставі наказу від 4 березня 2018 року відряджений до м. Києва на строк 23 дні.

З цього приводу слід зазначити, що з вказаного посвідчення про відрядження вбачається, що станом на 17 квітня 2018 року відрядження ОСОБА_2 закінчилось, про що фактично також вказує і те, що заяву про відкладення він підписав особисто і подав її факсом не з м. Києва, де він нібито на цей час перебуває згідно заяви, а з м. Бердянська Запорізької області.

У відповідності до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Дана справа до апеляційного суду Запорізької області надійшла ще 6 лютого 2018 року, наступного дня її було передано судді і призначено до розгляду в межах строку, визначеного ч. 4 ст. 294 КУпАП, а саме на 20 лютого 2018 року.

До вказаного судового засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився також, про час та місце розгляду був повідомлений, про що свідчив зміст його заяви від 20 лютого 2018 року, в якій він також просив відкласти розгляд його апеляційної скарги у цей день у зв'язку із захворюванням до його одужання. Жодних доказів того, що він звертався до лікувальних закладів та того, що він дійсно за станом здоров'я не може прибути до суду до заяви не додав (а.с. 25).

Незважаючи на відсутність доказів поважної причини неявки до суду, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 було відкладено до 13 березня 2018 року.

До вказаного судового засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився також, надіслав факсом з номеру НОМЕР_3 (м. Бердянськ Запорізької області) заяву, в якій просив відкласти розгляд його апеляційної скарги на середину квітня 2018 року,оскільки він перебуває у службовому відрядженні в м. Києві.

Привертає до себе увагу той факт, що заява подана не представником, а особисто ОСОБА_2 (згідно підпису) не з м. Києва, де згідно цієї заяви перебував на час її подання ОСОБА_2, а з м. Бердянська Запорізької області. Жодних доказів перебування у відрядженні до заяви додано не було (а.с. 28).

Вдруге за заявою ОСОБА_2 було прийнято рішення про відкладення розгляду його апеляційної скарги.

Як вже зазначено вище і в судове засідання 17 квітня 2017 року, будучи належним чином повідомлений про час та місце його проведення, ОСОБА_2 не з'явився, подав з м. Бердянська Запорізької області заяву про відкладення розгляду його апеляційної скарги, мотивуючи її тим, що він на час її подання перебуває у м. Києві. Доказів перебування у цей час у відрядженні жодних не додав.

У відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки до суду або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, перешкодою для розгляду справи за відсутністю особи, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги є наявність лише поважної причини для її неявки до судового засідання.

Разом з тим такі причини відкладення в заяві не підтверджені.

Зміст поданих заяв, очевидна неправдивість викладених в них обставин, яка полягає в тому, що особа вказує на перебування за межами Запорізької області, а заяви подає з м. Бердянська, відсутність належного документального підтвердження поважних причин неявки до неодноразово призначених судових засідань вказують на зловживання правом шляхом затягування прийняття рішення за апеляційною скаргою особи, яка сама повинна бути зацікавленою в її скорішому розгляді.

Враховуючи наведене, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, не є перешкодою для її розгляду в судовому засіданні у призначений день та час.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 020809 від 6 січня 2018 року, в тому числі поясненнями самого ОСОБА_2, викладених у протоколі - «був на святкуванні та небагато випив, від керування відсторонений» (а.с. 1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, згідно яких в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду як на місці із застосування спеціального приладу, так і у спеціалізованому медичному закладі (а.с. 3, 4); рапортом інспектора поліції Блинова А.І., згідно якого ОСОБА_2 було зупинено, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, чого він не спростовував, від проходження огляду на місці та у спеціалізованому медичному закладі відмовився (а.с. 2).

Таким чином, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Є безпідставним посилання в апеляційній скарзі на те, що суд зазначив в постанові про допит свідків, які судом не допитувалися, оскільки з тексту постанови вбачається, що суд дослідив письмові показання свідків, які містяться у матеріалах справи.

Даних, що свідчать про зацікавленість і упередженість свідків та інспектора поліції ОСОБА_7, судом не встановлено.

Судом апеляційної інстанції досліджений і відеозапис правопорушення, відомості про який хоча і не зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак відповідно до ст. 251 КУпАП він є доказом по справі, оскільки містить фактичні дані, необхідні для встановлення наявності адміністративного правопорушення, винності особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З відеозапису можна зробити висновок, що особа, яка керувала транспортним засобом ГАЗ 2705, державний номерний знак НОМЕР_2, відмовилася в присутності свідків від проходження огляду на стан сп'яніння як на місці зупинки, так і медичному закладі, що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я (а.с. 20).

Апеляційним судом перевірені доводи апеляційної скарги про порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 був обізнаний, що справа буде розглянута Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 16 січня 2018 року. Крім того, своїм підписом у протоколі ОСОБА_2 підтвердив, що права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому роз'яснені.

11 січня 2018 року ОСОБА_2 було додатково проінформовано про час розгляду справи.

Оскільки ОСОБА_2 був обізнаний про наявність справи та мав реальну можливість як до судового засідання укласти договір із захисником, за необхідності ознайомитися з матеріалами справи, то апеляційний суд не вбачає порушень прав ОСОБА_2, передбачених ст. 268 КПК України.

Даних про те, що ОСОБА_2 є суб'єктом права на безоплатну правову допомоги, матеріали справи і апеляційна скарга не містять.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 присутній був, дав пояснення по суті правопорушення, вину визнав повністю.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення та дані про особу правопорушника, що містяться в матеріалах справи, і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай