АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/7861/17 Суддя 1 інстанції: Клименко А.М.
Провадження: 33/790/313/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

04 квітня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника - адвоката Денисенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката Денисенко О.В., що діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 320 грн.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 28 листопада 2017 року близько 00 годин 40 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1, біля будинку № 308-а по пр. Московському в м. Харкові з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, адвокат Денисенко О.В., що діє в інтересах ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у вказаній справі у зв»язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказує, що, в порушення вимог ч. 1 ст. 277-2, п. 3 ч. 1 ст. 278, ст. 268 КУпАП, справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_2, жодної повістки про виклик до суду на розгляд справи на адресу апелянта не надходило, у зв»язку із чим останній був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, регламентовані статтею 268 КУпАП. Крім того, постановляючи оскаржуване рішення, місцевий суд дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, які були зроблені виключно на підставі наявних в матеріалах справи доказах - протоколу про адміністративне правопорушення та показах двох свідків. Як наполягає апелянт, на місці зупинки ОСОБА_2 пояснив співробітникам поліції, що спиртних напоїв не вживав, та заперечував проти проходження освідування на місці через сумніви щодо справності спеціального технічного засобу, за допомогою якого такий огляд мав бути проведений. В той же час, водій не заперечував проти проходження огляду у КЗОЗ, про що і повідомив поліцейських. Дана вимога патрульними інспекторами була проігнорована. Викладене свідчить про те, що працівниками поліції були порушені вимоги статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. ОСОБА_2, зокрема, пояснив суду, що взагалі не знав про розгляд справи відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, звертався до суду, проте йому не повідомляли. По суті правопорушення зазначив, що відмовився від проходження освідування на місці через недовіру до спеціального засобу, за допомогою якого мав проводитися огляд на стан алкогольного сп»яніння, а пройти такий огляд у лікарні йому взагалі не було запропоновано. Зважаючи на невеликий водійський стаж, правову необізнаність та некомпетентність у даному питанні, ОСОБА_2 не скористався можливістю звернутися до закладу охорони здоров»я самостійно та не оскаржував дії співробітників патрульної поліції.

Адвокат Денисенко О.В. у своїх поясненнях наголошувала на розгляді справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та відсутність належного повідомлення ОСОБА_2 зі сторони районного суду. Крім того, вказувала на порушення працівниками поліції процедури оформлення адміністративного матеріалу, посилаючись при цьому на відсутність свідків на місці події та не роз»яснення правопорушнику його процесуальних прав. На думку захисника, письмові пояснення свідків, наявні у матеріалах справи, взагалі не можуть бути прийняті та розглядатися судом як належний доказ, так як останні складені шаблонно, однаковим почерком.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Денисенко О.В. на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 201914 від 28 листопада 2017 року (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 2, 3).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Розділу І п. 1.2 Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 1.3. Інструкції ознаками сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Посилання апелянта на юридичну необізнаність ОСОБА_2 не свідчать про відсутність факту події правопорушення, та не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, хоча і заслуговують на увагу, проте, не можуть бути самостійною підставою для скасування постанови суду. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, районним судом неодноразово вживалися заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_2 шляхом направлення останньому судової повістки, за адресою, наявною у справі (а.с. 8-10, 12-14, 16-18). До того ж, його права, визначені ст. 268 КУпАП, забезпечені шляхом надання можливості відстоювати свою позицію в суді апеляційної інстанції.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Крім того, як зазначив і сам ОСОБА_2, дії працівників поліції заявником не оскаржувались.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити захиснику Денисенко О.В. строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу адвоката Денисенко О.В., що діє в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.С. Яковлева