АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/268/18 Справа № 3-746/2010 Головуючий по 1 інстанції Литвин В. М.
Категорія:ч.3 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 травня 2010 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.05.2010 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на десять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Вирішено термін відбування накладеного адміністративного стягнення рахувати з 17.08.2013, по закінченню відбуття адміністративного стягнення за попередніми судовими рішеннями.

З постанови місцевого суду вбачається, що ОСОБА_3 18.04.2010 о 18 годині в м. Канів по вулиці Леніна повторно протягом року керував транспортним засобом - ВАЗ-21011 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння, в установленому законом порядку, відмовився при свідках, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить закрити провадження по справі на підставі ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Апелянт, посилаючись на норми КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, зазначає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 268 КУпАП та, без належного сповіщення про дату судового розгляду, розглянуто справу у його відсутність, чим фактично усунуто від повноцінної участі в судовому розгляді та реалізації наданих йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Також, зазначає, що в порушення вимог ст. 285 КУпАП йому не направлялась копія прийнятого по справі рішення - постанови від 12.05.2010, чим, окрім іншого, позбавлено можливості на реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Зазначає, що в 2009 році був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП і на нього було накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 36 місяців. Вважаючи, що термін накладеного адміністративного стягнення вже минув, на початку березня 2018 року він звернувся в Золотоніський ТСЦ з питанням про повернення вилученого посвідчення, де йому повідомили, що згідно облікових даних термін адміністративного стягнення ще не минув. В зв'язку з отриманою інформацією він звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області, де дізнався про існування постанови від 12.05.2010, якою його позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 років за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

З приводу складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, стверджує, що 18.04.2010 року автомобілем він не керував, оскільки на той час був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови від 27.01.2010, і працівники міліції його не зупиняли, протокол не складали та його копію йому не вручали. Зазначене, на думку апелянта, підтверджується відсутністю його пояснень та підпису, як правопорушника, в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснень та підписів свідків.

Стверджує, що суд першої інстанції в ході розгляду протоколу не з'ясував наявності свідків вчиненого адміністративного правопорушення, а висновки щодо наявності в його діях ознак адміністративного правопорушення побудував виключно на даних протоколу про адміністративне правопорушення, що не узгоджується з вимогами ст. 251 КУпАП.

Водночас, вважаючи пропущений строк на апеляційне оскарження поважним, ОСОБА_3 просить його поновити, мотивуючи тим, що він не приймав безпосередню участь в розгляді справи судом першої інстанції, не отримував копію судового рішення, а про зміст винесеного в справі рішення дізнався 15.03.2018, тому не мав можливості у встановлений законодавством термін оскаржити його до апеляційного суду вчасно.

Крім того, в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, просить викликати в судове засідання та допитати інспектора поліції Канівського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 і свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та дані про успішну доставку sms-повідомлення, та не повідомив про поважні причини свого неприбуття, що, на виконання положень ч. 6 ст. 294 КУпАП в редакції від 07.03.2010, не перешкоджає розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті заявлених апеляційних вимог.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і обміркувавши над доводами апеляційної скарги ОСОБА_3, вважаю, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_3 підлягає поновленню, а апеляційні вимоги - до задоволення.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП в редакції від 07.03.2010, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, протест прокурора, подані після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За змістом ст. 289 КУпАП в редакції від 07.12.1984, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_3 участі не брав, а про зміст винесеного в справі рішення дізнався лише 20.03.2018, про що свідчить розписка останнього в клопотанні, заявленому в порядку ст. 268 КУпАП, тому оскаржити його у встановлений законом десятиденний строк, не мав можливості.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_3 слід поновити з огляду на поважність причин його пропуску.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_3 по суті прийнятої в справі постанови від 12.05.2010, вихожу з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі точного додержання законності, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, правильного і справедливого її вирішення, а постанова суду повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП в редакції від 24.09.2008.

Виходячи зі змісту ст. 7 в редакції від 05.04.2001, ст. 254 в редакції від 24.09.2008, 279 КУпАП в редакції від 07.12.1984, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП в редакції від 24.09.2008, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія СА 104911 від 18.04.2010, складеного інспектором ДПС Канівського ВДАІ ОСОБА_4, ОСОБА_3 18.04.2010 о 18 год. в м. Канів по вул. Леніна керував транспортним засобом ВАЗ-21011 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: тремтіння рук, почервоніння очей, запах спиртних напоїв з ротової порожнини, від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 130 КУпАП в редакції 24.09.2008, адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті та тягне за собою адміністративне стягнення на водіїв -позбавлення права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або громадські роботи на строк від п'ятдесяти до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п'ятнадцяти діб і на інших осіб - оплатне вилучення транспортного засобу чи без такого або громадські роботи на строк від п'ятдесяти до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п'ятнадцяти діб.

Разом з цим, суд першої інстанції визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 10 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Як на підставу для кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 130 КУпАП суд послався на докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.08.2009 і 27.01.2010 та протокол про адміністративне правопорушення серія СА 104911 від 18.04.2010.

Визнаючи винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, суд вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, яким дії останнього кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП, чим самим погіршив його становище, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Так, протокол про адміністративне правопорушення являється процесуальним документом, яким фіксуються результати проведення процесуальної дії, зокрема скоєння адміністративного правопорушення та є безпосереднім доказом на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, при наявності в ньому даних які не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, він не може бути покладений в основу судового рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, так як суд діє в межах встановлених в ньому даних.

При цьому, суд, вбачаючи наявність в діях ОСОБА_3 ознаки більш тяжкого правопорушення, не скористався правом на повернення протоколу про адміністративне правопорушення відповідному органу для належного оформлення, на виконання роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав для визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення в межах санкції даної частини статті.

З огляду на викладене, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Вважаю за недоцільне повернення матеріалів справи про адміністратвине правопорушення органу, що склав відповідний протокол, для його належного оформлення, оскільки, на даний час, сплинули строки накладення адміністратвиного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП в редакції від 23.12.2009.

Крім того, звертаю увагу на невиконання судом першої інстанції вимог ст.ст.268 КУпАП в редакції від 11.06.2009 та 277-1 КУпАП в редакції від 23.12.2009, п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в частині розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 без належного його сповіщення про дату, час та місце судового розгляду, що є порушенням права на захист останнього.

З метою поновлення ОСОБА_3 в його правах, судом апеляційної інстанції вживались заходи до безпосередньої участі в розгляді справи останнього, на виконання вимог ст. 294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак в судове засідання на розгляд справи він не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в редакції від 05.04.2001, п.2 ч.8 ст.294 КУпАП в редакції від 24.09.2008, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.05.2010, з огляду на поважність причин його пропуску.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 травня 2010 року щодо ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі Щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба