АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 632/373/18 Суддя суду 1 інстанції: Босняк М.М.
Провадження № 33/790/417/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника Лєдєньової С.М., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, 1984 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Суддею зазначено, що з протоколу про адміністративне правопорушення від 28.02.2018 року вбачається, що старшим державним виконавцем Первомаського МРВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Кібалка Н.М. було встановлено несплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_2, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника. в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Відповідно до п. 21 ч. 2 ст. 255 КУпАП державні виконавці складають протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 183-1, 188-13 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В постанові зазначено, що згідно виконавчого листа Первомайського міськрайонного суду Хакрівської області № 632/2082/16-ц від 01.12.2016 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

07.02.2017 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1581/0632/2082/16-ц.

Сукупний розмір відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання складає 7 432,35 грн.

Станом на 01.02.2018 року загальна сума заборгованості становить 17 922,63 грн.

На підставі викладених обставин та документів районний суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Проте апеляційний суд не погоджується з висновками районного суду.

При апеляційному перегляді постанови районного суду ОСОБА_2 та його захисник пояснили, що згідно довідки-розрахунку державного виконавця заборгованість по аліментам на утримання дитини виникла з часу відкриття виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_2 тимчасово за домовленістю зі стягувачкою платив аліменти в розмірі, нижчому за передбачену законом та рішенням суду.

Крім того, 07.04.2018 року ним була оплачена вся сума заборгованості, що підтверджується чеками ПАТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 41-42)

Просить врахувати, що до набрання чинності Законом України № 2234-VІІІ від 07.12.2017 року наявність заборгованості по аліментам не передбачала адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

Ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» та доповнення статтею 183-1 глави КУпАП, Закон України № 2234-VІІІ від 07.12.2017 року набрав чинності 06.02.2018 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правом акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Заборона зворотної дії в часі, в інтерпретації ЄСПЛ, положень, що погіршують становище особи, яка підлягає (чи може підлягати) кримінальній відповідальності. Це стосується як визначення діянь, які є кримінально караними, так і покарання (рішення у справі M v. Germany від 17.12.2009).

Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08.06.1976 року, №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21.02.1984 року, № 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25.08.1987 року, № 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

У рішенні по справі Vyerentsov v. Ukraine від 11.04.2013 кримінальними правопорушеннями були визнані діяння, відповідальність за які передбачені ст. ст. 185 та 185-1 КУпАП, та відповідно застосований за їх вчинення адміністративний арешт - покаранням.

У рішенні в справі Veeber v. Estonia від 21.01.2003 Велика Палата ЄСПЛ констатувала порушення гарантій, передбачених ст. 7 Конвенції, у вигляді ретроспективного застосування кримінального закону, який погіршував становище особи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення (п. 6-1, ч. 1 ст. 24, ст. 31-1 КУпАП) то дана норма не має зворотної дії в часі.

Тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

Притягаючи ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП районний суд в супереч ст. ст. 8, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, належним чином, не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, розглянув справу однобічно, без об'єктивного з'ясування фактичних обставин, не звернув уваги, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, дійшов передчасного висновку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що дії ОСОБА_2, які мали місце у даному випадку не могли кваліфікуватися за ст. 183-1 КУпАП постанова районного суду підлягає скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 21, 284, 280, 283, 294, 295, 296 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко