Справа № 3/3123/18
Провадження № 3/522/2152/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши за участю прокурора Острик О.В. та захисника ОСОБА_1 адміністративні матеріали, що надійшли з відділу Управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого ректором Одеського національного медичного університету, зареєстрованого та проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4,

- в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді ректора Одеського національного медичного університету, в порушення п.2 ч.1 ст. 46 Закону, подав завідомо недостовірні відомості до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Так, під час заповнення щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік у п.3 «Обєкти нерухомості» щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, ОСОБА_2 не надав відомості про належне йому на праві власності нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська 8/10 прим 504, загальною площею 49,8 кв.м., чим порушив вимоги ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», ти самим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною четвертою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 згідно контракту з Міністерством Охорони здоровя України № 609 від 27.09.2011 призначений на посаду ректора Одеського національного медичного університету строком с 27.07.2011 р по 27.09.2018.

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді ректора Одеського національного медичного університету, будучи суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, згідно пп. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», був зобовязаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік.

26 квітня 2017 року ОСОБА_2 була складена щорічна декларація за 2016 рік.

У власності ОСОБА_2 перебувала квартира та нежитлове приміщення, розташовані: м. Одеса, вул. Катерининська 8/10, прим 504, літ. «Г», загальною площею 49,8 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.09.2004 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром № 950, зареєстрованого 24.09.2014 р КП «ОМБТІ та РОН» номер запису 1227 в книзі 36 неж-98 за 10 876 грн.

Відомості щодо наявності наведеної квартири, наряду з іншим майном, ОСОБА_2 задекларував вчасно, відповідно до вимог чинного законодавства. Квартира складалася в тому числі із нежитлового приміщення, загальною площею 49,8 кв.м., за адресою м. Одеса, вул. Катерининська 8/10, прим 504.

27 та 28 грудня 2017 року зазначене нежитлове приміщення ОСОБА_2 передав у власність гр. ОСОБА_4 на підставі двох договорів купівлі продажу серії НМТ №№ 278028 та 378023 по частині 140 000 кожна, за 280 000 гривень.

Одразу ж після продажу нежитлового приміщення, ОСОБА_2 повідомив НАЗК про зміни в майновому стані.

При оформленні щорічної декларації за 2016 рік 26 квітня 2017 року ОСОБА_2 була допущена технічна помилка, а саме не вказане нежитлове приміщення до квартири, загальною площею 49,8 кв.м., за адресою м. Одеса, вул. Катерининська 8/10, прим 504.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину не визнав та пояснив, що він не мав умислу на скоєння адміністративного правопорушення. Декларуючи квартиру, він вважав, що декларує все приміщення, в тому числі і нежитлові, оскільки вони повязані господарським побутом, по ним проходить електро- та водопостачання та існування їх без квартири неможливе. 27 та 28 грудня 2017 року він передав у власність квартиру і всі приміщення іншій особі, після чого він одразу задекларував наведене майно, згідно ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, вислухавши думку прокурора, який вважав, що ОСОБА_2 слід притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.4 КУпАП України, суд вважає, що провадження по справі про притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.4 КпАП України підлягає закриттю, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 46, ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність, передбачена ст. 172-6 ч.4 КУпАП України.

На думку суду, приміщення сараю є складовою частиною квартири ОСОБА_2, за адресою м. Одеса, вул. Катерининська 8/10.

Даний факт підтверджується: технічним паспортом квартири, фрагментом генерального плану вул. Катерининській, 8/10, з яких вбачається, що квартира та нежитлове приміщення огороджено парканом, знаходяться на одній території, є єдиним цілим та повязані одним господарським призначенням, що підтверджується свідоцтвом про право власності на реконструйовану квартиру. Згідно довідки КП ЖСК «Портофранківський», оплата за користування всіма приміщеннями проводиться одним рахунком та квитанціями.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, 17 січня 2018 року матеріали про адміністративне правопорушення виділені з матеріалів кримінального провадження за ст. 364 ч.1 КК України (а.с.8).

Вартість обєкту на день декларування 26 квітня 2017 року, згідно договору купівлі-продажу від 10 вересня 2004 року, складала 10 876 грн., що саме по собі по сумі не є складом адміністративного правопорушення.

Суму по договору купівлі-продажу сараю від 28.12.2017 особа, що склала протокол використала неправомірно, оскільки це відповідало домовленостям продавця і покупця, а не реальній вартості майна. Експертиза щодо встановлення вартості майна не проводилася.

Спірним є також той факт, на який посилається прокурор в судовому засіданні, що в провину ОСОБА_2 ставиться ст. 46 а не ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки в протоколі (а.с.1) вказано, що ОСОБА_2 порушив ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції». Мотивувальна частина протоколу за своїм змістом суперечить аркушу 1 вказаного протоколу.

Згідно ч.4 ст. 172-6 КУпАП настає адміністративна відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, де вказав наявність у його власності вищезазначеної квартири, однак в п.3 «Обєкти нерухомості» - відомості про належне йому нежитлове приміщення, відсутні.

Отже, в даному випадку необхідно довести суб'єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, а саме прямий умисел на його вчинення, на відміну від інших складів корупційних правопорушень, які відносяться до формальних складів.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція, це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Правопорушення, пов'язане з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Із змісту даних визначень вбачається обов'язкова наявність корисливої мети та наслідків вчиненого, зокрема правопорушення пов'язаного з корупцією.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У пункті 67 Роз'яснення щодо застосування окремих положень ЗУ «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 11.08.2016 року №3 зазначено, що адміністративна та кримінальна відповідальність передбачені виключно за подання «завідомо недостовірних» відомостей.

Тобто відповідне діяння має бути вчинено суб'єктом декларування з прямим умислом. При цьому для притягнення до відповідальності за вчинення правопорушень пов'язаних з корупцією необхідно довести наявність такого умислу, а саме те, що суб'єкт декларування усвідомлював недостовірність відомостей, які він зазначив у декларації.

Суб'єктивна сторона указаного правопорушення передбачає вину лише у формі умислу, тобто, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_2 декларацію заповнював вперше, не мав на меті приховати відомості, що у нього у власності є нежитлове приміщення, а тому не бажав подавати завідомо недостовірні відомості до декларації.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_2 не задекларував нежитлове приміщення, яке за ним зареєстровано при подачі декларацій за 2016 рік, помилково вважаючи, що він не має його декларувати у звязку з тим, що нежитлове приміщення є невід'ємною частиною квартири № 16, що підтверджується єдиною адресою, земельною ділянкою та функціонально звязані між собою, суддя не вбачає в діях (бездіяльності) останнього умислу на вчинення інкримінованого адмінправопорушення, оскільки останній не усвідомлював протиправний характер своєї дії (бездіяльності), не передбачав шкідливі наслідки, не бажав їх та свідомо не допускав їх настання, а його дії з цього приводу є необережними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу, датою вчинення інкримінованого ОСОБА_2 діяння є 26 квітня 2017 року. Час факту встановлення складу правопорушення (а.с. 5) - є дата виявлення правопорушення.

Згідно постанови про виділення матеріалів з досудового розcлідування від 17 січня 2018 року - фактом виявлення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, на думку суду є 17 січня 2018 року.

Згідно ст. 38 КУпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що ОСОБА_2 не зазначив у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік відомості щодо зареєстрованого за ним нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська 8/10 прим 504, загальною площею 49,8 кв.м. не навмисно, а з необережності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження по даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

При прийнятті рішення суд керувався загальними засадами судочинства, де усі сумніви трактуються на користь особи, яка звинувачується у вчинення правопорушення. Суд не може керуватися припущеннями особи, яка складала протокол, а лише достовірними доказами, що вивчені в ході слухання справи про адміністративне правопорушення.

Також, на думку суду, не доведена прозорість виявлення інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення, оскільки матеріали кримінального провадження зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 липня 2017 року. Тобто більше дев'яти місяців проводиться досудове розслідування, а факт адміністративного правопорушення виявлений тільки 17.01.2018 року. Не прозорість дій при виявленні адміністративного правопорушення може мати ознаки переслідування особи, що суперечить Конституції України та іншим законам.

Крім цього, на підставі ст. 40-1 КУпАП, враховуючи, що за наслідками розгляду даної адмінсправи провадження по ній підлягає закриттю, і стягнення на ОСОБА_2 не накладається, останній звільняється від сплати суми судового збору.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст.172-6 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси С.М. Кічмаренко

25.04.2018