АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1135/2018 Постанова винесена суддею Шевчуком А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Городище Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2, 06 грудня 2017 року о

08 годині, по Оболонській площі, 6 в м. Києві, керував транспортним засобом «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку провадився за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1

ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування свого прохання апелянт зазначає, що в справі відсутні докази його вини у вчиненні правопорушення, але суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 245,

280 КУпАП здійснив розгляд справи не об'єктивно та поверхнево.

Стверджує, що правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не вчинював, оскільки транспортним засобом не керував, а лише підійшов до автомобіля, який залишив на спеціальному паркувальному майданчику біля супермаркету «Велика Кишеня» після нічної зміни, щоб забрати речі, водночас не заперечував проти проходження огляду на стан сп'яніння тому, що не перебував за кермом автомобіля та не здійснював керування ним. При цьому вказує, що свідки не були очевидцями керування ним транспортним засобом, а були лише випадковими перехожими, залученими працівниками поліції.

Звертає увагу апелянт і на те, що в матеріалах справи відсутні докази відсторонення його від керування транспортним засобом.

Крім того, вважає, щорезультати огляду є недійсними іне можуть вважатися допустимим доказом в провадженні, бо спеціальний технічний засіб «Драгер», який використовувався інспектором поліції для визначення стану сп'яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушив питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року, яке обґрунтував тим, що розгляд справи було проведено у його відсутність, копію постанови він отримав лише 16 лютого 2018 року, що підтверджується відповідною відміткою в матеріалах справи, а тому строк на оскарження постанови пропустив з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Парфененком І.В. пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_2, не дотримав.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року

№ 1452/735 (далі - Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість

ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, суддя місцевого суду формально послався на матеріали адміністративної справи, а це протокол про адміністративне правопорушення, роздруківка даних з принтера «Drager» та акт огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

У той же час, указуючи в постанові, що винуватість ОСОБА_2. у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими доказами, суддя не звернув увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 06 грудня 2017 року ОСОБА_2 при наданні пояснень по суті вчиненого порушення вказав «не згоден», тобто він не погодився з діями працівників поліції під час проведення процедури огляду на стан сп'яніння (а.с. 1). Крім того, в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_2, не погоджуючись з показником спеціального технічного засобу «Drager», а саме з результатом - 2,00 %, також власноручно зазначив «не згоден» (а.с. 3).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, наполягаючи на тому, що він не керував транспортним засобом о 08 годині 06 грудня 2017 року, також пояснив, що він не погодився і з результатом огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager»,про що зазначив безпосередньо як у протоколі, так і в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, але поліцейський не пропонував йому проведення огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Виходячи з вимог ст. 266 КУпАП, працівники поліції зобов'язані були в даному випадку запропонувати ОСОБА_2 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров'я, чого зроблено не було. Отже, при проведенні огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння поліцейськими не було дотримано передбаченої законом і підзаконними нормативними актами процедури, у зв'язку з чим письмові докази у справі, а саме протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів є недопустимими доказами і не можуть бути покладені в основу рішення про винуватість особи у вчиненні правопорушення.

Між тим, суддя місцевого суду при винесенні постанови безпідставно не звернув увагу на вказані обставини, тобто не перевірив дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, не дивлячись на те, що за положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним та обґрунтував свої висновки недопустимими доказами, а тому доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження є слушними.

Враховуючи наведене, прихожу до висновку, що судове рішення стосовно

ОСОБА_2 суддею місцевого суду постановлено з порушенням вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а тому воно підлягає скасуванню.

Оскільки в справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 даних про керування ним 06 грудня 2017 року о 08 годині в м. Києві, по Оболонській площі, 6, автомобілем НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння, тобто порушенні п. 2.9(а) ПДР України і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу цього правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік і стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко