Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області Сачук В.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника-адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 05 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою суду ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За постановою суду, ОСОБА_1 09 грудня 2017 року о 23 год 16 хв по вул. Бєлгородська, 11-а, в м. Сарни Рівненської області, керував автомобілем марки «Mercedes-Benz ML200», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення., передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що судом першої інстанції порушено право на захист, оскільки розгляд справи відбувався без його участі, хоча він надавав суду клопотання про перенесення справи, в зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. Також, звертає увагу на те, що працівники поліції законної вимоги на зупинку транспортного засобу не висували, а після того як він вийшов з машини поліцейський збив його з ніг, внаслідок чого він впав на землю та вдарився головою. В подальшому від неправомірних дій працівників поліції йому стало погано і його було доставлено до Сарненського ЦРЛ, де лікарі діагностували мікроінсульт. Доводить, що в стані алкогольного сп'яніння не перебував. Крім того, просить викликати в судове засідання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Аналіз матеріалів справи свідчить про безпідставність доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про відсутність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Так, вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР1 №257727 від 10.12.2017 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення; поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, де останні вказують про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння; довідкою КЗ ОПЛ с. Орлівка, де вказано діагноз у ОСОБА_6 психічні та поведінкові розлади (а.с.5).

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Будучи допитаним в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що погано чує та бачить. Протокол про адміністративне правопорушення серії БР1 №257727 від 10.12.2017 року йому не оголошували. Думав, що протокол відносно того, що в автомобілі ОСОБА_1 не горіла фара.

Хоча дані покази свідка ОСОБА_3 і не свідчить про відсутність вини ОСОБА_1 в порушенні ним пункту 2.5 ПДР, однак значно зменшують характер вчиненого правопорушення та ступінь його вини, що при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції не в повній мірі було враховано.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи обставини, при яких було вчинене дане адміністративне правопорушення, особу правопорушника, який протягом року не піддавався адміністративним стягненням, а також відсутність суспільно-небезпечних наслідків від вчиненого правопорушення, приходжу до висновку, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є малозначним, а тому постанову щодо нього слід змінити, на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і обмежитись усним зауваженням.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Рівненської області В.І. Сачук