П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2018 Справа №607/2838/18

03 квітня 2018 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №431010 від 19 лютого 2018 року, 26 січня 2018 року о 19 год. 40 хв. в м.Тернополі по вул.Злуки, 2 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ CHERY AMULET», державний номерний знак НОМЕР_1, будучи причетним до скоєння дорожньо-транспортної пригоди місце події залишив. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10. а Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене статтею 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що Правил дорожнього руху не порушував, а матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження обставин викладених у протоколі. Пояснив, що змушений був зїхати з місця ДТП,оскільки намагався затримати іншого учасника ДТП, який втікав із місця дорожньо-транспортної пригоди. Про факт ДТП працівників поліції не повідомляли, оскільки інший учасник ДТП погодився у добровільному порядку відшкодувати завданому шкоду. У подальшому, інший учасник своїх обовязків не виконував, на телефонні дзвінки не відповідав, а тому він повідомив працівників поліції про ДТП. Той факт, що він не мав на меті приховати факт ДТП та залишати місце ДТП підтверджується тим, що саме він у подальшому повідомив працівників поліції про дану дорожньо-транспортну пригоду. Посилаючись на наведене, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Судом вживались заходи щодо виклику в судове засідання іншого учасника ДТП ОСОБА_2, однак останній в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного

Відповідно до вимог ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з вимогами п. 1.10. ПДР України, дорожньо-транспортною пригодою є подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди є дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Згідно з вимогами п.2.10 а ПДР України, порушення яких інкриміновано у даному адміністративному провадженні ОСОБА_1, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

З аналізу вищенаведених норм законодавства встановлено, що склад адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП складають дії учасника ДТП, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у порушенні п. 2.10 а ПДР та пояснив, що відїхав із місця ДТП, оскільки намагався затримати іншого учасника ДТП, який залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та достовірні докази, які б підтверджували факт залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди 26 січня 2018 року чи вчинення будь-яких дій, які б свідчили про приховування факту такої пригоди або обставин її скоєння, що спричинили необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення учасника ДТП та розшуку транспортного засобу.

Той факт, що ОСОБА_1 зїхав з безпосереднього місця зіткнення транспортних засобів не свідчить про вчинення ним дій щодо залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та суперечить визначенню поняття «Залишення місця ДТП», яке надано у ПДР. Більше того, працівники поліції не вчиняли будь-яких заходів щодо встановлення (розшуку) ОСОБА_1 або розшуку належного йому транспортного засобу.

Крім того, ОСОБА_1 у подальшому сам повідомив працівників поліції про факт даної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується рапортом інспектора роти батальйону УПП в Тернопільській обласьі ОСОБА_3 від 14.02.2018 року.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце винна цієї особи, тобто вчинення було здійснено навмисло або з необережності. Наявність вини є невідємною ознаною складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що матеріалами справи не доведено наявність прямого умислу в діях ОСОБА_1 з метою свідомого винного залишенням ним місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно положень ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративногоправопорушення.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у звязку з чим провадження в даній справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 122-4,247, 251, 254, 256, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя: