АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/20/18Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 33/789/112/18 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника-адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно постанови, 30 грудня 2017 року о 19 год. 50 хв. ОСОБА_1 в м. Борщеві по вул. С.Петлюри, 48, керував автомобілем марки ВАЗ 21033, державний номерний знак НОМЕР_1, належним ОСОБА_3, в стані алкогольного сп'яніння, що на місці було встановлено за допомогою технічного приладу "Драгер", чим порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова Борщівського районного суду від 28 лютого 2018 року не грунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, суперечить вимогам закону, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено доказів того, що саме він керував вказаним транспортним засобом і належні докази цьому відсутні.

Апелянт свою вину у вчиненому не визнав, так як автомобілем не керував, а за його кермом знаходився ОСОБА_4, тому він не може нести відповідальність за те, чого не робив, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Його не було затримано працівниками поліції в момент керування автомобілем, це нічим не зафіксано і доводиться показаннями свідків та відеозаписом. У протоколі зовсім не вказано здобутих результатів огляду на прилад Драгер, не вказано серійний заводський номер приладу, на якому працівники поліції провели його огляд на місці зупинки транспортного засобу, до матеріалів не долучено сертифіката відповідності.

Під час судового засідання повністю доведено його невинуватість, зокрема, показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7, що не взято до уваги судом.

Крім того, суд як на доказ його вини послався на акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, форма і зміст якого абсолютно не відповідає формі і змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, зокрема, пункту 10 розділу 11. Акт повинен носити назву "Акт огляду на стан алкогольного сп'янні з використанням спеціальних технічних засобів", а суду наданий бланк, який носить назву "Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння".

В наданому суду акті зовсім не вказано за допомогою якого саме приладу проведено огляд, не вказано назву та заводський номер спеціального технічного засобу, не вказано результатів огляду на стан сп'яніння, не має його підпису та даних про те, що він погоджується з результатами огляду, відсутній підпис особи, яка склала акт.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника-адвоката ОСОБА_2, які просять задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та закрити провадження, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об'єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №021162 від 30 грудня 2017 р., згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, який встановлено в результаті акту огляду на стан алкогольного сп'яніння від 30.12.2017 року та квитанції Алкотестера Драгер №1616.

Крім того, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги письмові пояснення свідків, зокрема свідка ОСОБА_6, який в судовому засіданні підтвердив, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля та намагався виїхати з кювету, оскільки в цей час інших осіб, крім нього не було. При цьому свідок ОСОБА_6 зазначив, що коли він виїжджав з парковки, до нього підійшов один із поліцейських та запросив бути присутнім в якості свідка при освідченні ОСОБА_1, водія автомобіля ВАЗ, на стан алкогольного сп'яніння. Під час продування приладу Драгер ОСОБА_1, такий показав позитивний результат.

А тому доводи апелянта, що це не він керував автомобілем ВАЗ 21033, державний номерний знак НОМЕР_1 не знаходять свого підтвердження.

Також, суд апеляційної інстанції не бере до уваги твердження апелянта про недопустимість, як доказу Акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки вважає, що порушення при складені цього акту не є істотними, оскільки є й інші докази, які підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, в апеляційній скарзі ненаведено і в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2018 року відносно нього - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Я. Сарновський