А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20.04.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Васильчук Л.Б., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2018 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, українець,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352,40 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 01 листопада 2017 року о 04-й годині 20 хвилин по пр. Свободи в м. Ужгород, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мітсубісі Галант», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком закладу охорони здоров'я № 408 від 01.11.2017, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд розглянув справу без його участі, не повідомивши його про час та місце її розгляду, чим позбавив його права на захист та позбавив можливості надати пояснення щодо обставин справи, які мають важливе значення для встановлення фактичних обставин справи, а також заявити відповідні клопотання. При цьому, вказує на те, що повісткою його було викликано до суду на 29.01.2018, і цього ж дня в суді йому повідомили, що суддя Леміш О. М. перебуває у відпустці до 12.02.2018, що також підтверджується і повідомленням, яке було прикріплено на дошці оголошень суду, однак, через декілька днів він дізнався, що справа розглянута 30.01.2018 без його участі та, відповідно, без повідомлення його про час та місце її розгляду, що у свою чергу також свідчить і про те, що розгляд справи відбувся у період відпустки судді. Крім того, посилається на те, що, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, судом не з'ясовувались причини його відсутності та не наведено будь-яких підстав для розгляду справи без його участі, у тому числі й даних про його своєчасне сповіщення про час та місце її розгляду. Просить постанову судді скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Васильчук Л.Б., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином; що даних про поважність причин неявки ОСОБА_1 до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило; що при розгляді справи приймала участь представник ОСОБА_1 - адвокат Васильчук Л. Б., яка не заперечувала щодо розгляду справи у відсутності її довірителя ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" вказується на таке:

1) звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

2) при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

3) зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та постанови судді вбачається, що вказані вимоги закону не були дотримані як інспектором взводу 1 роти 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_3. при проведенні перевірки та складанні протоколу, так і суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги про незаконність постанови підлягають задоволенню.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 01 листопада 2017 року приблизно о 04-ій годині 20 хвилин, по пр. Свободи, 54, у м. Ужгород, керував автомобілем марки "Мітсубісі Галант", державний номерний знак РО 017 FМ, у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком закладу охорони здоров'я № 408 від 01.11.2017, чим порушив вимоги передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. При цьому, у постанові зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 01.11.2017 та результатами висновку № 408 від 01.11.2017. На будь-які інші докази у підтвердження вини ОСОБА_1 у постанові судді не вказується.

Однак, посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 9 «а» ПДР та, відповідно, вину в скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв'язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, про його винуватість у скоєнні цього проступку.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 01 листопада 2017 року приблизно о 03-ій годині по пр. Свободи, 54, у м. Ужгород, був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем марки "Мітсубісі Галант", державний номерний знак РО 017 FМ. Не роз'яснивши йому права та обов'язки працівники поліції одразу ж доставили його до закладу охорони здоров'я, де черговий лікар, не оглядаючи його, зробив висновок про те, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Складаючи протокол працівники поліції не залучали свідків, не роз'яснили йому права, вилучили посвідчення, не видавши йому будь-яких документів.

Під час розгляду справи апеляційним судом представник ОСОБА_1 - адвокат Васильчук Л.Б. вказувала і на те, що зі слів її довірителя довідалась про упередженість працівників поліції при виконанні своїх посадових обов'язків, про порушення прав довірителя, про недоліки при проведенні перевірки і про неможливість їх усунення під час розгляду справи апеляційним судом.

Як убачається зі змісту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, такий складений 01.11.2017, а зі змісту висновку лікаря ОСОБА_4 № 408 вбачається, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, що Висновок складений 01.10.2017, тобто на місяць раніше ніж складено протокол про адміністративне правопорушення, що у свою чергу ставить під сумнів відомості зазначені у цьому документі, і дають підстави для суджень про недопустимість Висновку як доказу.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що при складанні лікарем висновку щодо ОСОБА_1 було допущено описку в даті його складання.

Крім того, у матеріалах справи відсутні й відомості про те, які саме ознаки алкогольного сп'яніння були виявлені у гр. ОСОБА_1, на підставі яких його було направлено на медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння.

У матеріалах справи також відсутні і відомості про те, на підставі яких саме лабораторних досліджень лікар прийшов до висновку про те, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, а також про кількість виявлених у гр. ОСОБА_1 проміле, тощо, чи перевищує виявлена у ОСОБА_1 кількість спиртного допустиму відповідно до нормативно-правових актів.

Апеляційним судом через керівництво патрульної поліції в м. Ужгороді та Мукачеві в якості свідків викликались інспектор ОСОБА_3., який склав протокол, та інспектор Мальована А. А., яка винесла щодо ОСОБА_1 постанову за ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП, однак, вказані особи до апеляційного суду не з'явились з невідомих апеляційному суду причин, не повідомивши апеляційний суд про причини неявки, у зв'язку з чим, апеляційний суд позбавлений можливості з'ясувати факти та обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення.

Вищевказане свідчить про те, що зазначене у протоколі та постанові твердження про те, що стан алкогольного сп'яніння гр. ОСОБА_1 підтверджується висновком № 408 від 01.11.2017, не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутній Висновок лікаря № 408 від 01.11.2017, а до протоколу додано Висновок № 408 від 01.10.2017.

Посадові особи Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції, направляючи матеріали справи про адміністративне правопорушення на розгляд до місцевого суду не звернули увагу і на те, що до матеріалів справи не приєднана копія Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - документ, у якому містяться відомості про результати огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров'я.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать про те, що протокол складено щодо ОСОБА_1 без додержання вимог передбачених ст. 256 КУпАП, на що не звернув увагу суд першої інстанції, і що у свою чергу призвело до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного вище апеляційний суд також вважає, що зібрані у справі докази не в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 у зазначені у протоколі час та місці транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції всупереч вимог ст. 33 КУпАП не з'ясовувались дані про особу правопорушника, його сімейний та майновий стан, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а в матеріалах справи такі відомості взагалі відсутні, як, і відсутні передбачені КУпАП та іншими нормативними актами копії документів, які підтверджують права ОСОБА_1 на керування транспортними засобами, зокрема, копія посвідчення водія та копія технічного паспорту на транспортний засіб.

Пунктом 24 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, окрім іншого, визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Оскільки відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, у тому числі при керуванні транспортними засобами, їх огляд, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з'ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, встановлення свідків (очевидців) події, вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, збирання інших доказів у підтвердження вини особи, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи, Управління патрульної поліції, тому справа про адміністративне правопорушення підлягає поверненню до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

Під час належного оформлення УПП у м. Ужгороді та Мукачеві необхідно усунути вищевказані недоліки складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, витребувати і приєднати до справи докази у підтвердження факту вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, а суду першої інстанції - на підставі зібраних доказів, з урахуванням доводів апеляційної скарги, прийняти законне та обґрунтоване рішення по суті адміністративного правопорушення.

Крім того, під час належного оформлення також підлягає з'ясуванню чи були в інспектора Бабидорича Р. С., який складав протокол, та лікаря ОСОБА_4, яка склала Висновок № 408, підстави для фальсифікації, вказаних документів.

На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не можуть бути задоволені з урахуванням наведених вище недоліків, а також у зв'язку з тим, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не вичерпані.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді як незаконна та передчасна підлягає скасуванню, подана апеляційна скарга - частковому задоволенню, а матеріали справи про адміністративне правопорушення поверненню до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

При прийнятті рішення про повернення справи для належного оформлення також враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що можливості збирання додаткових доказів у даній справі не вичерпані; що викликані з метою з'ясування обставин справи працівники поліції ОСОБА_3. та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились з невідомих апеляційному суду причин, не повідомивши про причини неявки.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 352,40 гривень, - скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення повернути до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції для належного оформлення

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан