АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/852/2018 Постанова винесена суддею Волошиним В.О. Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ручки Галицького району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя в постанові, ОСОБА_2 16 листопада 2017 року о 21 год.

15 хв. по вул. Д. Щербаківського, 58 в м. Києві керував автомобілем марки «Opel», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (розширені зіниці очей, не реагують на світло, почервоніння очей, неприродна блідість обличчя), огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога в Київській міській наркологічній лікарні «Соціотерапія», чим порушив п. 2.9(а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи судове рішення таким, що постановлено із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, отже є незаконним, просить його скасувати, а провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування наведеного зазначає, що правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП, він не вчиняв, бо взагалі не вживав і не вживає наркотичні засоби, у зв'язку з чим в суді першої інстанції заявляв клопотання про проведення повноцінного лабораторного дослідження його біологічних зразків (сечі), проте суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотанні, чим позбавив можливості для захисту своїх прав та у встановлений законом спосіб довести свою невинуватість, отже допустив неповноту судового розгляду.

Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, апелянт стверджує про недійсність результатів його огляду на стан сп'яніння, вказуючи при цьому, що дослідження біологічного середовища відбувалося з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, за допомогою тест-смужок, що не є лабораторним методом дослідження, до того ж на його запит КМНКЛ «Соціотерапія» не надала сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку використаного робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того, апелянт звертає увагу й на те, що поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення невірно викладено суть правопорушення, оскільки ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, водночас, як він вважає, докази вчинення ним цього правопорушення в справі відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення та додаткові докази, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених і оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП, суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Цих вимог закону суддя місцевого суду при розгляді справи щодо ОСОБА_2 не дотримав.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), а також відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до вимог п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Розділ ІІІ указаної Інструкції визначає порядок проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я і оформлення його результатів. Зокрема, за положеннями Інструкції: проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове (п.7); метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння (п.8); використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.9); зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров'я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров'я, у якому проводився відбір біологічного середовища (пункти 10, 11); предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п.12); за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п.16); зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п.17); висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров'я (п.20); висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22).

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, суддя місцевого суду формально послався на матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення та висновок лікаря нарколога Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 21 листопада 2017 року, який ґрунтується, виходячи зі змісту повідомлення на запит порушника головного лікаря вказаного закладу охорони здоров'я № 58 від 15 січня 2018 року, на результатах проведеного лабораторного дослідження біологічного середовища (сечі) ОСОБА_2 імунохроматографічним методом із застосуванням тест-смужок, що пройшли процедуру оцінки відповідності (декларація про відповідність № 1, відповідно до якої тести для діагностики in vitro не є виробом для самоконтролю, не для оцінки характеристик).

В той же час доводи ОСОБА_2 щодо невживання ним взагалі будь-яких наркотичних засобів, а також твердження його захисника в суді про наявність підстав для визнання недійсним висновку за результатами медичного огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння від 21 листопада 2017 року суддя місцевого суду залишив поза увагою, в судовому рішенні не спростував та без достатнього обґрунтування відмовив захиснику у призначенні судово-медичної експертизи і проведенні повторного лабораторного дослідження біологічного середовища ОСОБА_2

Між тим, за висновками проведеної під час апеляційного розгляду Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи судової хіміко-токсилогічної експертизи № 390 від 27 лютого 2018 року, у зразку сечі ОСОБА_2, отриманому в КМНКЛ «Соціотерапія» 16 листопада 2017 року та переданому для подальшого дослідження експерту, шляхом лабораторних досліджень виявлено метаболіти нікотину - котонін та гідроксикотинін, а також кофеїн; не виявлено: 9 - карбокси - тетрагідроканнабінол (метаболіт діючої речовини маріхуани), наркотичні та психотропні речовини похідні барбітурової, тіобарбітурової кислоти, фенілетил-, фенілпропіламіну, фенотіазину, бенздіазепіну, дибенздіазепіну, дібензазепіну та дібензциклогептану, наркотичні алкалоїди та їх структурні аналоги.

За відсутності підстав для сумніву у висновках експертизи, враховуючи, що під час медичного огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння не були дотримані вимоги п. 9 розділу ІІІ Інструкції, слід визнати недійсним висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 21 листопада 2017 року № 008802/5601 про перебування водія ОСОБА_2 16 листопада 2017 року у стані наркотичного сп'яніння (марихуана).

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, вважаю, що доводи апелянта про недотримання суддею місцевого суду вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, що призвело до ухвалення незаконного рішення, є слушними, а тому постанова від 17 січня 2018 року підлягає скасуванню.

Оскільки в справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження порушення ОСОБА_2 16 листопада 2017 року вимог п. 2.9(а) ПДР України і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи при цьому й те, що в даному випадку безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, бо відомості, викладені в ньому, фактично спростовуються висновком судово-медичної експертизи, провадження в справі стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко