АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 33/774/464/18 Справа № 205/810/18Головуючий у 1 й інстанції Нощенко І. С. Доповідач - Калініч Н.І.
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2018 року м. Дніпро
Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Машкевич О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2018 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 352 гривні 40 копійок.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно викладених у постанові судді першої інстанції обставин, 02 лютого 2018 року о 02 годині 05 хвилин в м. Дніпро на вул. Мостова 237, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110206, державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «DRAGER ALCOTEST 6820 ARHK 0502» у присутності двох свідків (тест № 1134 результат 0,73 % проміле). Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа що притягається до адміністративної відповідальності просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свою позицію особа що притягається до адміністративної відповідальності зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали адміністративного провадження, не викликавши співробітників поліції, які проводили тестування на спеціальному засобі.
Крім того ОСОБА_1 зазначає, що зізнався співробітникам поліції про вживання невеликої кількості пива, однак поліцейські на його думку безпідставно не направили його до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що огляд який проводився суперечить «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння » затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.15 року, оскільки працівники поліції не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки тобто «Драгеру».
Позиція ОСОБА_1 , яка викладена в апеляційній скарзі зводить до того, що на його думку в нього не було перевищення допустимої норми алкоголю в крові та працівники поліції порушили порядок проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника- Машкевич О.В., які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили скасувати постанову судді першої інстанції та закрити провадження по справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку, посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу, чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги закону, суд першої інстанції виконав в повному обсязі, та постановив рішення, яке може вважатися обґрунтованим оскільки наявні посилання на докази, які досліджено в судовому засіданні.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 , окрім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується рапортом інспектора роти №7 батальону №1 УПП в Дніпропетровській області Блощинського А. О., в якому викладені фактичні обставини скоєного ОСОБА_2 інкримінованого правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до яких було проведено перевірку ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав результат 0, 73 проміле, що саме спростовує доводи апелянта про порушення вимог закону при проведенні огляду на стан сп`яніння та підтверджує факт визнання своєї провини ОСОБА_1 та відсутність вимоги ОСОБА_1 до працівників поліції доставити його для проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу.

Виходячи з наведеного, процесуальні дії працівників поліції узгоджуються з вимогами п. 6 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Поліцейські на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів провели огляд на стан алкогольного сп`яніння та не було підстав доставки ОСОБА_1 до медичного закладу охорони здоров`я для проведення огляду лікарем, оскільки результати тестування із застосуванням технічного приладу «Драгер» ніким не оспорювалася.

Крім того ОСОБА_1 особисто в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що вживав пиво та в подальшому зобов`язується не порушувати.

Факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів знайшов своє відображення у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності свідків пройшов огляд за допомогою технічного пристрою « Драгер» та з результатом був згоден, про що поставив свій підпис у акті та у чеку з результатом тесту ( а.с. 5, 5а).

Крім того, об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків не вбачається та не оспорюється апелянтом.

Даний протокол, як доказ ніким не спростовувався, а навпаки, він підтверджується наявним та дослідженими поясненнями свідків, та актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

На вимогу апеляційного суду, департаментом патрульної поліції у місті Дніпрі було надано свідоцтво про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. З наданого свідоцтва убачається, що вимірювальна техніка, яка була застосована при тестуванні ОСОБА_1 на алкогольне сп`яніння відповідає вимогам, тобто сертифікована.

Доказів які спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційному суду не надано.

Вищенаведене свідчить, що доводи апеляційної скарги спростовуються доказами дослідженими судом першої інстанції та при апеляційному розгляді, тому доводи апеляційної скарги не можна визнати прийнятними.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Однак, постанова судді першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення, оскільки суд першої інстанції припустився помилки при застосуванні стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.
Суд правильно визначив розмір штрафу, однак визначаючи розмір штрафу суд не врахував, що відповідно ст. 27 КУпАП покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення рішення.
Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.
Таким чином, на підставі викладених обставин, приходжу до висновку, що постанова судді першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И ЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2018 року, відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.
Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із стягненням штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
В решті постанову судді першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Апеляційного суду
Дніпропетровської області Н.І. Калініч