Справа № 199/792/18
ПОСТАНОВА

іменем України

2018 року квітня місяця 16 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дяченко І.В.,

секретаря судового засідання Войнової В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про відвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Сенчишина Ф.М.,

за участю: заявника ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, представника потерпілого ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Сенчишина Ф.М. перебуває адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

13.04.2018 ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Сенчишина Ф.М., у звязку з відмовою в задоволені клопотання про залучення перекладача, про виклик в судове засідання представника державного обвинувачення та частковою відмовою у виклику та допиту свідків.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 заявлений відвід підтримали.

Представник потерпілого ОСОБА_3 заперечував в задоволенні клопотання про відвід, пояснив, що суддя Сенчишин Ф.М. задовольняв всі клопотання, що заявляв ОСОБА_1 в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, крім того, заявник проживає в Україні.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід, а також не передбачає видалення судді до нарадчої кімнати для вирішення клопотання. Тобто, у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосувати аналогію права.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за субєктивними та обєктивними критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

Дослідивши заяву про відвід, суд вважає, що у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 не навів будь-яких переконливих доказів про заінтересованість судді у розгляді справи, а також жодних обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді. Суд також не встановив будь-яких інших обставин, передбачених діючим законодавством, які б могли бути підставою для відводу судді, а тому у заявленому відводі слід відмовити.

При цьому суд звертає увагу, що заявник не позбавлений права викласти в своїй апеляційній скарзі всі ті обставини, зазначені в заяві про відвід судді.

Керуючись ст. 280 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Сенчишина Федора Мироновича.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Дяченко

16.04.2018