АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Вотьканича Ф.А., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, особи, щодо якої запроваджено справу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою судді від 6 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно встановлених обставин, Дзямулич М.В. 22.09.2017 року о 06 год. 00 хв. в с. Ярок Ужгородського району керував автомобілем марки «ВАЗ-2106», д.н.з. 707-98РЕ, з ознаками алкогольного спяніння, а саме, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, при цьому від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначену постанову судді, та закрити справу щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що в стані алкогольного спяніння не перебував, від проходження огляду на предмет виявлення стану спяніння на місці зупинки не погоджувався через відсутності у працівників поліції документів щодо сертифікації наданого для освідчення приладу, а щодо проходження такого огляду у закладі охорони здоровя, то такий йому запропоновано не було, тому він самостійно звернувся до медичного закладу. Згідно отриманого ним протоколу медичного освідчення в стані алкогольного спяніння він не перебував. Розгляд справи відбувся буз його участі, тому він фактично ці докази був позбавлений можливості надати.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог КпАП України дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді справи суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що ОСОБА_2 22.09.2017 року о 06 год. 00 хв. в с. Ярок Ужгородського району керував автомобілем марки «ВАЗ-2106», д.н.з. 707-98РЕ, з ознаками алкогольного спяніння, а саме, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння з використанням технічного засобу «Драгер» на місці зупинки та в закладі охорони здоровя ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, а тому своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 зазначив про те, що він у присутності двох свідків відмовився проходити освідчення на предмет стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки не довіряв приладу, який йому було запропоновано для проходження огляду. Цей факт він визнавав і в апеляційній скарзі. Після цього він самостійно пройшов огляд в медичній установі, на підставі якого дано висновок про відсутність у нього ознак спяніння..

Зазначені дані з достовірністю вказують на факт відмови ОСОБА_2 від проходження перевірки на предмет перебування в стані алкогольного спяніння та в сукупності в вищевказаними доказами підтверджують порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України і не ставлять під сумнів висновок судді про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що за результатами проходження медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння не перебував, відхиляються.

Згідно ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Як слідує з матеріалів справи такі підстави виникли о 6 годині, а згідно доданого до апеляційної скарги протоколу медичного освідчення від 22 вересня 2017 року, ОСОБА_2 був оглянутий об 11 годині 50 хвилин, тобто більш ніж через пять годин.

Більш того, згідного цього ж протоколу медичного освідчення, на момент проведення медичного огляду (станом на 11 годину 50 хвилин) у ОСОБА_2 виявлено алкоголь в кількості 0,09 проміле, що також свідчить про факт перебування його у стані спяніння.

Окрім цього, у своїх поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не заперечував проти викладених у ньому обставин та просив не притягати його до адміністративної відповідальності та оголосити усне попередження, чим також визнавав факт свого перебування у стані алкогольного спяніння.

Слід визнати такими, що не спростовують висновок судді про порушення ОСОБА_2 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України й доводи апеляційної скарги про те, що судом розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_2. Розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 не призвів до неповноти у зясуванні фактичних обставин справи та не вплинув на обґрунтованість висновку суду щодо наявності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому ОСОБА_2 не надав апеляційному суду нових доказів, які б спростовували висновок судді про його винуватість у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу винного і застосував щодо ОСОБА_2 вид і розмір стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а своє рішення з цього приводу належним чином мотивував.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 6 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя :