П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2018 Справа №607/4492/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., розглянувши матеріали, що надійшли від представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, громадянки України, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої заступником начальника управління соціальних гарантій начальника відділу соціальних допомог, грошових виплат та компенсацій Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч.7 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Від представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч.7 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 29.01.2018 р., - головним спеціалістом відділу з питань соціального захисту управління з питань дотримання соціальних прав Департаменту з питань дотримання соціально-економічних та гуманітарних прав Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3, виявлено правопорушення, а саме: 09.02.2017 р. до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшло звернення ОСОБА_4 (далі потерпілий) від 05.02.2017 р. стосовно порушення його права на звернення посадовими особами Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації (далі Департамент).

За цим зверненням потерпілого відповідно до статті 17 Закону України Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини відкрито провадження, за результатами якого встановлено наступне.

21.12.2016 р. потерпілий звернувся до Департаменту зі скаргою щодо неправомірних дій посадових осіб управління соціальної політики Тернопільської міської ради при призначенні йому житлової субсидії. У скарзі, серед іншого, потерпілий просив розглянути скаргу в його присутності відповідно до статті 18 Закону України Про звернення громадян.

За результатами розгляду скарги потерпілого від 21.12.2016 р. зареєстрованої в Департаменті 23.12.2016 р. за № П-063/1607, йому було надано відповідь листом Департаменту від 6.01.2017 р. № П-063/1607. При цьому, потерпілий у своєму зверненні до Уповноваженого з прав людини від 05.02.2017 р. зазначає, що відповідь на своє звернення до Департаменту від 21.12.2016 р. отримав лише 01.02.2017 р. під час відвідування Департаменту. Разом з тим, скарга від 21.12.2016 р. була розглянута без його присутності, тоді як у цій скарзі ним була зазначена відповідна вимога.

В рамках відкритого за зверненням потерпілого провадження, з метою перевірки обставин стверджуваного ним правопорушення, встановлення винної у його скоєнні особи, відібрання пояснень тощо до Департаменту було направлено відповідні запити листами Представника Уповноваженого з питань дотримання соціально-економічних та гуманітарних прав від 23.02.2017 р. № 8.1.1/7- П284537.17/19-153 та від 10.05.2017 р. № 8.1.1/7-П284537.17-2/19- 153.

У поясненнях керівництва Департаменту, наданих листами від 16.03.2017 р. № П-063/534 та від 31.05.2017 р. № 02/1840 стосовно порушених потерпілим питань зазначено про те, що Департаментом було розглянуто скаргу потерпілого від 21.12.2016 р. в терміни, визначені статтею 20 Закону України Про звернення громадян, відтак не надано запитувані дані щодо посадових осіб, відповідальних за розгляд скарги потерпілого. Водночас у поясненнях не надано підтвердження й того, що потерпілого відповідно до вимог його скарги від 21.12.2016 р. було запрошено на її розгляд у його присутності, а також будь-яких пояснень стосовно цієї обставини.

Зважаючи на викладене, Регіональному координатору зі звязків із громадськістю Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Тернопільській області ОСОБА_5 (далі Регіональний координатор) листом від 9.06.2017 р. № 2/7-П284537.17-4/19-153 було доручено відвідати Департамент та встановити посадових (службових) осіб, відповідальних за розгляд звернення потерпілого від 21.12.2016 р. у тому числі виконавця звернення та особи, яка була підписантом відповіді на його скаргу до Департаменту.

За результатами зясування обставин справи Регіональним координатором поінформовано, що розгляд скарги потерпілого від 21.12.2016 р. до Департаменту було доручено заступнику начальника управління соціальних гарантій - начальнику відділу соціальних допомог, грошових виплат та компенсацій Департаменту - ОСОБА_1.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях від 9.11.2017 р. не заперечує факт отримання нею на виконання звернення потерпілого від 21.12.2016 р.

Разом з тим, згідно з поясненнями ОСОБА_1, лист Департаменту від 6.01.2017 р. № П-063/1607, яким надано відповідь на скаргу потерпілого, був виконаний нею з дотриманням строків, передбачених Законом України Про звернення громадян. Проте, підтверджуючих це документів нею до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини не надано.

В листі Департаменту від 16.03.2017 р. № П-063/534 надано лише витяг із реєстру відправки кореспонденції за 6.01.2017 р. про направлення відповіді заявникові цією датою.

Наданий Департаментом лист від 16.03.2017 р. № П-063/534 підтверджує лише реєстрацію відповіді потерпілому і не є належним доказом на підтвердження обставин щодо її направлення.

Разом з тим, підтверджуючих документів про підготовку та направлення відповіді на підпис керівництву, а також про передачу підписаної відповіді відповідному підрозділу Департаменту, який здійснює відправку вихідної кореспонденції, з дотриманням строків, передбачених Законом України Про звернення громадян, ОСОБА_1 не надано.

На підтвердження відправлення письмової відповіді потерпілому (документів з поштовою відміткою або інших поштових документів), як це вимагається Типовою інструкцією, ні від ОСОБА_1, ні від керівництва Департаменту також не надано.

Стосовно незалучення потерпілого до розгляду скарги від 21.12.2016 р. як це передбачено вимогами статті 18 та 19 Закону України Про звернення громадян, ОСОБА_1 лише пояснено, що з цією метою було створено відповідну комісію за участю працівників Департаменту та управління соціальної політики Тернопільської міської ради, на засіданні якої 27.02.2017 р. було повторно розглянуто скаргу потерпілого від 21.12.2017 р. у його присутності. Відтак, вимогу потерпілого про розгляд скарги від 21.12.2017 р. у його присутності було задоволено Департаментом лише 27.02.2017 р., хоча відповідні дії мали бути вчинені ОСОБА_1 як безпосереднім виконавцем звернення потерпілого, упродовж терміну розгляду його скарги, встановленого Законом України Про звернення громадян.

А тому, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, надання відповіді на звернення з порушенням встановленого статтею 20 Закону України Про звернення громадян строку, а також незабезпечення вимоги потерпілого щодо розгляду скарги у його присутності всупереч вимогам статей 18 та 19 цього Закону.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнала та пояснила, що в її посадовій інструкції відсутній обовязок забезпечувати відправку поштової кореспонденції, а також, сплили строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В матеріалах даної справи містяться докази вчинення даного правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 29.01.2018 р.; копії письмових скарг ОСОБА_4 від 05.02.2017 р., 21.12.2016 р.; копія листа відповіді Департаменту на адресу ОСОБА_4 від 06.01.2017 р. № П-063/1607; копія запитів представника Уповноваженого з прав людини до Департаменту від 23.02.2017 р., 10.05.2017 р.; копії листів Департаменту від 16.03.2017 р. № П-063/534 та від 31.05.2017 р. № 02/1840; копія листа доручення Регіональному координатору взаємодії з громадськістю Уповноваженого ВРУ з прав людини у Тернопільській області ОСОБА_5 від 09.06.2017 р.; письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.11.2017 р.; копія акту про засідання комісії від 27.02.2017 р.; копія листа доручення Регіональному координатору взаємодії з громадськістю Уповноваженого ВРУ з прав людини у Тернопільській області ОСОБА_5 від 29.01.2018 р.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 212-3 КУпАП, санкція якої передбачає відповідальність за незаконну відмову у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України "Про звернення громадян", та тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти пяти до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що дане адміністративне правопорушення, передбачене частиною 7 статті 212-3 КУпАП, було вчинено 06.01.2017 р.

Однак, згідно із п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Враховуючи встановлені судом факти, а також те, що адміністративне правопорушення, передбачене частиною 7 статті 212-3 КУпАП, було вчинено 06.01.2017 р., суд приходить до переконання, що спливли строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені частиною 3 статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 36, 38, п. 7 ст. 247, 283, 284 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 7 статті 212-3 КУпАП закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя О.М. Вийванко