Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/201/18 Головуючий в 1-й інстанції - Герасименко С.Г.
Єдиний унікальний № 333/509/18 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - адвоката ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2018 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові, 20.01.2018 року о 23 год. 55 хв., ОСОБА_2 у м. Запоріжжя, по вул. Чумаченка, керуючи автомобілем «MAZDA», д.н. НОМЕР_1, при повороті ліворуч не надав перевагу пішоходу ОСОБА_5, внаслідок чого допустив на нього наїзд. Внаслідок ДТП автомобіль пошкоджено, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм КУпАП та процесуальних норм адміністративного права. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд в достатній мірі не з'ясував всіх обставин справи, не перевірив докази, які наявні в матеріалах адміністративної справи, та не дав їм належної оцінки, свої висновки, викладені у постанові, суд належним чином не вмотивував. Вважає, що в справі відсутні докази порушення ним вимог Правил дорожнього руху. Суддя фактично не з'ясував та не зазначив, які саме порушення Правил дорожнього руху України були ним допущені та призвели до дорожньо-транспортної пригоди, механічно пославшись на п.10.1 та 12.3 ПДР, зазначені у протоколі, який навіть не містить даних про пошкодження транспортного засобу. Також в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані про завдання матеріальних збитків. Суд першої інстанції не перевірив докази по справі, а саме не з'ясував чи мало місце пошкодження транспортного засобу, яким він керував. Вважає, що районному суду належало повернути протокол та матеріали на доопрацювання та належного оформлення. Вважає, що отримання в результаті ДТП пішоходом тілесних ушкоджень не є кваліфікуючою ознакою ст. 124 КУпАП. Крім того, зазначає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася о 23 год. 55 хв. 20.01.2018 року, тобто у темну пору доби. Потерпілий пішохід, який також, як і він, є учасником дорожнього руху, повинен дотримуватися вимог Правил, але вимоги п.п. 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.14 ПДР пішохід не виконав, рухався через проїжджу частину, не упевнившись у відсутності небезпеки, поза пішохідним переходом, що й стало причиною ДТП. Також вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано призначив йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, не прийнявши до уваги вину у ДТП обох учасників дорожнього руху, часткове визнання ним вини та згоду на оплату штрафу.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову районного суду та закрити відносно нього провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2, його захисника - адвоката ОСОБА_3, які частково підтримали апеляційну скаргу, просили постанову судді змінити в частині накладеного стягнення, потерпілого ОСОБА_4, який також вважав призначене ОСОБА_2 стягнення суддею місцевого суду занадто суворим, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з наступним.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду в цілому дотримався, оскільки проаналізував усі докази у їх сукупності, дав їм належну оцінку та встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода.

Порушень вимог ст. 256 КУпАП, які висуваються до протоколу про адміністративне правопорушення, на що звертав увагу апелянт, суд апеляційної інстанції не встановив, до того ж ОСОБА_2 в цій частині не оскаржував дії інспекторів поліції.

Було встановлено, що внаслідок ДТП автомобіль було пошкоджено, відтак усі елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, були наявні.

Доводи апелянта на предмет того, що пішоходом були порушені ПДР, не є предметом розгляду вказаної справи, однак навіть і в разі їх дійсності, вина водія і пішохода у ДТП в такому випадку буде обопільна, що не виключає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях ОСОБА_2

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не оскаржувались наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення і вини у його вчиненні.

З огляду на вказані обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що суддя місцевого суду дослідив в повному обсязі матеріали справи і правильно дійшов до висновку про винність ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення. Разом з тим, суддя застосував надто суворе адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, не врахував обставин, що пом'якшують вину правопорушника, а саме: особливо шкідливих наслідків скоєним правопорушенням завдано не було, вину ОСОБА_2 визнавав частково, до адміністративної відповідальності не притягався.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги положення ст.ст. 33-35 КУпАП, перелічені вище обставини і те, що на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся; позицію потерпілого, який не заперечував проти призначення стягнення ОСОБА_2 у виді штрафу, пояснив, що ДТП, в тому числі, сталося і через його необережні дії; суд вважає доречним змінити ОСОБА_2 вид стягнення та призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП.

В іншій частині суд апеляційної інстанції вважає, що постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік - змінити в частині призначення адміністративного стягнення.

Скасувати, призначене суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя Богуславському Владиславу Сергійовичу за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів громадян, що ставить 340 (триста сорок) гривень.

В іншій частині постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2018 року залишити без змін.

Роз'яснити ОСОБА_2, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін