АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/249/18 Головуючий у І-й інстанції - Ігнатенко В.В.
Справа № 202/7037/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу останнього на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вирішено стягнути з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 16 жовтня 2017 року о 22 годині 00 хвилин керував транспортним засобом ОСОБА_4 д/н НОМЕР_1 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпро з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення вимови, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 поза межами строку апеляційного оскарження постанови, звернулась до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження постанови.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду, адвокат вказує на те, що судовий розгляд було здійснено без участі ОСОБА_2 та його захисника, про оскаржуване рішення стало відомо лише 12 січня 2018 року. При цьому, апеляційна скарга була направлена на адресу суду 22 січня 208 року, тобто в 10-денний строк.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Заявлені вимоги адвокат обґрунтовує тим, що судовий розгляд було проведено без участі ОСОБА_2, а суд призначив засідання будучи обізнаним о неможливості участі останнього в суді саме в ці дні. При цьому, судове засідання, призначене на 03 січня 2018 року, суд відмовився проводити, не бажаючи приймати клопотання про виклик співробітників поліції та свідків. На думку адвоката, суд також порушив вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки при розгляді справи не врахував дані, що характеризують особу правопорушника, а також помякшуючі обставини. Крім того, ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння не перебував, про що свідчить сертифікат нарколога, а відмова від проходження огляду була зумовлена зіпсуванням малярних робіт, внаслідок чого її підзахисний поніс би великі збитки. Також захисник зауважує, що автомобіль використовується ОСОБА_2 в робочих цілях, а тому позбавлення права керувати ним ставить його у дуже скрутне становище.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративної справи, законність та обґрунтованість постанови суду, суд дійшов висновку про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду та задоволення апеляції, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що оскаржуване рішення було отримано захисником особи, що притягується до адміністративної відповідальності 12 січня 2018 року та направлено до суду першої інстанції 22 січня 2018 року.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає необхідним задовольнити клопотання захисника, поновивши його та розглянувши подану апеляційну скаргу по суті.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції виконані не були.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані наркотичного спяніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

Встановлення стану наркотичного спяніння потребує застосування спеціальних процедур та може бути підтверджений виключно належними доказами відповідним медичним висновком. Разом з цим, відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі само по собі є підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, ОСОБА_2 було притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного спяніння.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції посилався, зокрема, на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, долучених до нього, а також відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Під час апеляційного розгляду справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 було зупинено, коли останній здійснював рух по вул. Донецьке шосе.

Разом із цим, з відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що адміністративний матеріал на місці зупинки відносно ОСОБА_2 складено не було. При цьому, останнього всупереч вимогам ст. 266 КУпАП від управління транспортним засобом не відсторонили та ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом, прослідував у супроводі поліцейський до місця свого мешкання, де й було складено протокол.

Вказані обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, ставлять під сумнів перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного спяніння.

Окрім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що при складанні протоколу було відібрано пояснення у свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вказали на відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння.

Між тим, під час апеляційного розгляду, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказані обставини спростували та вказали на те, що ними були складені пояснення, в яких вони наголосили, що ОСОБА_2 не перебував у стані наркотичного спяніння та не заперечував проти проходження огляду на вказаний стан. Однак, поліцейські вказані пояснення не прийняли та вказали на необхідність складення пояснень відповідного зразка.

Суд апеляційної інстанції не сумнівається в обєктивності наданих свідками свідчень, оскільки вказані обставини знайшли своє підтвердження під час перегляду відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухвалені оскаржуваного рішення, суд першої інстанції належним чином обставини скоєння адміністративного правопорушення не дослідив та дійшов до передчасного висновку про необхідність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказані обставини в цілому не вказують на обґрунтованість предявленого обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, тому, на переконання суду апеляційної інстанції, виключають можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Таким чином доводи захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т АН О В И В :

Поновити захиснику ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року щодо ОСОБА_2, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1