АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/341/18 Головуючий І інстанції
Справа № 355/1737/17 ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області - ОСОБА_2,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

захисника особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 як захисника ОСОБА_4на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_4до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 08.12.2017 року складений протокол відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БР № 164883, 08.12.2017 року о 21-30 год. в Київській обл., на 74 км автодороги Київ-Харків, водій ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на металевий відбійник, що призвело до пошкодження транспортного засобу з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352, 40 грн.

Не погодившись з постановою суду, адвокат ОСОБА_3, як захисник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Обставини, які мають значення для справи та докази по справі дослідженні судом першої інстанції неповно, не всебічно, суд підійшов до вирішення справи однобічно. Вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд порушив вимоги ст. 268 КУпАП чим позбавив можливості реалізувати свої права, зокрема, дати пояснення, подати докази, заявляти клопотання про допит свідків.

Просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року, а справу закрити.

В клопотанні про поновлення строку адвокат ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду посилаючись, що копію оскаржуваної постанови отримав 15.03.2018 року (а.с. 31, 37).

Враховуючи, що доводи про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити клопотання, поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови районного суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3, як захисника ОСОБА_5, який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За порушення вимог п. 12.1 ПДР України передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, яка настає в разі неврахування водієм дорожньої обстановки, а також особливостей вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується:

- схемою місця ДТП з якої видно, що ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції допустив зіткнення з металевим відбійником.

Механізм утворення ДТП відповідає механічним пошкодженням автомобіля НОМЕР_1: пошкоджено правий бік автомобіля, ЛФП з правого боку (а.с. 3).

Також, в своїх поясненнях ОСОБА_4 зазначив, що 08.12.2017 року о 21-30 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався в напрямку м. Київ зі сторони м. Харків, проїжджаючи 74 км автодороги Київ-Харків, біля АЗС «БРСМ». Попереду рухався автобус, який заважав нормальному огляду, після чого автобус почав гальмувати, між його автомобілем та автобусом був безпечний інтервал. У звязку з невідповідністю дорожнього покриття, а також у звязку з тим що в крайній правій смузі знаходились два транспорті засоби він не зміг виконати безпечний маневр. З метою запобігання ДТП прийняв праву смугу, у звязку що ділянка дороги була слизька скоїв зіткнення з відбійником (а.с. 4).

Таким чином, ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з відбійником, дотримуючись швидкості руху визначених п. 12.4 ПДР України та виконуючи вимоги положень п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_4 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляв (а.с. 1-4).

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_4 зі сторони працівників поліції було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 суду не надали.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення БР № 164883 від 08.12.2017 року стосовно ОСОБА_4 складений в установленому законом порядку, протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необєктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_4 не спростовують висновків суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З матеріалів справи видно, що районний суд вжив заходи для повідомлення ОСОБА_4 про час та місце судового розгляду (а.с. 22).

ОСОБА_4 має захисника адвоката ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 18.12.2017 року, договору-доручення про надання правової допомоги від 18.12.2017 року (а.с. 27, 38,).

Відповідно до ч. 1 ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитись з матеріалами справи; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 24 листопада 2011 року у справі «Загородній проти України», заява № 27004/06 суд зазначив, що особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії» (Hanzevadki v. Croatia), заява № 17182/07, п. 21).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В ст. 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 мав можливість за допомогою свого захисника адвоката ОСОБА_3 отримати належну правову допомогу, як зазначено в договорі-дорученні та довіреності від 18.12.2017 року.

При наявності захисника адвоката ОСОБА_3 районний суд обґрунтовано застосував норми ст. 268 КУпАП, щодо необовязкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.

Застосування Дзержинським районним судом м. Харкова стосовно ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року.

Керуючись ст.ст. 247, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити адвокату ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 як захисника ОСОБА_4залишитибез задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2