АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3 та прокурора Сказка Р.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить протоколи про адміністративні правопорушення від 29 січня 2018 року визнати недійсними, постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення складені раніше ( 29 січня 2017 року) моменту вчинення ним правопорушення ( 05 травня 2017 року), тому підстави для визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення та накладення на нього штрафу відсутні.

Вказує на те, що вчинені ним правопорушення не є тривалими, оприлюднені до складання адміністративних протоколів, тому твердження правоохоронних органів щодо виявлення скоєних ОСОБА_3 адміністративних проступків 9 січня 2018 року є хибними і неправомірними.

Не погоджується з висновками суду щодо невизнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення та зазначає, що під час судового розгляду в суді першої інстанції не заперечував, що після продажу та придбання раніше вказаних квартир повідомлення до Національного агентства з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані подав з порушенням вимогам ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», однак вважає, що, вказані протоколи складені з порушеннями вимог ч.2 ст. 38 КУпАП, а саме: у строки, вичерпні для притягнення ОСОБА_3 для відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги відмовити, з таких підстав.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №25 від 29 січня 2017 вбачається, що ОСОБА_3, обіймаючи посаду головного спеціаліста сектору кадрової роботи, державної служби та запобігання корупції Державної архівної служби України, а з 10 травня 2017 року займає посаду заступника начальника відділу управління персоналом Державної архівної служби України, будучи згідно підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції», від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, не повідомив в десятиденний строк про суттєві зміни у майновому стані, а саме про отримання 25 квітня 2017 року доходу в сумі 1 240 154, 00 грн від продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, чим порушив вимоги фінансового контролю, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке встановлена ч.2 ст.172-6КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 26 від 29 січня 2017 року, ОСОБА_3, займаючи посаду головного спеціаліста сектору кадрової роботи, державної служби та запобігання корупції Державної архівної служби України, а з 10 травня 2017 року займає посаду заступника начальника відділу управління персоналом Державної архівної служби України, не своєчасно, без поважних причин подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а саме про придбання 25 квітня 2017 року нерухомого майна вартістю 1 262 640, 00 грн - квартири АДРЕСА_2, чим порушив вимоги фінансового контролю, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке встановлена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Оскаржуваною постановою суду вказані протоколи об`єднано в одне провадження.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що судовий розгляд даної справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, судом першої інстанції проведено з додержанням вказаних норм законодавства, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» державні службовці є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Статтею 1 вказаного Законупередбачено, що суб'єкти декларування зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Наказом Голови Державної архівної служби України ОСОБА_4 від 22 серпня 2016 року № 278-к ОСОБА_3 призначено на посаду головного спеціаліста сектору кадрової роботи, державної служби та запобігання корупції Державної архівної служби України. У подальшому наказом Голови Державної архівної служби України ОСОБА_4 від 10 травня 2017 № к/1-142 його призначено на посаду заступника начальника відділу управління персоналом Державної архівної служби України.

Відповідно до абзаців 2,3 п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII до категорії «Б» віднесено посади - керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та структурних підрозділів, їх заступників, а до категорії «В» - інші посади державної служби, не віднесені до категорій «А» і «Б».

Таким чином, місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_3, будучи державним службовцем категорії «В», є суб'єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» та суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією, з огляду на наявну в матеріалах справи копію посадової інструкції головного спеціаліста сектору кадрової роботи, державної служби та запобігання корупції (а.с.66-69).

Згідно положень ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до листа НАЗК від 02 березня 2017 року №93-05/4886/17, дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно - телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб'єктами декларування документів до Реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 25 квітня 2017 року отримав дохід від продажу нерухомого майна - квартири в сумі, що перевищує 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених для працездатних осіб, і одночасно в цей же день придбав нерухоме майно, а саме квартиру, також на суму, що перевищує, вказаний рівень прожиткового мінімуму. Повідомлення до Національного агентства з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, а саме про придбання квартири, він подав 23 червня 2017 року о 13 год. 49 хв., тобто у порушення встановленого законом строку, а повідомлення про продаж квартири взагалі не подавав

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечував факту продажу належної йому квартири, та придбання іншої, внаслідок чого в його майновому стані відбулися суттєві зміни. Про обов'язок скласти повідомлення про це і направити до Національного агентства з питань запобігання корупції в електронній формі, згідно пояснень, йому не відомо. Стверджував, що за своєю ініціативою усунув дане порушення шляхом відображення в щорічній декларації за 2017 вартість доходу, отриманого від продажу квартири.

Сукупність вказаних даних, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчить про обґрунтований висновок суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_3 вбачається об'єктивна сторона правопорушення, визначеного ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Як підтверджується матеріалами справи, про встановлені ЗУ «Про запобігання корупції» вимоги та обмеження ОСОБА_3 ознайомлений 23 серпня 2016 року, що підтверджується копією попередження (а.с. 54).

Сукупність досліджених судом першої інстанції даних дають підстави до висновку, що ОСОБА_3 передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї бездіяльності, оскільки був попереджений про відповідні обмеження, однак легковажно розраховував на їх відвернення.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, в той час як відповідно до ст.69 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Неповідомлення, або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це визначено ч.2 ст.172-6 КУпАП, незалежно від ознак суб'єктивної сторони, є адміністративним правопорушенням з формальним складом, поза як обов'язковою складовою складу даного проступку є існування об'єктивної сторони, тобто протиправного діяння.

З урахуванням наведеного, а також виходячи з того, що порушень судом першої інстанції вимог закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення в ході апеляційного перегляду справи не встановлено, вважаю, що оскаржувана постанова, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винуватим за ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, як про це просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Щодо посилання ОСОБА_3 на закінчення строків накладення адміністративного стягнення, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи убачається, що днем виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у діях ОСОБА_3 слід визнати 05 січня 2018 року, а тому рішення суду про притягнення до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на нього винесено в межах строків, передбачених ч.3 ст.38 КУпАП.

Доводи ОСОБА_3 про те, що протоколи про адміністративні правопорушення складено раніше моменту вчинення правопорушення - 05 травня 2017 року є необґрунтованими, оскільки протоколи №25 та №26 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_3 складено 29 січня 2018 року (а.с.1, 95).

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року є законною, обґрунтованою та винесеною у відповідності до вимог закону.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим за ч.2 ст.172-6 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/1423/2018 Категорія: ч.2 ст.172-6 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Курова О.І.