Справа №470/161/18 26.04.2018
Провадження №33/784/193/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого - судді Ямкової О.О.

за участю:

секретаря Тищенка Л.С.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28 березня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а провадження по справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрите у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 16 лютого 2018 р. о 22 годині по вулиці 9 Січня в смт. Березнегувате Миколаївської області ОСОБА_2, керував транспортним засобом «Renault Trafik», державний номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, який йому було завчасно подано за допомогою жезла, червоного та синього проблискових маячків, та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі у зв'язку з порушенням пункту 8.9. Правил дорожнього руху України.

В процесі затримання ОСОБА_2 вчинив злісну непокору працівникам поліції при виконанні ними своїх службових обов'язків, а саме не пройшов на їх прохання до службового автомобіля, про що складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-2, 185 КУпАП.

Також у зв'язку з наявністю у ОСОБА_2 явних ознак алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, йому запропоновано пройти огляд із застосуванням приладу Драгер та у медичному закладі.

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати в частині визнання його винним у вчиненні правопорушень та закрити провадження у справі в цій частині у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам закону, а з протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не зрозуміло яке порушення вчинено: керував з ознаками алкогольного сп'яніння чи відмовився від проходження огляду.

Зазначає про те, що за кермом не перебував, його за попередньою домовленістю привезла додому в його автомобілі ОСОБА_3, оскільки він був напідпитку. Саме тому він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння та не вчиняв правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Додатково пояснював, що його теща не зупинила автомобіль на вимогу поліцейських тому, що була темна пора доби, було пізно і в автомобілі плакала дитина.

Крім того вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того факту, що він керував автомобілем.

Не вбачається такого, на його думку, і з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Наголошував на тому, що в судовому засіданні свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджено, що автомобілем керувала ОСОБА_3, яка має водійське посвідчення.

Стверджував, що працівники патрульної поліції не могли з точністю встановити, хто був за кермом, але навіть не задавали таких питань, а суд безпідставно на взяв до уваги свідчення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Стверджував, що має сумніви в неупередженості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили його відмову від проходження огляду.

Нажаль, суд першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не дав, що призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді в частині закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, апелянтом ОСОБА_2 не оскаржена, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_2 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, який йому було завчасно подано за допомогою жезла, червоного та синього проблискових маячків, після чого був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі.

У зв'язку з непокорою до вимог працівників поліції, ОСОБА_2 із застосуванням спецзаходів доставлено до Березнегуватського відділення Снігурівського відділу ГУНП, де складено три протоколи про адміністративне правопорушення.

Тому в обґрунтування своїх висновків, при вирішенні справи, суддя вірно послався на дані протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені статями 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, письмові пояснення свідків, які були присутні при його складанні, у відповідності до яких ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив п. 2.5 ПДР України та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, який йому було завчасно подано за допомогою жезла, червоного та синього проблискових маячків.

Вищезазначені протоколи про адміністративні правопорушення відповідають вимогам статті 256 КУпАП та повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписі здійсненому працівником поліції.

Дослідивши цей відеозапис, суддя встановив, що поліцейські переслідували автомобіль «Renault Trafik», державний номерний знак НОМЕР_1, водій якого не виконав неодноразові вимоги поліцейського, які він подавав з використанням гучномовця, не відреагував на сигнали проблискових маячків та не зупинив автомобіль, доки на великій швидкості не в'їхав у двір будинку. Ворота за автомобілем відразу зачинили.

На фрагменті відеозапису №2 151358285 на 2хв.16сек. зафіксовано, як ОСОБА_2 зачиняє за собою дверцята автомобіля з боку водійського сидіння. На цей момент поряд з ним ніхто із членів родини не знаходиться.

В подальшому, на протязі усєї відеофіксації подій, до моменту прибуття брата особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 відповідаючи на запитання представника поліції, пояснює, що він нічого не порушив, при цьому не спростовує факт керування транспортним засобом. В цей період ніхто із присутніх членів родини ОСОБА_2 не підтверджує факт керування автомобілем іншою особою.

Слід зазначити, що усі особи, які за твердженням ОСОБА_2, перебували в автомобілі, одягнуті у верхній одяг, окрім його тещі ОСОБА_3, яка начебто теж перебувала в автомобілі та керувала ним, але одягнена у домашній халат, та у домашнє взуття на голу ногу, разом з тестем, якій одягнутий в одні труси, що в-цілому викликає сумніви щодо можливості тещі керування автомобілем у такому взутті на великої швидкості, враховуючи пояснення апелянта, що вона заздалегідь виїхала за ними на вечірку. При цьому, за твердженням апелянта, ОСОБА_3 не чула вимогу поліцейського про зупинку автомобіля, яку представник поліції озвучував через рацію гучномовця, та його дії зафіксовано безпосередньо на відео.

На наступних кадрах відеозапису ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3, яка вже одягнута відповідно до сезону у верхню одежу, перебуває у Березнегуватському ВСВП ГУНП, де йому у встановленому законом порядку в присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 роз'яснюється про необхідність проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння, від якого він відмовився з посиланням на те, що не знаходився за кермом автомобіля.

Ці обставини підтверджені також і іншими письмовими доказами, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Під час оформлення протоколу та роз'яснення необхідності проходження огляду для визначення стану сп'яніння ОСОБА_2 не заперечував проти залучених осіб в якості свідків, та не зауважував про їх можливу упередженість відносно нього.

Не зазначено ним таких заперечень і у протоколі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, суддя першої інстанції надав правильну оцінку поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо можливості керування ОСОБА_3 транспортним засобом, оскільки вони суперечать усім дослідженим по справі доказам та за своєю суттю є хибними, направленими виключно на захист ОСОБА_2 без будь-якого розумного пояснення очевидних речей, зафіксованих відеореєстратором.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що працівниками поліції порушено його право, так як на місці зупинки автомобіля йому не роз'яснили право пройти огляд на стан сп'яніння спростовується даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ст. 185 КУпАП, за якими ОСОБА_2 був затриманий за агресивну поведінку та доставлений до відділку поліції, де йому в доступному виді роз'яснено порядок проходження огляду на стан сп'яніння.

Таким чином, наведені письмові показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та зміст відеозапису узгоджуються та свідчать про те, що саме водій ОСОБА_2 керував автомобілем та мав ознаки алкогольного сп'яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння як у відділенні поліції, так і у медичному закладі.

Суперечностей щодо обставин викладених у протоколах та кваліфікації дій правопорушника судом першої та апеляційної інстанцій не виявлено.

Відповідно до вимог пунктів 2.5, 8.9 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин та виконати вимогу про зупинку транспортного засобу.

Отже, ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст.122-2 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_2 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та у відповідності до вимог ст. ст. 33, 36 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Ямкова