Справа № 758/2057/18
3/758/3024/18 Категорія 275
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2018 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Бородій В. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Подільського УП ГУ НП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, заступника голови Київської міської організації Добровольчого Руху ОУН, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 185-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії АА № 850348 від 19 лютого 2018 року, ОСОБА_1 18 лютого 2018 року, о 16 годині 00 хвилин, по вулиці Борисоглібській, 2 в місті Києві порушила порядок організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, що призвело до пошкодження державної і приватної власності, чим порушила чинне законодавство України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

До протоколу про вчинення адміністративного правопорушення долучено письмове пояснення ОСОБА_1 , відповідно до якого вона заперечує вчинення дій, які свідчать про порушення порядку організації і проведення акції, яка відбулась 18 лютого 2018 року; рапорт інспектора ВП Подільського УП ГУ НП у місті Києві Шепеля Г.О. про те, що під керівництвом ОСОБА_1 проводилась акція Добровольчого Руху ОУН, під час якої було завдано шкоди державним установам по вулиці Борисоглібській, 2, вулиці Сагайдачного, 25 та АДРЕСА_3 , чим порушено громадський порядок та чинне законодавство України; дані про особу ОСОБА_1 (копія паспорту та витяг з бази адміністративної практики), диск з записом; довідка представництва в Україні «Россотудничества» від 27 лютого 2018 року № Р336-046, відповідно до якої група радикально налаштованих осіб під керівництвом ОСОБА_2 підійшла до будівлі по вулиці Борисоглібській, 2 в місті Києві на здійснила порчу майна, спричинивши матеріальної шкоди на суму 44 370 гривень 60 копійок; довідка ПАТ «Сбербанк» від 20 лютого 2018 року № 2877/4/25-4 про те, що в результаті протиправних дій третіх осіб було пошкоджено приміщення банку по вул. Сагайдачного, 25 в місті Києві, з наведеним розрахунком понесених ремонтно-відновлювальних робіт на загальну суму 184 626 гривень; копія повідомлення заступника голови Київської міської організації Добровольчого Руху ОУН ОСОБА_1 від 14 лютого 2018 року № 14/02/18, відповідно до якого Київську міську державну адміністрацію було повідомлено про намір проведення 18 лютого 2018 року громадської акції з зазначенням плану заходів.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені обставини справи, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 185-1 КУпАП настає у разі порушення встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

Таким чином, об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у порушенні встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій. Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

При встановленні об`єктивної сторони вказаного правопорушення слід враховувати, що згідно з вимогами ст. 39 Конституції України, громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Вищенаведене положення Конституції України узгоджується з положеннями ст. 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об`єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, окрім вищевказаних конституційних норм, іншого законодавчо встановленого порядку проведення зборів і зібрань на даний час в Україні не існує, разом з тим, встановлено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 185-1 КУпАП, яка може настати лише у разі порушення встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

Практика розгляду Європейським судом з прав людини свідчить про те, що Суд (справа «Вєренцов проти України») констатує порушення статті 11 Конвенції у разі накладення адміністративного стягнення у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтями 185 та 185-1 КУпАП, визнаючи це втручанням у право заявника на свободу мирних зібрань, гарантованих цією статтею Конвенції, зазначаючи, що здійснення цього права не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві для досягнення законних цілей, зазначених у пункті 2 статті 11 Конвенції.

Констатоване Судом втручання у право заявника на свободу мирних зібрань не було передбачено законом, оскільки українським парламентом не було прийнято жодного закону, який би регулював порядок проведення мирних демонстрацій, хоча у статтях 39 і 92 Конституції України чітко вимагається, щоб таку процедуру було встановлено законом. Тому порядок, зазначений у статті 185-1 КУпАП, не був сформульований достатньо чітко для того, щоб заявник міг передбачити наслідки своїх дій (рішення від 11 квітня 2013 року).

Також, у пункті 67 вказаного рішення Суду зазначено, що хоча таке правопорушення, як порушення порядку проведення демонстрацій передбачалося КУпАП, його підстава, тобто, порядок проведення демонстрацій, не було з належною чіткістю встановлено національним законодавством. За відсутності чіткого та передбачуваного законодавства, що визначає правила проведення мирних демонстрацій, покарання заявника за порушення неіснуючого порядку було несумісним зі статтею 7 Конвенції.

Крім того, аналогічного висновку дійшов і Верховний суд України у постанові №5-49кс13 від 03 березня 2014 року, відповідно до якої частина перша статті 185-1 КУпАП передбачає відповідальність за «порушення встановленого порядку організації проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій». Ця норма не наводить (не дає) чіткого й однозначного визначення хто саме, який компетентний орган влади встановив чи має встановлювати порядок організації проведення означених заходів, і не називає вид нормативного акта, на підставі якого діє цей порядок. Однак застосування положень статті 39 Конституції України в системному зв`язку із положеннями статті 92 Основного Закону переконують у тому, що порядок організації проведення зборів має бути встановлений Верховною Радою України і виключно на підставі закону, оскільки саме законами України визначаються права та свободи людини і громадянина, зокрема й право на мирні збори, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді вказаної справи суддею встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не місить посилань на те, в чому конкретно полягає суть порушень, допущених особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, які дії нею були вчиненні, чи яких дій вона не вчинила, порушуючи при цьому встановлений законодавством порядок організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, не міститься посилання на встановлену при складенні протоколу форму вини правопорушника. Також в ньому не відображено, який конкретно нормативний акт порушено, суть його приписів, з посиланням на статтю та назву.

Тому, встановити з нього будь-які фактичні дані, на основі яких можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не виявляється можливим, що в свою чергу говорить про відсутність доказового значення для справи даного документу.

З долучених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , будучи заступником голови Київської міської організації Добровольчого Руху ОУН, виконала вимоги, визначені ст. 39 Конституції України шляхом направлення до Київської міської державної адміністрації повідомлення, датованого від 14 лютого 2018 року № 14/02/18, яке отримане 15 лютого 2018 року, про намір проведення 18 лютого 2018 року акції з зазначенням плану заходів.

Приходжу до висновку, що таке сповіщення подано у розумних межах, бо воно надійшло до органу місцевого самоврядування завчасно, зважаючи на термін між датами повідомлення про намір проведення акції, та датою його проведення, а строк такого сповіщення слід визнати достатнім для того, щоб уповноважений державний орган міг визначитись, наскільки проведення такої акції відповідає закону. Тому, вказаний доказ не може свідчити про наявність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП.

Аналіз інших долучених до справи документів вказує на те, що вони також не містять доказів про вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, направлених на пошкодження державної і приватної власності, як про це стверджується у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, відповідно до якої обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, приймаючи до уваги правовий висновок, зроблений Верховним судом України у постанові №5-49кс13 від 03 березня 2014 року, відповідно до якого, за наявності правової невизначеності законодавства в сфері регулювання відносин по організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, тобто в ситуаціях, подібних до справи щодо ОСОБА_3 (справа «Вєренцов проти України»), застосування статті 185-1 КУпАП до особи, якій вона буде ставитися за провину, слід визнавати таким, що не буде ґрунтуватися на законі, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 185-1 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП287, 288, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя В.М. Бородій