Справа № 465/526/18 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 33/783/348/18 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

з участю правопорушника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 ОСОБА_2,

встановив:

постановою Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2018 року ОСОБА_1 Михайловича визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 352,40 грн. судового збору.

Згідно постанови суду, 27.01.2017 о 00 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ауді А6 (Audi А6), державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті автошляху Т1416-вул. Садова с.Сокільники Пустомитівського p-ну Львівської обл. з явними ознаками алкогольного спяніння (сильний запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук), відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №140194 від 27.01.2018, поясненнями двох свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Вищевказану постанову оскаржив ОСОБА_1

У апеляційній скарзі просить скасувати постанову Франківського районного суду міста Львова від 13 березня 2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 ОСОБА_2, а провадження у справі закрити у звязку із відсутністю складу правопорушення.

Зазначає, що жодної повістки про розгляд справи він не отримував, про час та дату судових засідань, які відбулися 02.03.2018 року та 13.03.2018 року його повідомлено не було, а відтак інформація в оскаржуваній постанові про належне повідомлення дійсності не відповідає.

Таке порушення, апелянт вважає суттєвим, оскільки він був позбавлений права участі у розгляді справи.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу правопорушник вказує, що керуючи автомобілем він не перебував в стані алкогольного спяніння, а зазначені в протоколі ознаки такого стану (сильний запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук), є нічим іншим як припущенням працівників поліції.

Вказує, що він не заперечував пройти огляд на місці з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», однак попросив поліцейських надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку його робочого стану, однак його законну вимогу виконано не було.

Крім того, примірник акту огляду на стан спяніння поліцейські йому всупереч вимогам абзацу 2 п.10. розділу 2 Інструкції не вручили.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 на підтримку поданої ним апеляції, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно статті 251 ОСОБА_2, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 ОСОБА_2, стверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №140194 від 21 січня 2018 року (а.с.1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27 січня 2018 року, які підтвердили відмову ОСОБА_4 від проходження огляду на стан спяніння. (а.с.3,4);

- рапортом працівника поліції ОСОБА_5 від 27 січня 2018 року (а.с.5).

Із долученого до матеріалів справи доказу - відеозапису з нагрудної камери інспектора, при апеляційному розгляді цієї справи, встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Drager, а також у медичному закладі охорони здоровя. Останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці.

Слід зазначити, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, яка була в цьому випадку належним чином зафіксована у встановленому законом порядку, становить собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 ОСОБА_2, а тому доводи апеляції про порушення особою, яка складала протокол, порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння є безпідставними.

Щодо апеляційних доводів в частині неналежного повідомлення, то зазначаю наступне .

Стаття 277-2 ОСОБА_2 зобовязує суд не пізніш як за три доби до дня розгляду справи повідомляти особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а ч.2 ст.268 ОСОБА_2 передбачає, що справу у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2018 року ОСОБА_1 було скероване судове повідомлення про розгляд справи, яке суду надалі повернуто із позначкою «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с. 9-10).

При апеляційному розгляді цієї справи правопорушник ОСОБА_1 дав пояснення по суті справи, чим виконано його право на дачу пояснень, подачу доказів.

Тому доводи апелянта у цій частині не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 ОСОБА_2, та вірно призначив покарання у виді штрафу у суді 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 ОСОБА_2 та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 ОСОБА_2 мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляцію без задоволення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_6