АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/211/18Суддя 1 інстанції Сидорак В. В.
Номер провадження 33/774/137/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин. Так, 04 січня 2018 року о 23 годині 00 хвилин у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу по вулиці Лермонтова водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці ока не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом було порушено вимоги закону, а саме об'єктивно не з'ясовано всіх обставин справи. Працівниками патрульної поліції, під час складання протоколу, йому не були роз'яснені права та одразу після зупинки його транспортного засобу патрульні повідомили, що він знаходиться в стані наркотичного сп'яніння. Так, судом були взяті до уваги пояснення свідків, які були залучені працівниками поліції та стверджували, що він відмовився від проходження огляду, а пояснення інших свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд до уваги не прийняв, хоча він жодного разу не відмовлявся від проходження огляду, хотів пройти його на місці зупинки, так як дуже поспішав додому, але працівники поліції йому відмовили. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, однак працівниками поліції не було надано йому такого направлення, тому він не проходив медичний огляд на стан сп'яніння.

В судове засідання ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_5 не з'явилися, про дату і час судового засідання повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання на адресу апеляційного суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом першої інстанції дотримані не були.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги слушними та такими, що заслуговують на увагу суду з огляду на таке.

Так, зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_2 04 січня 2018 року о 23 годині 00 хвилин у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу по вулиці Лермонтова керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці ока не реагують на світло та від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

Як на доказ відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння суд першої інстанції послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 де відповідно до їх пояснень, які є заздалегідь надрукованими, містять однаковий текст, і мають різницю лише в анкетних даних, водій ОСОБА_2 відмовився від огляду на встановлення стану сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер» так і в лікаря нарколога для визначення стану сп'яніння, що не узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та не може бути прийнято судом як належний доказ відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 працівниками поліції не пропонувалось пройти огляд за допомогою приладу «Драгер».

Так, відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Проте, як вбачається з відеозапису боді-камери інспекторів Китай Д.Г. не було роз'яснено, що огляд на стан наркотичного сп'яніння відповідно до зазначеної Інструкції проводиться тільки в медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_2 таким правом скористався, протокол підписав, надав пояснення в яких зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння та вимагав пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, але йому відмовили (а.с. 1).

Такі ж пояснення ОСОБА_2 надав у судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім цього, судом було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були на місці дорожньо-транспортної пригоди та пояснили, що водій ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Сукупність цих обставин свідчать про те, що суд не сприяв з'ясуванню усіх обставин справи про адміністративне правопорушнення, від яких залежить її правильне вирішення та не вжив усіх заходів, передбачених ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України винність особи не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст. б Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж, розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обставини, які викладені в протоколі серії БД № 101990 від 04.01.2018 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги, у зв'язку із чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закриттю на підставі ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, якою його визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_2, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун