АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 33/796/928/2018 Суддя 1 інстанції - Домарєв О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 02.11.2017 року приблизно о 02 год. 55 хв. біля буд. № 9 по вул. Бориспільській в м. Києві, керуючи автомобілем «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, після чого в порушення п. 2.10 є) вживав алкогольні напої (пиво) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Проаналізувавши обставини справи та положення закону суд першої інстанції зробив висновок про те, що 02.11.2017 року приблизно о 02 год. 55 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ», був зупинений працівниками поліції з ознаками алкогольного сп'яніння. На вимогу поліцейських пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України, що свідчить про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, а тому суд першої інстанції змінив кваліфікацію дій ОСОБА_3 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта, судом першої інстанції неповно встановленні необхідні для вирішення справи обставини, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, має місце порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначає, що суд вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не погодився з протоколом, в суді першої інстанції заперечував свою вину, довів свою невинуватість за ч. 4 ст. 130 КУпАП, що вбачається з тексту постанови суду, однак в постанові суду в резолютивній частині відсутня інформація щодо закриття провадження за ч.4 ст. 130 КУпАП. Суд визнав водія винним за ч.1 статі 130 КУпАП, що, на думку апелянта, не відповідає вимогам діючого законодавства та суті адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

Апелянт стверджує, що діючий КУпАП не передбачає права суду першої інстанції під час розгляду справи за однією частиною статі 130 КУпАП ухвалювати постанову за іншою частиною, по суті змінюючи обставини в протоколі про адміністративне правопорушення, складений працівниками патрульної поліції.

ОСОБА_3 вказує на те, що суд першої інстанції вийшов за межі суті адміністративного правопорушення щодо якого поліція збирала докази, оскільки саме матеріал про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 надійшов до суду, адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду не надходив, протокол за ч. 1 статі 130 КУпАП відносно нього не складався та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею не розпочиналось.

Апелянт зазначає, що приймаючи рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статі 130 КУпАП, суддя вийшов за межі фактичних обставин, викладених у протоколах, а тому висновки судді місцевого суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими що не відповідають фактичним обставинам справи, тобто суд визнав його винуватим у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, про що не зазначалось у протоколі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 7, 254 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративні правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду не виконані.

З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2017 року відносно ОСОБА_3 складено протокол серії БД №110248 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_3 02.11.2017 року приблизно о 02 год. 55 хв. біля буд. № 9 по вул. Бориспільській в м. Києві, керуючи автомобілем «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, після чого в порушення п. 2.10 є) вживав алкогольні напої (пиво) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_3 з ч. 4 ст. 130 на ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції, проаналізувавши обставини справи зробив висновок про те, що 02.11.2017 року приблизно о 02 год. 55 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ», був зупинений працівниками поліції з ознаками алкогольного сп'яніння. На вимогу поліцейських пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України, що свідчить про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

При перекваліфікації дій ОСОБА_3 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя місцевого суду допустив порушення, які є істотними, оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказавши в постанові про керування ОСОБА_5 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмову від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в порушення п. 2.5 ПДР України, суд вийшов за межі істотних обставин вчинення правопорушення, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, що є неприпустимим, оскільки в протоколі чітко зазначено, що ОСОБА_3 після зупинки працівниками поліції до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння вживав алкогольні напої (пиво), чим порушив п. 2.10 є) ПДР України.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складений за ч. 4 ст. 130 КУпАП та виписана в протоколі суть адміністративного правопорушення розкриває об'єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, тому судовий розгляд мав бути проведений в зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення межах.

Проте з постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року вбачається, що суд вийшов як за межі суті правопорушення, виписаного в протоколі про адміністративне правопорушення, так і за межі кваліфікації дій особи, зазначених в протоколі, при цьому істотно змінив фактичні обставини справи, та зазначивши про порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України, порушення якого не інкримінувалось уповноваженими на те особами при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. А відтак постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Розглядаючи справу в межах протокол про адміністративне правопорушення серії БД №110248 щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Частина 4 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до вимог пункту 2.10 є) у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_3, наданих як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, останній пояснив, що 02.11.2017 року керував автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Бориспільській в м. Києві. Після того як побачив у дзеркалі заднього виду проблискові маячки синього та червоно кольору одразу зупинився на узбіччі. Працівники патрульної поліції пояснили, що причиною зупинки є те, що не горіла ліва фара та попросили надати документи на автомобіль, водійське посвідчення та страховий поліс, на що ОСОБА_3 повідомив, що поліс забув дома. Після цього ОСОБА_3 знаходячись біля автомобіля, відкрив заздалегідь раніше куплену пляшку пива та почав його вживати. Через деякий час до нього знову підійшов інспектор патрульної поліції та запропонував пройти тест на стан алкогольного сп'яніння, на що ОСОБА_3 відповів, що відмовляється, оскільки він почав вживати алкоголь після зупинки транспортного засобу та перевірки документів і в подальшому не збирається керувати автомобілем. Потім поліцейські в присутності двох свідків знову запропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння, на що він знову відповів, що не бачить сенсу проходити будь-який огляд, так як не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Через деякий час працівники патрульної поліції попросили ОСОБА_3 показати, що знаходиться в його сумці. Коли він діставав вміст сумки, інспектор поліції вихватив водійське посвідчення і почав складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_3 та інші наявні у справі докази, вважаю, що працівником поліції при складанні протоколу було допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки ч. 4 ст. 130 КУпАПпередбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів.

Отже, обов'язковою ознакою об'єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є вживання алкоголю водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю. Інші ознаки є похідними. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, навіть за наявності будь-яких з перелічених вище, в тому числі перебування особи в стані алкогольного сп'яніння, виключає відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху термін дорожньо-транспортна пригода має таке значення - «подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки».

З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2017 року дорожньо-транспортної пригоди, за участю ОСОБА_3 не сталось, оскільки він був зупинений працівниками поліції лише через несправність фари, а тому відсутні правові підстави для визначення цієї події як «дорожньо-транспортна пригода» в розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху і відповідно для кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочато підлягає закриттю, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, дослідивши всі обставини в сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що є підставою відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал