Справа № 464/7639/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 33/783/156/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2визнано винним у тому, що він 07 листопада 2017 року близько 15 год. 40 хв. у Львові на вул. Ярославенка, 47, він керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю, нечітка вимова), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду,особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2018 року скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 покликається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та факт зупинки поліцією такого транспортного засобу з ознаками алкогольного сп'яніння, всі дії зі сторони поліції здійснювались, коли ОСОБА_2 тривалий час вже не керував транспортним засобом та не перебував у статусі водія, що за таких обставин виключає у його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавшиособу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, так і за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав свої апеляційні вимоги та заперечив факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Пояснив, що 07 листопада 2017 року дійсно керував транспортним засобом «ВАЗ 211010», р.н. НОМЕР_3, що належить на праві власності його сестри, однак така не має посвідчення водія. Того дня, приблизно 14 год. 30 хв. він повертався автомобілем з роботи додому. Під'їхавши до будинку, в якому він проживає разом з дружиною на вул.Ярославенка, 47 у м.Львові, піднявся додому. В цей час його дружина на декілька хвилин поїхала даним автомобілем в стоматологію, яка знаходиться на вул.Угорській. Після чого повернулась додому та між ними виникла сімейна сварка, внаслідок якої він вжив спиртні напої та вийшов з дому та залишився на вулиці. Коли пройшов тривалий час після того, як повернувся з роботи та перебував на вулиці неподалік будинку, під'їхав автомобіль працівників патрульної поліції та спитали у нього, кому належить неправильно припаркований автомобіль. Після того, як дізналися, що такий належить йому, без жодних з'ясувань обставин почали стверджувати, що він керував даним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, оскільки поступило таке повідомлення.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така стверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею місцевого суду доказів, яким надана належна оцінка.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2017 року (а.с.1), складеного о 15 год. 50 хв., 07 листопада 2017 року о 15 год. 40 хв. на вул.Ярославенка, 47, м.Львів ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 211010 з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю, нечітка вимова). Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 07 листопада 2017 року о 15 год. 40 хв. підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4, який у суді першої інстанції зазначив, що 07.11.2017 року близько 15 год. 40 хв. він їхав у м.Львові по вул.Володимира Великого в напрямку до вул.Стрийської, перед його автомобілем рухався автомобіль марки «ВАЗ» сірого кольору, який кидало із сторони в сторону, у зв'язку із чим він викликав патрульну поліцію та продовжив рух за даним автомобілем до вул.Ярославенка. Зрівнявшись із зазначеним транспортним засобом свідок ОСОБА_4 роздивився обличчя водія даного автомобіля, та зауважив, що останній, на його думку перебуває з ознаками алкогольного сп'яніння. Після того, як працівники патрульної поліції зупинили автомобіль марки «ВАЗ», зателефонували до нього та попросили, щоб він під'їхав, щоб впізнати водія, який керував зазначеним ним транспортним засобом. Приїхавши на місце зупинки транспортного засобу ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_2, як особу, яка керувала зазначеним автомобілем. На вимогу працівників поліції ОСОБА_2 у його присутності від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_5, такий засвідчив факт відмови ОСОБА_2 у його присутності від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Відповідно до відеозапису із місця вчинення правопорушення, на такому зафіксовано, що ОСОБА_2 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому заперечуючи факт керування транспортним засобом.

Наведені докази є логічними й послідовними, якими стверджується всі обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналізуючи наявні в справі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у співставленні з його апеляційними твердженнями про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення з тих підстав, що він не керував транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх такими, що спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності.

Обираючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк