АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1408/2018 Суддя у І-й інстанції: Арапіна Н.Є.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою суду ОСОБА_3 визнана винною у тому, що вона 02.12.2017 о 01 год. 15 хв. керувала автомобілем НОМЕР_1 по просп. Соборності, 3 у м. Києві у стані алкогольного сп`ягніння, а саме: запах алкоголю з роту, нестійка хода.

Огляд на виявлення стану сп`яніння проводився за згодою водія у встановленому законом порядку, за допомогою алкотестера «Драгер» та у лікаря нарколога в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія», за результатами яких встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння з вмістом алкоголю 0,23 проміле.

Своїми діями ОСОБА_3 порушила п. 2.9 ПДР України, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.

Апелянт зазначає, що її фактично було усунуто від участі в розгляді справи та позбавлено можливості заявляти клопотання, давати пояснення та досліджувати докази, оскільки розгляд справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності був призначений на 28.02.2018 року, проте був проведений 10.01.2018 року, без участі апелянта та її захисника.

Апелянт зазначає, що ніколи в житті не вживала алкоголь за кермом, а показник 0.23 проміле є залишковим явищем після вживання невеликої кількості алкоголю 30.11.2017 року під час святкування власного дня народження, а тому клопоче перед судом про звільнення від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого правопорушення.

Звертає увагу суду на те, що свою вину ОСОБА_3 визнала та щиро розкаялась, крім того, вказує, що ніколи в житті не притягалась до адміністративної відповідальності.

Також додає, що офіційно працює та має на утриманні малолітніх дітей, а автомобіль використовує для задоволення сімейних потреб та доставляє ним дітей до навчальних закладів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та її захисник були відсутні під час судового розгляду в суді 1-ої інстанції, а про прийняту судом постанову їм стало відомо лише 28.02.2018 при ознайомленні з матеріалами справи, про що свідчить розписка захисника ОСОБА_4

З урахуванням викладеного, вважаю, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, а тому строк має бути поновленим.

Разом з тим, вважаю, що апеляційна задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильними і в апеляційній скарзі не оскаржуються, як не оскаржується і кваліфікація її дій.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33, 280 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про щире каяття ОСОБА_3 та наявність обставин, які на думку апелянта, пом`якшують відповідальність, не впливають на висновки суду щодо обрання виду стягнення, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативного виду, аніж позбавлення права керування транспортними засобами та штрафу, а тому суд вірно визначив вид стягнення ОСОБА_3 в межах санкції зазначеної статті.

Посилання апелянта на судову практику звільнення від відповідальності за ст. 130 КУпАП через малозначність вчиненого правопорушення, не можуть бути взяті до уваги, оскільки законодавство України не містить такого закріпленого юридичного поняття, як «правовий прецедент».

Доводи апеляційної скарги стосовно порушення прав ОСОБА_3 на участь в судовому розгляді є безпідставними, оскільки про час і місце розгляду справи вона була належним чином сповіщена.

Крім того, як вбачається із заяви захисника ОСОБА_5 про ознайомлення з матеріалами справи від 05.01.2018, він був поінформований про судове засідання, призначене на 10.01.2018, про що він сам зазначив у заяві, однак, як правильно вказано у постанові судді, ні ОСОБА_3, ні її захисник, в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомили.

При цьому, в день розгляду справи 10.01.2018, захисник ОСОБА_5 подав через канцелярію суду клопотання про звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, що не перешкоджало розгляду справи в судовому засіданні за відсутності сторони.

В подальшому, під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_5, будучи належним чином, під розписку, сповіщеним про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, як і ОСОБА_3, про причини своєї неявки суду не повідомили, про перенесення судового засідання не клопотали.

Враховуючи викладене, порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_3 щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Т.М. Юденко