АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1512/2018 Суддя у І-й інстанції: Шапутько С.В.
Категорія: ч.2 ст. 172-6 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, начальника відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 172-6 КУпАП, за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 КостилєвоїТ.І. на постанову Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду, прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 Костилєва Т.І. подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору, як особі, яка не наділена правом апеляційного оскарження, з наступних підстав.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2013 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

При розгляді справ про адміністративні корупційні правопорушення, передбачені статтями 172-2 - 172-9 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (ч.2 ст. 258 КУпАП), та прокурора (ч.2 ст. 250 КУпАП) є обов'язковою. Зазначені норми кореспондують із позицією ЄСПЛ, викладеною в рішенні від 06 березня 2017 року у справі «Карелін проти Російської Федерації», в якому відсутність прокурора в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було визнано порушенням статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (порушення принципу рівності сторін і вимоги змагальності процесу).

Разом з тим, правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч.2 ст. 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник.

Останніми змінами до ч. 2 ст. 294 КУпАП, внесеними Законом України від 16 березня 2017 року № 1952-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 КУпАП.

В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 Костилєвої Т.І. на постанову Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 6 Костилєвій Т.І. як особі, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко