Справа № 428/2677/18
Провадження №3/428/750/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комплєктової Т.О.,

за участі секретаря Рочевої М.О.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли від начальника УПП в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії БР № 245480 від 11.03.2018 року, 10.03.2018 року о 23 годині 38 хвилин в м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків, буд. 63, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальної техніки засобу «Драгер» та в закладі охорони здоров'я відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що 10.03.2018 року приблизно о 23 годині, він разом з товаришем ОСОБА_2, знаходився біля кафе «Форест», вони сиділи в автомобілі, при цьому за кермом перебував ОСОБА_2. До них підійшли працівники поліції і повідомили, що до них надійшла інформація про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Він намагався пояснити працівникам поліції, що транспортним засобом він не керував, за кермом був його товариш, але працівники поліції не звертали уваги на його пояснення та запропоновували йому пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння на місці. Він їм пояснив, що незважаючи на те, що він не керував транспортним засобом, може пройти медичний огляд на стан сп'яніння у відповідному медичному закладі. Проте працівники поліції не звернули на це уваги, запросили двох свідків та в їх присутності запропонували йому пройти огляд на місці, після чого склали адміністративний протокол. Потім він викликав тверезого водія, який довіз його додому, за кермо того дня він не сідав. Просив закрити провадження у даній адміністративній справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні інспектор взводу №1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП пояснив, що 10.03.2018 року він у складі екіпажу патрульної поліції здійснював патрулювання м. Сєвєродонецька. Проїжджаючи в районі автовокзалу до них анонімно звернулися громадяни, які повідомили, що на АЗС «Паралель» в автомобілі темного кольору знаходяться двоє чоловіків, які розпивають алкогольні напої, вказане звернення було зафіксовано рапортом, камери відеозапису на той час були вимкнені. З метою перевірки вказаного факту, вони проїхали до АЗС «Паралель» та побачили, що схожий за описом автомобіль виїхав з АЗС, поїхав по ш. Будівельників та зупинився біля кафе «Форест». Вони прослідували за вказаним автомобілем, потім підійшли до водія, як пізніше встановлено це був ОСОБА_1, в якого були виявлені явні ознаки алкогольного сп'яніння. Ними було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відмовився, після чого йому було запропоновано пройти медичний огляд у відповідному медичному закладі, проте ОСОБА_1 також відмовився. В автомобілі ОСОБА_1 перебував з другом, який декілька разів казав їм, що саме він керував транспортним засобом, але він впевнений, що за кермом був ОСОБА_1 і саме він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Ними було роз'яснено ОСОБА_1, що за відмову від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння передбачена така відповідальність, як і за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Було запрошено свідків в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на становлення стану алкогольного сп'яніння, після чого було складено адміністративний протокол. ОСОБА_1 були роз'яснені його права та ознайомлено його з протоколом про адміністративне правопорушення, але від підпису він відмовився. Після чого, ОСОБА_1 зачинив автомобіль та вони з товаришем пішли в бік АЗС «Паралель», повідомивши їх, що додому вони поїдуть на таксі. Таким чином, ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 10.03.2018 року він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_1, вони спілкувалися і ОСОБА_1 передав йому керування своїм транспортним засобом. Особисто він того дня алкогольні напої не вживав. Вони заїхали на АЗС «Паралель», де заправились та купили води, а потім під'їхали до кафе «Форест». Вони деякий час сиділи в машині, спілкувалися, потім до них підійшли працівники поліції і почали казати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. Він намагався їм пояснити, що за кермом був він, а не ОСОБА_1, а також те, що транспортний засіб взагалі не рухався, але на його пояснення працівники поліції не реагували. Крім того, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, але працівники поліції все одно склали у відношенні нього адміністративний протокол.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, інспектора Рябоконя А.М., свідка ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобовязаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якої зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку,зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005р., зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України Пунктом водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №245480 від 11.03.2018 року, 10.03.2018 року о 23 годині 38 хвилин в м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків, буд. 63, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6, державний номерний знак ВІ 9838ВЕ, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальної техніки «Драгер» та в закладі охорони здоров'я відмовився в присутності двох свідків.

Проте в судовому засіданні ОСОБА_1 в своїх поясненнях категорично заперечував факт керування транспортним засобом.

Пояснення ОСОБА_1 в цій частині повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_2, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони відповідають матеріалам справи, а доказів які б спростовували вказані пояснення суду не надано.

В якості доказів даного правопорушення, крім показань поліцейського, свідків, надано відеозаписи, які здійснено нагрудними камерами працівників поліції. Однак в ході проведеного огляду даних відеозаписів у судовому засіданні не встановлено відомостей, які підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

На відеофайлах зафіксовано, як службовий автомобіль патрульної поліції підїхав до автомобіля марки Audi A6, державний номерний знак ВІ 9838ВЕ, що стояв на парковці біля кафе, проте факт руху вищевказаного автомобіля на відеозаписі не зафіксовано. При цьому сам ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом.

Натомість, як вбачається з показів самого ОСОБА_1 та допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_2, 10.03.2018 року саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 лише підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а не керування ним транспортним засобом.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух"встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за № 1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, факт керування транспортним засобом 10.03.2018 року року ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в ході судового засідання.

Аналіз зібраних у справі та перевірених судом доказів не спростовує твердження ОСОБА_1 та пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що не ОСОБА_1, а свідок ОСОБА_2 керував транспортним засобом Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_1, при обставинах, встановлених судом.

Тому суд дійшов висновку про відсутність у справі переконливих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Крім того, згідно ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобовязаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте жодних належних доказів, які б свідчили про причину зупинки транспортного засобу - легкового автомобіля марки Audi A6, державний номерний знак ВІ 9838ВЕ суду не надано, а долучений до матеріалів диск формату «DVD» не містить фіксацію причин зупинки вказаного транспортного засобу.

Крім того, як вбачається з відеозапису з нагрудних камер поліцейських DS JX 300077_ВВ0077 час 00-12-08, (папка № 77, відеозапис №4) на питання працівника поліції, чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків, останній починає говорити: «Зачем? Я должен проходить медицинский …….», на що працівник патрульної поліції перебиває його та повідомляє присутніх, що він сприймає відповідь ОСОБА_1, як відмову від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Таким чином, перевіркою матеріалів провадження встановлено порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: інспектором не в повному обсязі було виконано вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки інспектор поліції запропонувавши ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння на місці, після дій ОСОБА_1, які були розцінені інспектором як відмова від проходження такого огляду, не запропонував останньому пройти огляд на стан спяніння у найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на проведення такого огляду, що не відповідає вимогам п. п.6,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_5 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обовязку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова