Справа № 138/2781/17
Провадження № 33/772/131/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ясінський Ю. А.
Доповідач: Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Бурденюк С.І. з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, адвоката Совгіри Л.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн.. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Згідно матеріалів справи, 14.10.2017 приблизно о 23 год. на вул. Вірменській в м.Могилів-Подільський Вінниць-кої області водій ОСОБА_2 керував мопедом марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, який встановлено 15.10.2017 в Могилів-Подільській ОЛІЛ.

В своїй апеляційній скарзі особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить скасувати постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2018 року та закрити провадження по справі. Свої вимоги мотивує тим, що суд в основу постанови поклав показання працівника поліції, залишивши його пояснення поза увагою.

В судовому засіданні в Апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно 14.10.2017 року після 19 год. вживав алкогольні напої, проте 14.10.2017 року та 15.10.2017 року він не керував транспортним засобом (мопедом). Його мопедом з 19.00 год. 14.10.2017 року користувався ОСОБА_4 та повернув біля 22 год. цього ж дня. Після поверення ОСОБА_4 мопеда він сидів на ньому, не вмикаючи двигун, до них під'їхав екіпаж патрульної поліції та почали пред'являти претензії щодо їзди на мопеді п'яним. В подальшому один поліцейський штовхнув мопед і той упав. Поліцейські вимагали надати їм документи, пройти медичний огляд на стан сп'яніння. Згодом прибуло ще два екіпажі патрульної поліції. До ОСОБА_2 та ОСОБА_6 була застосована фізична сила, спецзасоби (кайданки та сльозоточивий газ), їх було поміщено до автомобілів і доставлено до Могилів-Подільської ОЛІЛ. Медичний огляд його не проводився. Протоколи про адміністративне затримання та адміністративні правопорушення в їх присутності не складались, права їм не роз'яснювались, пояснення не відбирались та копії протоколів не вручались.

Також заперечує, що він переміщав мопед особисто.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, думку адвоката Совгіри Л.В., які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом в порушення вимог ст.280 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи і спростовується доказами повно та всебічно дослідженими під час апеляційного розгляду справи.

На порушення вимог цього Закону та вимог ст. 279, 280 КУпАП районний суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, не дослідивши належним чином докази по справі, хоча зобов'язаний був з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилученням речей і документів, а також іншими документами.

Розглянувши справу, суддя місцевого суду дослідив матеріали справи, допитав свідків, проте не мотивував в своєму рішенні, чому взяв до уваги пояснення працівників поліції та відкинув пояснення ОСОБА_2 та інших свідків.

Також суд в постанові як на доказ послався на відеозаписи з камер спостереження поліцейських, на яких зафіксовано зухвалу, хуліганську поведінку ОСОБА_2 та ОСОБА_6, відсутність реакції на зауваження та вимоги поліцейських припинити протиправні дії та непокору, а також час на моніторі телефону ОСОБА_6 «23 год. 52 хв». На думку Апеляційного суду даний відеозапис не підтверджує керування ОСОБА_2 мопедом в стані алкогольного сп"яніння, тому не може бути доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 15.10.2017, Апеляційний суд також не може вважати доказом керування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, оскільки сам ОСОБА_2 не заперечує, що вживав алкогольні напої, проте заперечує керування транспортним засобом.

Так, в суді першої інстанції та в судовому засіданні при апеляційному розгляді не здобуто достатньо доказів того, що ОСОБА_2 керував мопедом, будучи в стані алкогольного сп'яніння.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_4 у судому засіданні в суді першої інстанції підтвердили пояснення ОСОБА_2 щодо того, що він не керував в той день мопедом, а мопед знаходився до 22 год. у ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_7 також підтвердив пояснення ОСОБА_2 , що останній попросив забрати його з товаришем з лікарні. І у ОСОБА_2, і у ОСОБА_6 були тілесні ушкодження та ознаки алкогольного сп'яніння. Останні йому розповіли, що стояли і розмовляли, а поліцейські безпричинно їх побили, застосувавши спецзасоби, примушуючи пройти медичний огляд.

Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 11.11.2015 року від № 1431/27858, передбачено, що ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не відображено виключних ознак алкогольного сп'яніння щодо останнього.

Відповідно до Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»- в протоколі зазначено, що водій огляд на стан сп'яніння пройшов в установленому законом порядку.

Медичний висновок свідчить про те, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння. Вказана обставина не оскаржується ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили застосування спецзасобів до ОСОБА_2

Ні в суді першої інстанції , ні при апеляційному розгляді справи не здобуто жодного доказу, який би підтвердив ту обставину чи одну з умов, визначених ст.. 130 КУпАП. Разом з тим, ОСОБА_2 пояснив суду, що дійсно вживав алкогольні напої, проте не керував мопедом, лише сидів на ньому з вимкненим двигуном.

З огляду на викладене, суд не може спростувати доводів особи, що притягується до адміністративної відповідальності, через відсутність у справі доказів, які беззаперечно б доводили вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вказані неточності та неузгодженності не спростували і допитані при апеляційному розгляді свідки, працівники поліції ОСОБА_9та ОСОБА_8, які в судовому засіданні так і не пояснили переконливо про наявність в діях ОСОБА_2 ознак правопорушення передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апеляційний суд критично ставиться до вказаних показань, оскільки вони не узгоджуються в цілому з іншими доказами , зокрема показаннями інших свідків.

Вказане викликає сумніви у правдивості інформації, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, і усунити вказані сумніви в апеляційного суду не має процесуальної можливості.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, при у мові, що ОСОБА_2 в судовому засіданні вини не визнав.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_2, апеляційний суд приходить до висновку, що при апеляційному розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На суд покладається обов'язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

В зв'язку з зазначеним, постанова судді підлягає скасуванню, провадження в справі закриттю.

Керуючись ст.55 Конституції України ст. ст. 293, 294 КУ п АП, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП- скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: