Справа № 785/681/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2018смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді Вінської Н.В.

секретарі Білаш А.М.

за участю прокурора Семко М.О.

особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав Одеської області протокол від 18.01.2018 року про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП, складений відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої на посаді голови Березівського районного суду Одеської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов адміністративний протокол №96 від 18.01.2018 року про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, в якому зазначено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді голови Березівського районного суду Одеської області, у порушення ч.2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, а саме не повідомила про отримання заробітної плати за травень 2017 року в розмірі 86857,14 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що у травні 2017 року вибула у чергову відпустку, отримавши кошти за відпустку в розмірі 71222,85 грн. Яку саме суму було нараховано, на той час їй відомо не було, так як довідку про нарахування коштів вона не отримувала, розмір податків який з неї був відрахований їй був не відомий. Крім того вважала, що співробітники Департаменту захисту економіки Національної поліції України взагалі не були уповноваженими на проедення перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування,а відтак і складання протоколу відносно нею. На підставі викладеного просила справу закрити через відсутність в її діях адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просив ОСОБА_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення слід закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 27.02.1995 року, ОСОБА_1 призначена на посаду судді Березівського районного суду Одеської області /а.с.28/.

Постановою Верховної ради України від 02.03.2000 року, ОСОБА_1 обрана на посаду судді Березівського районного суду Одеської області безстроково/а.с.29/ .

Таким чином відповідно до п.п. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є субєктом декларування та субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Судом установлено, що відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1, вбачається, що у травні 2017 року, ОСОБА_1 отримала заробітну плату в розмірі 86857,14 грн., яка після відрахування всіх податків та зборів розмірі 15634,29 грн., склала 71222,85 грн. /а.с.64/.

Таким чином є факт отримання ОСОБА_1 одноразової виплати в розмірі 71222,85 гривень, що є сумою меншою ніж 50 прожиткових мінімумів (80000,00 грн.), встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року у відповідності до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» та у розумінні ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції». Зазначене обєктивно підтверджується показами ОСОБА_1 та листом з ТУДСА України в Одеській області від 27.11.2017 року, з якого вбачається, що востаннє ОСОБА_1 отримувала довідку про доходи 16.01.2017 року /а.с.16/.

Тобто в діях ОСОБА_1 відсутня субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім цього Частинами 2, 3 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

У п.2.1 Форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, затвердженої рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091, визначено, що під суттєвою зміною у майновому стані суб'єкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення. Якщо вартість майна перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня, але була сплачена частинами, то повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подається після переходу права власності на таке майно. Дохід, який був нарахований, але не сплачений (не отриманий), не повідомляється.

Таким чином, ч.2 ст.52 Закону України "Про запобігання корупції" зобовязує субєкта декларування повідомити лише про отримані ним доходи.

Згідно із п.7 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції», у декларації зазначаються отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового утримання) тощо.

Таким чином, існує невизначеність у застосуванні ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Пунктом 8 ч.1 ст.11 Закону "Про запобігання корупції визначено, що до повноважень Національного агентства належить, поміж іншого, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст.12 цього ж Закону встановлено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або повязаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим субєктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обовязковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше пяти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Ст. 48 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих субєктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Пунктом 1 Розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р за № 201/30069 встановлено, що цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно З пунктами 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась співробітниками Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які робили запити, відібрали пояснення, витребували письмові докази, в тому числі, довідку про відпустку та лікарняні за 2017 р. та табелі використання робочого часу з 01.04.2017 року по 01.07.2017 року, які взагалі не стосуються предмета доказування у даній справі, а також склали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1.

Проте додані до протоколу матеріали не містять відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Таким чином, Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом проведення перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування.

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Відповідно до п. 1 та п. 4 Загальних положень Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 р. N 81 покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції, не допускається.

Отже посадові особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Усі дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК, у тому числі і вирішувати питання щодо притягнення особи до відповідальності.

Аналізуючи вищевказані норми та обставини справи, суд приходить до висновку, що всі дії щодо збирання доказів у даній справі проведені неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими, всі додані до протоколу докази.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином з урахуванням вище викладеного, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 247, 279, 280, 283- 285 КУпАП, суддя,

Постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області

Суддя: Н.В. Вінська