АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
м. Київ, вул. Солом'янська , 2-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кияшко О.А., з участю ОСОБА_2, адвокатів Шульгана Я.М., Чугунова М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_2 13.10.2017 року в 00 годин 40 хвилин, керував автомобілем «Тойота» д.н. НОМЕР_1 на 22 км автодороги Київ-Чоп з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що суд з недостатньою повнотою з'ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він від проходження огляду в медичному закладі не відмовлявся, протокол про вчинення адміністративного правопорушення не відповідає вимогам закону, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння. Також зазначає, що суд розглянув справу з порушенням правил підсудності та не допитав свідків.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 432571 від 13.10.2017 року, ОСОБА_2 13.10.2017 року в 00 годин 40 хвилин, керував автомобілем «Тойота» д.н. НОМЕР_1 на 22 км автодороги Київ-Чоп з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Також із змісту протоколу про вчинення адміністративного правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від підписання протоколу та надання пояснення по суті правопорушення. Про свою згоду пройти огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 не заявляв та не спростовував у будь-який інший спосіб зміст протоколу щодо його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП вказаний протокол складено у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які своїми підписами завірили правильність викладених у ньому відомостей.

Зміст відеозаписів з нагрудних відеокамер спостереження працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, доводить факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу "Драгер" або в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов'язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Водій ОСОБА_2 вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України не виконав та відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 змінив лінію захисту та почав стверджувати, що автомобілем керував його товариш ОСОБА_7, а він перебував в салоні як пасажир.

Допитані за клопотанням ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підтвердили пояснення ОСОБА_2 та зазначили, що саме ОСОБА_7 13.10.2017 року в 00 годин 40 хвилин керував автомобілем «Тойота» д.н. НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп, тоді як ОСОБА_2 і ОСОБА_8 перебували в автомобілі як пасажири.

Проте пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 спростовуються відеозаписом з нагрудних відеокамер спостереження працівників поліції, на яких зафіксовано той факт, що за кермом автомобіля «Тойота» д.н. НОМЕР_1 перебував ОСОБА_2, а також поясненнями поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які в судовому засіданні апеляційного суду пояснили, що 13.10.2017 року в 00 годин 40 хвилин на 22 км автодороги Київ-Чоп у складі екіпажу № 817 вони почали переслідувати автомобіль «Тойота» д.н. НОМЕР_1, водій якого рухався з увімкненим дальнім світлом фар, а здійснюючи поворот на парковку не увімкнув покажчик повороту. Під'їхавши до автомобіля одразу після його зупинки на парковці, вони побачили, що за кремом знаходився ОСОБА_2, який відмовився пред'явити документи та вийти з машини. В подальшому ОСОБА_2 переліз на заднє сидіння та почав заперечувати факт керування автомобілем. ОСОБА_2 мав явні ознаки алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці з використанням спеціального технічного заходу або в закладі охорони здоров'я. Однак ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, намагався закритись в автомобілі, у зв'язку з чим до нього було застосовано фізичний вплив та спецзасоби для доставки до Святошинського управління поліції м. Києва для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже дослідженні у справі докази дають підстави вважати, що висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення не відповідає вимогам закону є необґрунтованими, оскільки будь-яких невідповідностей протоколу вимогам ст.256 КУпАП не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про порушенням місцевим судом правил підсудності не є підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд не наділений повноваженнями повертати справи на новий судовий розгляд до місцевого суду.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду, постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя