АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 травня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

особи, яка притягнута до ОСОБА_1

адміністративної відповідальності

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда П групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що ОСОБА_2, 2009 року народження, 7 листопада 2017 року, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 37-Б, у приміщенні середньої школи № 247, вчинив фізичне насилля до ОСОБА_3, 1971 року народження, та порушував навчальний процес, що свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з постановою суду не можна погодитись, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт звертає увагу на те, що судом в час підготовки справи до розгляду не застосовано за належністю п.п. 9,11-15 Глави її Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, згідно Наказу №1376 МВС України від 6 листопада 2015 року, бо протокол про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2017 року не містить:

- у графі «(назва документа, серія, номер, ким і коли виданий)» - зазначення ким і коли виданий йому паспорт, тобто дата видачі і найменування органу, що видав паспорт ОСОБА_1 у протоколі відсутні;

- у графах «Свідки»та «Потерпілий»- даних про свідків та потерпілих, внаслідок чого немає адміністративного правопорушення;

- у графі«розгляд адміністративної справи відбудеться», - дня та часу розгляду справи;

- у графі «До протоколу додається» - даних про матеріали, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення,

- пояснень ОСОБА_1,

- довідок, актів щодо належного підтвердження наявності обставин адміністративного правопорушення 7 листопада 2017 року.

Також апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції у оскарженій постанові взагалі не зазначено жодного письмового доказу, що долучені судом до матеріалів справи згідно його усних та окремо письмових клопотань з відповідними його поясненнями до вказаних документів, згідно яких, з його боку доводилось суду, що ОСОБА_1 з часу народження ОСОБА_2 по час розгляду справи турбується щодо життя, здоров'я, навчання свого сина та створює належні умови його виховання та захист прав малолітньої дитини при подоланні певних труднощів з різних сторін.

При цьому апелянтом в апеляційні скарзі вказується, що матеріали справи не містять відповідних доказів, зокрема, акту Н-1 щодо нещасного випадку 7 листопада 2017 року зі свідком по справі ОСОБА_3 або інших довідок медичних установ відносно пошкоджень заступника директора з навчальної роботи у вказаний нею час. Таким чином 7 листопада 2017 року у СШ № 247 по вулиці Закревського, 37-Б, в м. Києві, будь-якого фізичного насилля з боку ОСОБА_2 до ОСОБА_3 не було.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги, свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 278, 280 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи, а при розгляді справи суддя зобов'язаний з'ясувати: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, суддею при розгляді даної справи ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі, що призвело до неповного з'ясування обставин справи, які мають істотне значення для прийняття об'єктивного та правильного рішення в справі.

Так, відповідно до положень ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП , протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак, судом першої інстанції не в повній мірі перевірено дотримання вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 972485 від 15 листопада 2017 року вбачається, що він складений щодо ОСОБА_1 про те, що 7 листопада 2017 року за адресою м. Київ, вул.. Закревскього, 37-б, сш № 247 малолітній ОСОБА_2, 2009 року, вчинив фізичне насилля до ОСОБА_3, 1971 р.н., та порушував навчальний процес, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП (ас. 2).

Між тим, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов'язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов'язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей : залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов,тощо.

Однак, всупереч вимогам ст.. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з його боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього ОСОБА_2, 2009 рокународження.

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме девіантна поведінка малолітнього ОСОБА_2, тобто, здійснення вчинків, які суперечать нормам соціальної поведінки, не дотримання чинних у суспільстві норм поведінки і їх порушення, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1, як батько, ухиляється чи не виконує покладені на нього обов'язки по вихованню дитини.

Також апеляційним судом враховується, що відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції не в повній мірі перевірено дотримання вимог ст.. 256 КУпАП уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою при складанні протоколу щодо ОСОБА_1

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1, як батько, ухиляється чи не виконує покладені на нього обов'язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять.

З пояснень свідків ОСОБА_3 - заступника директора з навчальної роботи сш № 247, ОСОБА_6 - вчителя початкових класів, свідків ОСОБА_7 - матері одного з учнів, ОСОБА_8 вчителя сш № 247, ОСОБА_9 - заступника директора з виховної роботи сш № 247, вбачається, що увага в поясненнях свідків акцентувалася саме на поведінці малолітнього ОСОБА_2, який, відповідно до пояснень свідків, поводить агресивно, б'є дітей, штовхає вчителів, зриває учбові процеси, тощо. Проте, будь-яких даних, які б свідчили саме про ухилення або не виконання ОСОБА_1, як батьком, обов'язків по вихованню дитини, пояснення вказаних осіб не містять.

З пояснень опитаних під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 - знайомих сім'ї ОСОБА_1, пояснень ОСОБА_13 - матері ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 займається виховання сина, піклується про його психологічний, фізичний стан, стан здоров'я, приділяє йому достатньо уваги, створює необхідні для життя та навчання умови.

ОСОБА_1 на підтвердження факту належного виховання дитини до справи долучений ряд документів: акти обстеження умов проживання за період 2017-2018 роки, відповідно до яких ОСОБА_2 створені дома належні умови для проживання та виховання, довідки щодо стану здоров'я малолітнього ОСОБА_2, що свідчить про те, що ОСОБА_1 піклується про стан здоров'я сина.

Опитаний під час апеляційного розгляду за клопотанням ОСОБА_1 в присутності психолога ОСОБА_14 малолітній ОСОБА_1 пояснив про те, що з батьком у нього добрі стосунки, батько займається ним і з ним, приділяє достатньо уваги. Те, що відбувається в школі, пов'язане з тим, що його ображають діти, яких так налаштовують вчителя.

Під час апеляційного розгляду з пояснень ОСОБА_14 - завідувача психолого-медико-педагогічної консультації, психолога за фахом, вбачається, що на підставі звернення представника у справах дітей Деснянського району м. Києва була проведена психолого-медико-педагогічна консультація малолітнього ОСОБА_2. На засіданні були присутні тато, бабуся, представник служби у справах дітей, лікар центру реабілітації. На момент проведення консультації дитина поводила себе адекватно. Було застосовано експрес-метод, в результаті якого виявлено труднощі дитини в освітньому процесі, які не є причиною такої поведінки ОСОБА_2. Поведінка ОСОБА_2, про яку їм стало відомо зі слів інших осіб, телевізійних програм, не була предметом дослідження. Вона, як психолог, вважає, що це може бути захисна поведінка дитини внаслідок можливих насмішок інших дітей, але чи були вони на той момент, невідомо, так як це не було предметом розгляду в медичному центрі. Глобально поведінка ОСОБА_2 не вивчалась. В присутності батька дитина себе добре поводила. Спостереження ОСОБА_2 - це робота психотерапевта, оскільки поведінка ОСОБА_2 являє собою захисну реакцію на біосоціологічне середовище. Для того, щоб реально з'ясувати, в чому проблема, необхідно знати, яким він був до смерті матері, потрібно спостерігати його поведінку. Звичайно, що смерть матері для дитини - це психотравмуюча ситуація, але поведінка дитини - це вина дорослих. Кого саме, це може встановити психолог, який буде працювати з дитиною. Все одно дитина мислить, як дитина. Щодо питання агресії ОСОБА_2, то остаточну відповідь з приводу причин такої поведінки надати не може, оскільки на таку поведінку впливають всі чинники. Батько - є прикладом для дитини. Модель поведінки дитини, в даному випадку, ОСОБА_2, - це те, що робить батько, і що закладається в дитини як на свідомому, так і підсвідомому рівні. Необхідно щоб з дитиною працювали психолог та психотерапевт.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку, що сукупністю зібраних та досліджених судом доказів не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 972485 від 25 листопада 2017 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн., скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 972485 від 25 листопада 2017 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва