П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 16 грудня 2017 року приблизно в 22 год. 45 хв. біля будинку № 9-в по вул. Братиславській в м. Києві, керував автомобілем «Форд», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що копію судового рішення отримав 14 березня 2018 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства. На його думку, суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, він керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, проте в протоколі не вказано, від проходження якого саме огляду він відмовився.

ОСОБА_2 зазначає, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, проте не бажав їхати до медичної установи для проходження такого огляду з працівниками поліції. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що поліцейські не відсторонили його від керування автомобілем.

На думку апелянта, вказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 14 березня 2018 року ОСОБА_2 отримав копію судового рішення, ухваленого 28 лютого 2018 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримався в повній мірі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо нього, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) регламентований порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Як зазначив сам ОСОБА_2, він відмовився від проходження огляду, тому його доводи про порушення процедури огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2017 року, ОСОБА_2 керував автомобілем «Форд», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння. Відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння не тільки за допомогою технічного приладу «Драгер», але й медичного огляду у лікаря нарколога.

ОСОБА_2 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та пояснює це тим, що поліцейські не пропонували йому пройти огляд на місці зупинці транспортного засобу. Про свою незгоду він вказав в протоколі про адміністративне правопорушення.

Із відеозапису нагрудної камери інспектора поліції вбачається відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в присутності свідків. Більше того, поліцейський роз'яснив ОСОБА_2 наслідки відмови від проходження огляду та те, що така відмова є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 повідомив, що він не хотів їхати до медичної установи, щоб пройти огляд на стан визначення наркотичного сп'яніння, а наполягав на проходженні огляду на місці.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу Iцієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав письмові пояснення свідка ОСОБА_5, відповідно до яких, він був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому, що у водія автомобіля «Форд» були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння та йому запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Крім того, свідок зазначає, що проходження самого огляду водієм не бачив.

Апеляційний суд зазначає, що показання вищевказаного свідка не спростовують та не підтверджують доводів апелянта про те, що поліцейськими порушений порядок проведення такого огляду.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Захисник мотивує клопотання тим, що оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 не було, а розгляд по суті відбувся лише судом апеляційної інстанції, то апеляційний суд уповноважений закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Захисник ОСОБА_4 в своєму клопотанні звертає увагу на науково - консультативний висновок науково - консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07 листопада 2017 року, відповідно до якого при закритті провадження у справі у зв'язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, вина особи не встановлюється.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими апеляційні доводи захисника про те, що суд апеляційної інстанції уповноважений закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_2 у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності в межах строку накладення адміністративного стягнення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що доводи захисника про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Положеннями ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що закриваючи провадження з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, що є нереабілітуючою підставою, суд повинен встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України не має вирішального значення для розгляду справи, оскільки відповідно до Положення, затвердженого Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 25 лютого 2013 року, Рада є дорадчим органом і її висновки носять рекомендаційний характер, які подаються Вищому адміністративному суду України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновок експертів з питань права не може бути прийнятий судом як доказ.

Щодо доводів апелянта про те, що він був безпідставно зупинений працівниками поліції, апеляційний суд зазначає, що це питання не є предметом апеляційного розгляду і дії працівників поліції можуть бути оскаржені в порядку передбаченому законом.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п. п. 1, 7 ст. 247 КУпАП немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун