АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/791/142/18 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.2 ст.176-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - Мієнка Романа Володимировича та прокурора Гончарова В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2, працюючи старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Херсон-порт» Херсонської митниці ДФС, тобто будучи суб'єктом декларування та відповідальності відповідно до ст. 1 п. «в» та «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», 01.08.2017 року на підставі договору купівлі - продажу № 6541/2017/564975 набув право власності на рухоме майно - транспортний засіб марки «FORD», моделі KUGA, 2010 року випуску, номер шасі - НОМЕР_1 сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 (після перереєстрації - НОМЕР_3) вартістю 287 620 гривень, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня 2017 року (80 000 грн.), та в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно (03.10.2017 року) повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Одночасно з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 посилається на те, що участі в судовому засіданні не приймав, повний текст постанови отримав лише 09.03.2018 року, що унеможливило своєчасне її оскарження в апеляційному суді.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Частиною 2 ст.172-6 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а саме неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Закон України «Про запобігання корупції», визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно пп. «в» п. 1 ч. 1ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування. Отже, посада ОСОБА_2 віднесена до суб`єктів, на яких поширюється дія вказаного Закону.

Ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від червня 2016 року № 3 затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091, відповідно до якої, інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яку такий суб'єкт декларування подає відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції».

Так, на підставі договору № 6541/2017/564975 від 01 серпня 2017 року, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_5 автомобіль «FORD», моделі KUGA, 2010 року випуску, вартістю 287 620 грн, що перевищує встановлену положеннями ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» суму і зобов'язує суб'єкта декларування у десятиденний строк повідомити Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані.

Повідомлення про суттєві зміни свого майнового стану ОСОБА_2 до НАЗК подано в порушення десятиденного терміну, встановленого ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції», а саме - 03.10.2017 року.

За таких обставин суд першої інстанції, вивчивши матеріали справи, пришов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 порушив встановлені ч. 2 ст. 52 Закону терміни подання повідомлення про суттєві зміни у його майновому стані, як наслідок - вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, підтверджується: наказом виконувача обов'язків начальника Херсонської митниці ДФС від 07.03.2017 року № 131-0; наказом виконувача обов'язків начальника Херсонської митниці ДФС від 18.05.2017 року № 331-і; поясненнями ОСОБА_2 від 30.11.2017 року; витягом з офіційного сайту НАЗК щодо повідомленням ОСОБА_2 про суттєві зміни у майновому стані від 13.03.2017 року; біографічною довідкою ОСОБА_2; пояснення ОСОБА_6 від 13.12.2017 року; пояснення ОСОБА_7 від 14.12.2017 року; копією договору купівлі-продажу транспортного засобу від 01.08.2017 року № 6541/2017/564975 на суму 287 620 гривень; результати аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 15.11.2017 року; матеріали регіонального сервісного центру МВС у Херсонській області; копією заяви № 123090409 від 01.08.2017 року; відповіддю НАЗК № 93-05/40828/17 від 10.11.2017 року.

Даних щодо обставин, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_2 перешкоди для подачі до НАЗК декларації про суттєві зміни майнового стану у встановлений законом строк апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови щодо визнання ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 176-2 КУпАП.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апелянта про те, що місцевий суд наклав стягнення на ОСОБА_2 поза межами строку накладення такого стягнення, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 15.12.2017 року зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією є 03.10.2017 року, коли ОСОБА_2 письмово, несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєву зміну майнового стану, шляхом внесення відомостей до електронної декларації, а днем виявлення даного правопорушення є дата складення протоколу уповноваженою особою про виявлення факту правопорушення, тобто 15.12.2017 року (а.с.3 протоколу).

Такі міркування апеляційний суд вважає помилковими і знаходить, що днем вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, слід вважати наступний день після закінчення десятиденного строку, передбаченого для повідомлення про отримання доходу чи придбання майна, як зазначено у п.6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в МЮ України 15.07.2016 року за № 959/29089.

Що стосується дати виявлення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, то нею слід вважати день, коли уповноважений орган об'єктивно мав можливість поза усяким сумнівом виявити ознаки правопорушення в діях особи, здійснюючи в розумні строки перевірку отриманої інформації щодо особи, відносно якої здійснюється така перевірка. З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2017 року Управлінням внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Херсонській області був надісланий запит до місця роботи ОСОБА_2 (Херсонська митниця ДФС) з метою отримання доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення, пов'язаного з корупцією (а.с.44 протоколу). Відповідна інформація надійшла 06.10.2017 року (а.с.45). Отже, починаючи з зазначеної дати уповноважений орган мав об'єктивну можливість зібрати відповідні докази та скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення і саме з цієї дати, на думку апеляційного суду, слід відліковувати початок строку для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Днем закінчення передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, в такому разі, слід вважати 06.01.2018 року.

Оскільки на момент розгляду справи судом першої інстанції строк, передбачений ч.3 ст.38 КУпАП, закінчився, провадження в ній підлягало закриттю. Накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення поза межами цього строку є незаконним.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язане з корупцією може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 1 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв'язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Водночас слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП). Тобто, у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов'язує з вчиненням (виявленням) адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Крім того, статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв'язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з'ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, суд вважає, що висновок суду першої інстанції про встановлення винності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.2 КУпАП є правильними та спростуванню не підлягають.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для зміни постанови, застосування ст.ст.38, 247 п.7 КУпАП та звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП - змінити. Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко