АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 622/1185/17 Суддя суду 1 інстанції: Нечипоренко І.М.
Провадження № 33/790/365/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В. за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 14 лютого 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, 1953 року народження, громадянин України, мешканець смт. Золочів Харківської області,

- визнаний винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що 10.12.2017 року о 00 год. 40 хв. ОСОБА_2 в смт. Золочів по вул. Б. Хмельницького керував автомобілем ВАЗ 21043, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на необґрунтованість судового рішення та зазначив, що встановлені судом обставини не відповідають дійсним обставинам справи.

Разом з тим ОСОБА_2 просить поновити йому строк апеляційного оскарження судової постанови, оскільки він перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева» Національної академії медичних наук України з 20.02.2018 по 13.03.2018 року та в хірургічному відділенні КЗОЗ «Золочівська центральна районна лікарня» з 19.03.2018 по 29.03.2018 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків.

Більш того, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння підтверджується письмовим поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3-4), які зазначили що в їх присутності він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я та будь-яким іншим способом.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що він відмовився від обстеження на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» оскільки не довіряв працівникам поліції та наполягав на проведенні медичного огляду в закладах охорони здоров'я, не підтверджується матеріалами справи, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення чи на окремому бланку не зазначено його незгоди з результатами огляду, а тому порушень вимог ст. 266 КУпАП з боку співробітників поліції не допущено.

Таким чином, суд першої інстанції не порушив вимог КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Також матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 від 14.02.2018 року (а.с. 25) про те, що він визнає свою вину за ч.1 ст.130 КУпАП та розкаюється у вчиненому.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду належним чином мотивованою та обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 14 лютого 2018 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко