Справа № 420/219/18
Провадження № 33/782/60/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1 при секретарях Магомедова Ш.Х., Ворошилової Н.О., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності -ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 19 лютого 2018 року,-

встановила:

Постановою Новопсковського районного суду Луганської області від 19 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн.. У разі несплати ОСОБА_2 штрафу не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови стягнути з ОСОБА_2 подвійний розмір штрафу, а саме 3400 грн. Також з ОСОБА_2 стягнуто в дохід держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору.

Згідно з постановою суду, 19.02.2018 року о 03:00 год. ОСОБА_2 був затриманий на території Новопсковського району в районі с. Козлове, на напрямку «с. Козлове (Україна) Лозове (Росія)», на лінії кордону біля інформаційного покажчика № 716, при спробі перетину державного кордону поза пунктом пропуску на автомобілі «Камаз» без номерних знаків з вантажем горіхи. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 оскаржив дану постанову, просить скасувати її та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що дана постанова є незаконною, необґрунтованою та винесеною з істотними порушеннями законодавства. Вважає, що судом першої інстанції не було встановлено, що дії ОСОБА_2 були спрямовані на незаконне перетинання державного кордону України. З даних, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, не вбачається, що він порушив встановлений порядок перетину або спробував перетнути державний кордон України. Таким чином будь-яких обставин адміністративного правопорушення, не наведено. Суддя необґрунтовано дійшов висновку про спробу перетинання державного кордону України. Крім того, апелянт вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній прямий умисел та відсутня вина, оскільки він не знав місцевість де знаходився, тому не усвідомлював протиправного характеру своєї дії, не передбачав її шкідливих наслідків, і не бажав та не допускав настання таких наслідків. Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні спроби незаконного перетинання державного кордону України, базується лише на припущеннях, але не на доказах. Як вбачається з оскаржуваної постанови, суддею не зазначено опис обставин, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а лише формально вказано на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та інші документи. Виходячи, що в справі відсутні належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_2, свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, незважаючи на встановлені ч.2 ст. 277 КУпАП строки розгляду справ такої категорії протягом доби, є поспішним та не відповідає обставинам справи.

Досліджені судом першої інстанції докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення від 19.02.2018 року серії СхРУ №363129 (а.с.3); протокол про адміністративне затримання від 19.02.2018 року (а.с. 4); схема місцевості району затримання правопорушників державного кордону та пояснювальна записка від 19.02.2018 року, (а.с. 6) які є додатками до протоколу про адміністративне правопорушення, рапорт старшого техніка начальника вузла звязку відділу прикордонної служби «Білолуцьк» II категорії тип «Б» старшого прапорщика ОСОБА_5 від 19.02.2018 року (а.с. 5); письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19.02.2018 року (а.с. 9-10) підтверджують лише факт затримання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, але не її винуватість.

Як вбачається з змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, опитавши ОСОБА_2, який свою провину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, прийшов до висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП підтверджується вищезазначеними матеріалами та доведена, що він винний в спробі перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

ОСОБА_2 був затриманий о 03-00 год. 19.02.2018 року , як слідує з змісту рапорту старшого техніка-начальніка вузла звязку відділу прикордонної служби "Білолуцьк" II категорії тип (Б) ст.прапорщика ОСОБА_5 на території Новопсковського району на напрямку н.п.Козлове (Укр.) н.п.Лозове (РФ) на інформаційному покажчику № 716,на лінії кордону, який намагався перетнути кордон поза пунктом пропуску на автомобілі КАМАЗ без номерних знаків, з вантажем горіхи, який намагався втекти від прикордонного наряду та потрапив у рів на лінії державного кордону.

ОСОБА_5 щодо ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне затримання, він же був зазначений свідком у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП, який хоча і написано, що склав начальник групи по роботі з іноземцями ВПС « Білолуцьк» -ОСОБА_6, але візуально очевидно,що ці два протоколу складала одна і теж особа ОСОБА_5 (а.с.3-4). При цьому у протоколі зазначено, що у ОСОБА_2 нічого крім паспорту громадянина України не було, так як у нього нічого не виявлено та не вилучено для тимчасового зберігання, тобто речі та документи.

До протоколу про адміністративне правопорушення(затримання) від 19.02.2018 року долучена схема місцевості району затримання порушників державного кордону, яка підписана ОСОБА_2, та який згоден був з нею,та яка складена ст. прапорщиком ОСОБА_7 при свідках ОСОБА_5 та ОСОБА_8 На схемі також зазначено, що ОСОБА_2 був затриманий на околиці с.Козлове Новопсковського району.(а.с.6)

З змісту письмових пояснень ОСОБА_2 від 19.02.2018 року, яки поклав суд першої інстанції як підтвердження його винуватості, вбачається,що ці пояснення відібрав ОСОБА_7, та записав зі слів ОСОБА_2 про те,що 18.02.2018 року у барі с.Новобіла останній познайомився з товаришем, який назвався ОСОБА_5, та який запропонував за винагороду у 1000 грн. перегнати машину КАМАЗ до Росії. Він погодився на дану пропозицію. Приблизно о 23 год. він виїхав на КАМАЗі з с.Новобіла в сторону с.Козлове, та рухаючись польовою дорогою помітив світло фар сзаді транспортного засобу, який рухався в його сторону. Він намагався відірватися від переслідування, та не знаючи місцевості заїхав в рів. Він намагався втекти, але був затриманий прикордонниками біля с.Козлове.(а.с.9)

В апеляційному суді свідок ОСОБА_4 пояснив,що познайомився у с.Новобіла з ОСОБА_2 у лютому 2018 року. У нього був автомобіль КАМАЗ-вездеход на праві користування. На цей автомобіль у нього є документи, тех. паспорт. Він збирав горіхи у населення, але на той час він впав та поламав собі ногу, тому не міг забрати товар. Попросив допомогти йому ОСОБА_2, той погодився. Він неодноразово просив його, поки той погодився забрати решту товару у с.Козлове. Потім він йому подзвонів та сказав, що автомашину арештували, так як поїхав не туди. Зараз він не знає, де знаходиться КАМАЗ та горіхи.

Виходячи з вищевказаних письмових пояснень, який частково підтвердив в апеляційному суді ОСОБА_2,та пояснень свідка ОСОБА_4, слідує, що у ОСОБА_2 не було наміру перетинати державний кордон поза пункту пропуску, а була мета зібрати горіхи у населення с. Козлове, яке розташоване неподалік державного кордону України.

У звязку з чим, доводи захисника ОСОБА_3 про те, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні спроби незаконного перетинання державного кордону України, базуються лише на припущеннях, а не на доказах, апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Апеляційний суд погоджується з тим, що в діях ОСОБА_2 відсутня обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, оскільки державний кордон він не намагався перетнути поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Апеляційний суд не може прийняти протокол про адміністративне правопорушення СхРУ № 363129 від 19.02.2018 року як єдиний доказ винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним вищевказаного адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 обґрунтовано послався на ст.10 КУпАП, у якої зазначено, коли адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції повинен був більш ретельно перевірити наявність субєктивної сторони ч.1 ст.204-1 КУпАП у діях ОСОБА_2, скористатися положеннями ст.278 КУпАП, яка дає право суду провести підготовку до розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, під час якої вирішуються деякі питання, у тому числі про необхідність витребування додаткових матеріалів, про правильність складення протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Замість цього суд, отримавши справу про адміністративне правопорушення 19.02.2018 року о 16 год. 10 хвилин без проведення підготовки розглянув ії, чомусь відібравши від ОСОБА_2 незрозумілу для нього заяву.(а.с.8).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу захисника обґрунтованою, та вбачає підстави для скасування постанови судді Новопсковського районного суду Луганської області від 19 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції не знайшло своє підтвердження вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, оскільки він вину свою не визнав, а інших доказів, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП у сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення, до суду не були надані особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У звязку з чим постанова Новопсковського районного суду Луганської області від 19 лютого 2018 року підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КупАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294,п.1 ч.1 ст.247 КУпАП апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 19 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КупАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Луганської області ОСОБА_1