Провадження № 33/792/162/18
Справа № 686/220/18 Головуючий в 1-й інстанції Місінкевич А. Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Пелюх О.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 14 грудня 2017 року близько 04 год. 40 хв. в м. Хмельницькому по вул. Заводській керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується проведеним в присутності двох свідків оглядом із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, оскільки розгляд справи проведений поверхнево, без з'ясування всіх обставин справи. Огляд працівниками поліції був проведений із порушеннями Інструкції, ОСОБА_2, стверджує, що він за кермом взагалі не перебував, в результаті чого суд прийшов до неправильного висновку щодо доведеності його вини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 в підтримання доводів апеляційної скарги, які під час апеляційного розгляду просили скасувати постанову суду, закрити провадження в справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апелянта в апеляційному суді щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, необґрунтованості висновків суду першої інстанції, не можуть бути враховані апеляційним судом, позаяк такі його твердження суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом доказів. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові суду першої інстанції обставин, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

14 грудня 2017 року поліцейським УПП м. Хмельницького сержантом поліції Зеленюком Р.Г. складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення (серії БР № 238311), в якому зазначено, що 14 грудня 2017 року о 04 год. 40 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Заводській, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat 1.8», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія, у присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер», чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

ОСОБА_2 проходив відповідний огляд на стан сп'яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, яким забезпечені органи поліції. Огляд проводився поліцейським, під час якого було встановлено факт наявності алкоголю в видихуваному апелянтом повітрі

1,74 ‰. Вказані обставини підтверджуються даними акту огляду(а.с.2), роздруківкою тесту (а.с. 3), даними запису фіксування правопорушення працівником поліції, переглянутим під час розгляду справи місцевим судом та апеляційним судом (на якому видно, що ОСОБА_2 перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння), визнавав, що дійсно в той день вживав алкогольні напої, перебував в стані сп'яніння.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, складення відповідних документів за наслідками такого огляду, відсторонення від керування автомобілем, порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, не виявлено.

В суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду ОСОБА_2, не заперечуючи факту перебування в стані алкогольного сп'яніння, заперечував факт керування ним автомобілем, вказуючи, що його автомобілем керував ОСОБА_5 Однак суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив такі доводи ОСОБА_2, з чим погоджується апеляційний суд, позаяк такі його твердження вказують на намагання ОСОБА_2 уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційному суді, що відсутність на відеозаписі, долученому до справи, моменту виходу його з-за керма, не спростовують висновків суду першої інстанції.

З даних відеозапису видно, що після переслідування автомобіля працівниками поліції протягом досить тривалого часу поліцейськими було виявлено автомобіль, в якому нікого не було. Згодом неподалік було виявлено ОСОБА_2, який давав суперечливі пояснення поліцейським з приводу його перебування на місці, заперечував, що не міг від них утікати. На запитання поліцейських хто побіг та куди побіг, відповідав: «Думаєш, я знаю?», то вказував, що «Вони від машини втікли». Під час апеляційного розгляду не зміг пояснити таких суперечливих своїх тверджень на місці зупинки та під час судового розгляду, де він вже вказував, що за кермом його автомобіля перебував його знайомий ОСОБА_5, з яким він добре знайомий понад рік, однак чому він про нього не вказував на місці зупинки, обгрунтованих пояснень апеляційному суду не надав.

Показання свідка ОСОБА_5 про те, що за кермом автомобіля перебував саме він та втік з місця, не приймаються апеляційним судом до уваги, зважаючи, що його показання, на переконання апеляційного суду, є суперечливими, свідок навіть не зміг чітко описати одяг, в якому був одягнений ОСОБА_2 тієї ночі.

При цьому суд першої інстанції підставно звернув увагу, що ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14 грудня 2017 року о 04 год. 40 хв. порушив правила проїзду перехрестя (чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП) та на нього накладено штраф. В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтвердив таку обставину, вказував, що він добровільно сплатив накладений на нього штраф, що, в сукупності з даними щодо неоскарження ним цієї постанови поліцейського, вказує, що за кермом автомобіля був саме він.

Ухвалюючи таке рішення, апеляційний суд враховує, що згідно з даними записів фіксування правопорушення поліцейськими, вбачається, що ОСОБА_2 на місці проведення огляду та складення протоколу неодноразово виказував пропозиції «заплатити штраф в сумі 10-20 тисяч гривень на місці», врегулювати питання на місці, що також свідчить про визнання ним факту керування автомобілем.

З відео чітко видно факт присутності двох свідків під час проведення огляду, відсутність заперечень апелянта з приводу результатів тесту, тому виклик та допит свідків не викликалися необхідністю. Зважаючи на наявність запису проведення огляду, долученого до справи, ті обставини, що судом першої інстанції не було допитано свідків-понятих ОСОБА_6, ОСОБА_7, не дають підстав вважати, що судовий розгляд був неповним, та такі обставини не впливають на висновки суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що спеціальний технічний засіб, яким забезпечені органи поліції, пройшов відповідну періодичну перевірку, зазначення температури в роздруківці з приладу є відображенням температури повітря в місці проведення огляду, а температура повітря навколишнього середовища не впливає на результати показників тесту, що в сукупності з погодженням апелянта з результатами проведеного огляду(про що свідчить його підпис у акті), не дає підстав вважати, що огляд проведений з використанням спеціальних технічних засобів, можливість використання яких, на думку апелянта, є сумнівною, а огляд - недійсним.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи, особу апелянта, та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар