11.04.2018 Справа № 756/3113/18
Унікальний № 756/3113/18
Провадження № 3/756/2012/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 квітня 2018 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Анохін А.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 427876 від 26.02.2018, водій ОСОБА_2 26 лютого 2018 року о 02 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Луговій, 2-А, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, у зв'язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просила закрити провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, при цьому надала письмові пояснення.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, у цьому випадку, на думку працівника Управління патрульної поліції м. Києва (далі по тексту - УПП), винуватість особи підтверджується поясненнями свідків та долученим відеозаписом з нагрудної камери, але суд при вивченні останніх встановив наступне.

Згідно даних протоколу, особі, що притягається до адміністративної відповідальності пред'явлено звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, яке полягало у порушенні п. 2.5 ПДР України, яке мало місце 26.02.2018 о 02:30 год., тобто саме ці обставини підлягають доказуванню у справі.

У той же час з даних, які містяться у поясненнях свідків слідує, що вони відносяться до подій, які мали місце о 02:40 год. 26.02.2018, тобто факту та обставин, які підлягають доказуванню у цій справі жодним чином не засвічують, а тому суд визнає цей доказ неналежним.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх не відповідністю ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735 та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні УПП про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

В судове засідання неодноразово викликався інспектор поліції Кіщтель О.І., який складав протокол про адміністративне правопорушення та свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, проте вказані особи в судове засідання не з'явилися.

У судовому засіданні був оглянутий відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, що міститься на CD диску, на якому зафіксовані події зупинення поліцейськими транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1, розмови між поліцейськими та ОСОБА_2 з приводу необхідності надання документів та проходження огляду на визначення стану сп'яніння, в ході якої ОСОБА_2 не погоджується на проходження такого огляду з різних підстав. Поруч з цим, на відеозапису відсутній фрагмент пропозиції поліцейського адресованої ОСОБА_2 щодо проходження огляду на визначення стану сп'яніння в присутності двох свідків. Тобто, відмова водія ОСОБА_2 від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейським в присутності двох свідків на відеозаписі відсутня.

Крім цього, із доданого відеозапису вказано час керування ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_1 як 02 год. 12 хв. 26.02.2018, проте у протоколі такий час керування зазначено як о 02 год. 30 хв. 26.02.2018.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Стаття62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його вину УПП не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

На постанову прокурором може бути внесено подання упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя: А.М.Анохін