Справа №485/355/18 15.05.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/227/18 Головуючий у місцевому суді:ОСОБА_1 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання: Тищенком Л.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в :

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, 4 березня 2018 року близько 15:00 на автодорозі Т 1508 Калинівка-Снігурівка-Березнегувате км 48+100 ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з рота, тремтіння пальців рук чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2018 року та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

В своїй апеляційній скарзі вказує, що справа розглядалась у його відсутність, не було повідомлено про дату та місце розгляду справи, вказане свідчить про порушення вимог ст. 268, 278 КУпАП.

Стверджує, що суд не звернув уваги на, те що у протоколі про адміністративне правопорушення не сформульовано, який саме огляд та у який спосіб на вимогу поліцейського він мав проходити.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП відповідно у якому повинно бути зазначено суть правопорушення.

Крім того у вказаному протоколі не зазначено, що водієві пропонувалось пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, що він відмовився від проходження такого огляду та огляду у закладі охорони здоровя. Вважає, що таким чином поліцейським було порушено процедуру огляду на стан спяніння.

Вважає, що покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів його достовірність.

ОСОБА_3 зазначив, що покази свідків складені ними не власноручно, а на бланках та з виправленнями одним почерком. При суперечливих показах свідків суд першої інстанції не допитав останніх.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд доходить наступних висновків.

Згідно положень ст. 245 КУпАП , завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вказаних вимог закону дотримався, зясував обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №383329 від 04 березня 2018 року, 04 березня 2018 року близько 15:00 на автодорозі Т 1508 Калинівка-Снігурівка-Березнегувате км 48+100 ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з рота, тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписано ОСОБА_3 особисто, який зазначив що, випив 200 гр. горілки та від проходження огляду в медичному закладі і «продувати алкотестер» відмовився.

Даний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 № 1395.

Порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_3 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП положень ст. 256 КУпАП, а також вказаної інструкції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тобто, обвинувачується у відмові від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. В разі незгоди водія на такий порядок, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Згідно з порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 4 березня 2018 року вони були запрошений в якості свідків під час проведення огляду на стан спяніння водія транспортного засобу ОСОБА_3 який мав явні ознаки спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук (а.с. 2,3).

При отриманні повідомлення щодо явки в судове засідання апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що в судове засідання зявитись не може з поважних причин через відсутність коштів, проте свої письмові пояснення підтримав в повному обсязі, та зазначив, що у його присутності ОСОБА_3 відмовився від продуття алкотестеру «DRAGER» та від проходження медичного огляду в медичному закладі.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом апеляційному суду не надано.

Посилання апелянта на те, що йому не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі не можна взяти до уваги оскільки ним самим в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, він відмовляється проїхати для огляду в медичний заклад.

Інші доводи апелянта також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду даної справи.

Так ОСОБА_3 зазначено про те, що його не повідомлено судом про розгляд справи, проте в матеріалах справи міститься доповідна судового розпорядника щодо невручення судової повістки через його проживання на той час за іншою адресою. Співмешканка ОСОБА_3 повістку отримувати відмовилась, але про дату розгляду справи повідомила, що передасть (а.с.7).

Істотних порушень норм матеріального і процесуального права, у тому числі, які могли б вплинути на правильність прийнятого рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Суддя суду першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, зясував обставини, що підлягали зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_3 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3- залишити без задоволення, а постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2018 року відносно ОСОБА_3 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2