АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/1062/2018 Суддя у першій інстанції: Шевчук А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргуОСОБА_4 на постанову Оболонського районного суду м.Києва від 06 лютого 2018 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що його не було належним чином повідомлено про дату судового засідання, так як він повістку отримав лише 06.02.2018 приблизно 17:00 год., а засідання було призначено на 06.02.2018 о 09 год. 20 хв.

Також апелянт зазначає, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на встановлення факту сп'яніння у медичному закладі, а заперечував лише про проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу на місці.

Крім того, апелянт зазначає, що судовий розгляд проведено поверхнево та формально, так як судом не допитувалися свідки та не витребувано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, у зв'язку з чим просить витребувати вказаний відеозапис, та допитати свідків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно оскаржуваної постанови, 25.12.2017, о 03 год. 05 хв. на перехресті вул. М.Тимошенка та пр. Оболонський у м. Києві, гр. ОСОБА_4 керував транспортним засобом «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків. ОСОБА_4 порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ж з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціальних технічних засобів є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_4 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові в проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціальних технічних засобів.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_4, за ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, той факт, що останній керував автомобілем НОМЕР_2 та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, крім того судом апеляційної інстанції на перевірку доводів апеляційної скарги витребувано відеозапис з камер поліцейських, з якого убачається, що ОСОБА_4, добровільно та без будь-якого тиску на нього зі сторони поліцейських відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку на місці, за допомогою спеціального технічного засобу, в присутності свідків.

Також з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_4 під час відмови від проходження огляду поводив себе спокійно та не нервував, зазначав, що вживав спиртне три години, перед тим, як його зупинили, тому він не знає, чи проходити чи ні тестування, працівниками поліції роз'яснювалось ОСОБА_4, що він може пройти на місці або у лікаря огляд, також, працівники поліції повідомляли ОСОБА_4 про те, що краще пройти огляд, а не відмовлятися, так як відповідальність рівноцінна, та повідомляли, що може бути допустима норма, яка становить 0,2 проміле. Про те, як убачається з відео, ОСОБА_4, відмовляється від проходження огляду, бо не бачить в цьому сенсу.

Таким чином даний відеозапис спростовує доводи апелянта, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на встановлення факту сп'яніння у медичному закладі, а заперечував лише про проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу на місці.

Крім того за клопотанням захисника було допитано свідка ОСОБА_10, який пояснив, що його 25 грудня 2017 року зупинили працівники поліції, та запропонували бути свідком, під час огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_4, на що він погодився. При ньому пропонували ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Драгер, але ОСОБА_4 коливався чи проходити огляд чи ні, після чого він підписався в письмових поясненнях та поїхав. Таким чином, пояснення свідка ОСОБА_10, не спростовують висновків суду першої інстанції, а навпаки підтверджують дану подію, та узгоджуються з матеріалами справи.

Також за клопотанням захисника було допитано свідка ОСОБА_11, яка пояснила суду, що 25 грудня 2017 року ОСОБА_4 забирав їх з корпоративу та подорозі їх зупинили працівники поліції, за неправильний розворот. Вони зупинились. До них підійшли працівники поліції, які під час розмови повідомили ОСОБА_4, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, після чого ми ОСОБА_4, сказали щоб він їхав до лікарні та здав аналізи. А вони визвали таксі та поїхали.

Так, як убачається з раніше зазначено відеозапису, свідок ОСОБА_11 не була присутня під час пропонування працівниками поліції ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, тому суд апеляційної інстанції не бере їх до уваги, а також слід зазначити, що такі покази свідка ніяким чином не спростовують відмову ОСОБА_4 від проходження огляду на спеціальному технічному засобі.

Щодо посилання апелянта на упередженість та протиправність дій працівників поліції, то слід зазначити, що ОСОБА_4 не оскаржував дії працівників УПП у м. Києві, щодо їх неправомірних дій у встановленому законом порядку, та дане твердження апелянта спростовується матеріалами справи у їх сукупності.

Стосовно доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не були допитані свідки, слід зазначити наступне, дане клопотання було задоволено апеляційним судом, допитано свідків і право особи відновлено.

Крім того, відповідно до норм статтей 272, 278-279 КУпАП не передбачено обов'язкової участі свідків при розгляді справ про адміністративні правопорушення, а відтак доводи апеляційної скарги щодо не виклику свідків в судове засідання не спростовують висновків суду першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_12 не було належним чином повідомлено про дату судового засідання, так як він повістку отримав лише 06.02.2018 приблизно 17:00 год., а засідання було призначено на 06.02.2018 о 09 год. 20 хв., то вони є безпідставними, так як убачається з матеріалів справи /а.с. 6/, судова повістка ОСОБА_4 направлялась ще 17.01.2018, а те, що він звернувся до поштового відділення тільки 06.02.2018, та її забрав, не може свідчити про порушення його права на захист.

Крім того, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу 06 лютого 2018 року, так як повістку про дату та час судового засідання ОСОБА_4 було направлено ще 17.01.2018 року.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведеною, а доводи апеляційної скарги про недоведеність його винуватості у вчиненні правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич