Справа №408/1227/18п
Провадження №3/408/751/18
П О С Т А Н О В А

І м е н е м у к р а ї н и

11 травня 2018 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Кускова Т.В. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає АДРЕСА_1, тимчасово не працюючого, паспорт серії ЕН № 829925 виданий Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області 15.07.2011 року, і.к. НОМЕР_1,

за ст.130 ч.1 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

06.03.2018 року о 21-00 год. по вул. Квітковій с. Розквіт, Станично-Луганського району Луганської області, ОСОБА_2 керував мотоциклом «Днепр-11» д.н. 2757ВГВ з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме хитка хода, різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків,чим порушив вимогу п.2.5 ПДР України та ст.130 ч.1 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав. Вказав, що він не керував мотоциклом, а просто стояв біля нього на проїзжій частині, коли підійшли працівники поліції і склали на нього протокол. Він дійсно вживав в той вечір алкогольні напої перебуваючи у своїх друзівОСОБА_3, ОСОБА_4 в гостях. Від проходження медичного огляду він відмовлявся в пристуності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 Пояснення в протоколі та на окремому аркуші ним написані власноручно, однак вони невірні, сокільки він боявся працівників поліції, а тому і написав, що керував мотоциклом.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 пояснили, що дійсно ОСОБА_5 06.03.2018р. перебував у них в гостях, він вживав алкогольні напої. Близько 21-00 год. до них, коли вони перебували біля свого будинку, підїхали працівники поліції, почали складати протокол. Згодом вони стали свідками відмови ОСОБА_5 від проходження огляду на стан спяніння. Пояснення ними були підписані власноруч. Вказали, що вони не бачили щоб ОСОБА_5 керував мотоциклом.

Інспектор сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 суду пояснив, що під час патрулювання ним було на проїзній частині помічено водія ОСОБА_5, який керував мотоциклом Днепр. За допомогою спецзасобу водій був зупинений та у нього були помічені ознаки стану спяніння, зокрема і запах алкоголю. Ним було запропоновано водію продути «Драгер» та проїхати на освідчення в лікарню, на що водій відмовився в присутності двох свідків. Далі ним було складено протокол на водія Адексєєва та відібрано пояснення від нього, які він написав власноручно в протоколі та на окремому аркуші. Свідки також підписали письмові пояснення, зауважень не було.

Інспектор Свінцицький Р.А. в судовому засіданні дав пояснення аналогічні поясненням інспектора Вірковського А.В.

Заслухавши пояснення ОСОБА_7, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, працівників поліції, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо, а згідно ч. 2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, крім пояснень працівників поліції, також підтверджується:

- власноручними письмовими поясненнями ОСОБА_1 та в протоколі про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що 06.03.2018р. він вживав пиво та керував мотоциклом;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 з яких слідує, що вони стали свідками того як 06.03.2018р. ОСОБА_5 керував мотоциклом та в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на предмет вживання алкогольних напоїв у встановленому законом порядку;

- відеозаписом подій 06.03.2018р. з якого слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожний наведений вище письмовий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним письмовим доказам та поясненням працівників поліції ОСОБА_8, ОСОБА_6, оскільки вони узгоджуються між собою.

Наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі, пояснення ним написані під тиском працівників поліції .

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_5 не оскаржувалися.

Також встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що зі сторони працівників поліції до ОСОБА_5 або свідків було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_5 суду не надав.

Отже, вказані вище показання ОСОБА_5 є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими доказами по справі, поясненнями працівників поліції, а тому вважаю, що ОСОБА_5 надав суду вказані показання з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Крім цього, суд критично відноситься до пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та вважає їх пояснення також надані ними з метою уникнення ОСОБА_5 відповідальності, оскільки вони є друзями ОСОБА_5, 06.03.2018р. він перебував саме у них в гостях та вживав алкогольні напої, крім цього, суд бере до уваги те, що їх письмові пояснення підписані власноручно спростовують дані ними в суді усні пояснення.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Враховуючи встановлені обставини, у суду відсутні будь-які сумніви, що ОСОБА_5 керував транспортним засобом та будучи зупиненим працівниками поліції відмовився про від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння, а тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При накладенні стягнення, суд, відповідно до вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Аналізуючи з наявних матеріалів справи, щодо особи правопорушника суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння.

Крім цього враховую, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, в стані алкогольного спяніння, був дуже небезпечним водієм та своїми неконтрольованими діями представляв загрозу життю, здоровю та особистому майну громадян.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає різне покарання для водіїв (штраф з позбавленням права керування транспортними засобами) та інших осіб (штраф).

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, керуючи транспортним засобом, маючи посвідчення водія відповідної категорії є водієм у розумінні ПДР та положень ст.130 КУпАП.

З довідки виданої Станично-Луганським ВП ГУНП в Луганській обалсті, доданої до адміністративного протоколу, вбачається, що ОСОБА_1не отримував посвідчення водія, а тому підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 130, ст. 33-35, ст. 284, ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст.130 ч.1 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп

Постанова підлягає негайному виконанню та може буди оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, а також потерпілою до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Кускова Т.В.