Справа № 461/2171/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/783/441/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., за участю: представника Львівської митниці ДФС Зирянова О.Ю., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2018р.

встановив:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2018р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, звільнено від адміністративної відповідальності за ст.471 МК України, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.471 МК України закрито.

Вилучений, згідно протоколу №1418/20900/18 від 01.03.2018р. товар, а саме: пральну машину «BOSH» - 1 шт., телевізори «SANSUNG» - 2 шт., духовку «SIEMENS» - 1 шт. - постановлено повернути ОСОБА_2 для проведення митного оформлення або вивезення за межі митної території України.

Згідно постанови, ОСОБА_2 01.03.2018р. близько 13:10 год., прямуючи в Україну з РП через м/п «Краковець» Львівської митниці автомобілем марки «RENAULT», н.з. ВС2562ЕН, обравши спрощену зону митного контролю намагався перемістити через митний кордон України товар, шляхом недекларування, тобто незаявленням за встановленою формою точних відомостей про товари, що підлягають обов'язковому декларуванню та є обмеженими чи перевищують неоподатковану норму до переміщення через митний кордон України, а саме: пральну машину «BOSH» - 1 шт., телевізори «SANSUNG» - 2 шт., духовку «SIEMENS» - 1 шт., загальною вагою 158,4 кг.

Не погоджуючись із даною постановою Львівська митниця ДФС, в особі представника Зирянова О.Ю., подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачене даною нормою закону, у повному обсязі, а також стягнути з нього витрати за зберігання товару на складі митниці. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим, судом першої інстанції не дотримано вимог ст. 245 КУпАП. Зазначає, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 471 МК України, яке має особливий характер суспільної небезпеки, оскільки об'єктом правопорушення є суспільні відносини, пов'язані з митним оформленням товарів під час їх переміщення через митний кордон. Вважає, що спосіб вчиненого ОСОБА_2 правопорушення та вартість предмету порушення митних правил свідчать про значну суспільну небезпеку. Зазначає, що факт обрання ОСОБА_2 формою проходження митного контролю «зелений коридор» є його заявою про те, що переміщуванні ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчать про факти, що мають юридичне значення. Звертає увагу, що ОСОБА_2 неодноразово перетинав митний кордон України, а отже усвідомлював, що переміщуючи велику кількість товару зеленим коридором здійснює порушення митних правил.

Заслухавши доповідь судді, думку представника митного органу, який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задоволити, пояснення ОСОБА_2, який заперечив подану у справі апеляційну скаргу, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши обставини та матеріали справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, і дана обставина в апеляційному порядку учасниками процесу не оскаржується.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимоги ст.ст. 22, 23, 33 КУпАП, з належною повнотою врахував характер вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, відомості про особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, є інвалідом 3-ї групи з дитинства, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також зважаючи на мету призначення покарання та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, прийшов до обґрунтовано висновку, що ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням із закриттям провадження у справі.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови, яку вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2018р. щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Партика І.В.