Справа №597/267/18
Провадження №3/597/66/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2018 р. суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Дудяк С.В., з участю секретаря Богдана В.М., прокурора Заліщицького відділу Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_1, особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики адміністративні матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Тернопільській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, депутата Головчинської сільської ради, Заліщицького району, Тернопільської області, одруженого, на утриманні має неповнолітню дочку, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.172-6 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 будучи депутатом Головчинської сільської ради, Заліщицького району, Тернопільської області, відповідно до ст.3 ч.1 п.1 пп. «б» Закону України Про запобігання корупції є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог ст.45 ч.1 вказаного Закону, розділу ІІ п.6 Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб, яким строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України Про запобігання корупції подають таку декларацію вперше, продовжено до 01 травня 2017 року, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого строку подання щорічної декларації (з 01 січня 2017 року до 01 травня 2017 року), подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік лише 03 травня 2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст.172-6 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП не визнав, пояснив, що не знав про обовязковість подання декларації саме до 01.05.2017 року.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, оскільки він електронної декларації у встановлений строк не подав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку прокурора, вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП наявна, виходячи з наступного:

рішенням №1 від 13.11.2015 року першої сесії сьомого скликання Головчинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області ОСОБА_2 включено до списку депутатів сільської ради.

Відповідно до ст.3 ч.1 п.1 п.п. «б» Закону України Про запобігання корупції ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією і на підставі ст.45 ч.1 Закону України Про запобігання корупції є особою, зобов'язаною щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до розділу II пункту 6 Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України Про запобігання корупції подають таку декларацію вперше, продовжено до 01 травня 2017 року.

А, тому, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 був зобов'язаний до 1 травня 2017 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, однак із складеного протоколу та долучених до нього документів вбачається, що така декларація ним подана лише 03 травня 2017 року.

Згідно ст.172-6 ч.1 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 ч.1, 2 та ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.172-6 ч.1 КУпАП полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

І хоча у судовому засіданні ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП не визнав та пояснив, що йому не було відомо про обовязковість подання декларації до 01.05.2017 року, вважаю, що пояснення ОСОБА_2 не заслуговують на увагу та направлені лише на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Факт несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларації про його доходи та зобов'язання фінансового характеру повністю підтверджується матеріалами справи, що були досліджені в судовому засіданні.

Із протоколу №0900039 про вчинення адміністративного правопорушення від 12.03.2018 року видно, що він подав е-декларацію лише 03.05.2017 року.

Відповідно до ст.172-6 ч.1 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України Про засади запобігання і протидії корупції тягне за собою адміністративну відповідальність.

При цьому вказаний Закон не пов'язує настання адміністративної відповідальності за вчинення даного діяння з формою умислу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а обмежується лише констатацією самого факту неподання або несвоєчасного подання декларації про доходи суб'єктом правопорушення.

Також у самому Законі міститься перелік поважних причин несвоєчасного подання декларації, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 відповідно до ст.3 ч.1 п.1 пп. «б» Закону України Про запобігання корупції, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Про запобігання корупції, достовірно знаючи про обов'язок до 01 травня подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, а саме, 03.05.2017 року подав декларацію, без поважних причин, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.172-6 ч.1 КУпАП.

І хоч зібраними по справі доказами доведено вину ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, вважаю необхідним провадження у справі закрити із наступних підстав:

у відповідності до ст.247 п.7 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в зв'язку із збігом трьохмісячного строку, на протязі якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до ст.38 ч.1, 2 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як видно із матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його декларація була доступна для загального перегляду, в тому числі і для правоохоронних органів, саме 03 травня 2017 року і саме цього числа їх працівники мали можливість виявити факт несвоєчасного подання ним е-декларації.

Вищевказана інформація підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Таким чином, саме із 03 травня 2017 року, коли службовим особам правоохоронних органів повинно вже було бути відомо про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2, слід рахувати день виявлення адміністративного правопорушення.

Доводи особи, яка склала вищевказаний адміністративний протокол, які відображені у тексті самого протоколу про адміністративне правопорушення відносно того, що днем виявлення адміністративного правопорушення є факт встановлення складу правопорушення 12.03.2018 року (тобто день складення протоколу), до уваги не приймаю, оскільки орган, посадова особа якого складала протокол про адміністративне правопорушення, всі необхідні дані для складання протоколу за фактом несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларації були відомі значно раніше про що свідчить скрін-шот із сайту офіційного веб-порталу НАЗК із результатами пошуку е-декларації ОСОБА_2

Зважаючи на рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), n.51, Reports 1996-IV, вважаю, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме, забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень. Суд не вважає за належне вказувати на те, наскільки тривалим повинен бути строк давності, він вважає, що такий підхід, коли строк притягнення до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарних справах, є невизначеним, становить серйозну загрозу принципові юридичної визначеності.

Тому вважаю, що день, коли посадова особа Управління захисту економіки в Тернопільській області вирішила скласти протокол про адміністративне правопорушення, не може вважатися днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення, та суперечить принципу правової визначеності.

Отже, на момент розгляду адміністративних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закінчився трьохмісячний строк, передбачений ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин вважаю, що провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 247 п.7, 283-285, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.172-6 ч.1 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Заліщицький районний суд Тернопільської області.

Суддя: ОСОБА_3