Справа №473/4034/17 20.04.2018
Провадження №33/784/160/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Ямкової О.О.

за участю: секретаря Горенко Ю.В.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження по справі у звязку із закінченням строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, 16 листопада 2017 року о 18 год. 30 хв. у місті Вознесенську на вулиці Пушкінській водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21013», номерний знак А3339НИ, рухався у темну пору доби і при виникненні перешкоди, не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «Opel», державний номерний знак НОМЕР_1, водій якого ОСОБА_2 перебував поза межами автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_1 завдав автомобілям механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати в частині та закрити провадження у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального права та без зясування у повній мірі обставин, які мають значення для справи.

На його думку суд не врахував той факт, що він рухався по місту з невеликою швидкістю, в темну пору доби, в умовах поганої видимості, у тумані, що починався, а водій ОСОБА_2, який порушив вимоги ПДР, залишив автомобіль без увімкнутих вогнів у місці, яке не передбачене для зупинки транспортних засобів.

Не звернув суд увагу і на відсутність у нього обєктивної можливості бачити дорожню обстановку з місця водія та наявність причинно-наслідкового звязку між діями ОСОБА_2 та подіями, які настали.

Також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №384032 від 16.11.2017 р., схему, додану до нього від 16.11.2017 р., протокол огляду місця ДТП від 16.11.2017 р., а також на інші наступні докази, які ним були досліджені належним чином, та перевірені судом апеляційної інстанції.

За схемою, складеною до протоколу, та протоколу огляду вбачається, що дорожньо-транспортна пригода 16 листопада 2017 року відбулася у тему пору добу за штучним освітленням і за нормальних погодних умов, без опадів, та на сухому дорожньому покритті.

За такого судом вірно не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо складних погодних умов і відсутності освітлення дороги.

Такі пояснення спростовуються і фотознімками ДТП, за якими місце пригоди мало штучне освітлення, а автомобіль потерпілого був припаркований поряд з бетонною опорою для штучного освітлення.

Не спростовано цей факт і показами свідків, наданих у суді першої інстанції.

Тому твердження ОСОБА_1 про порушення ОСОБА_2 ПДР України в частині відсутності увімкнених габаритних вогнів на автомобілі, що на його думку сприяло ДТП, не заслуговують на увагу.

Також за схемою ДТП від 16 листопада 2017 року, до якої ОСОБА_1 не внесено зауважень, автомобіль потерпілого ОСОБА_2 припарковано поряд з межею дороги, яка немає заокруглень або відгалужень, місць для зупинки або виїздів з будинків, тобто транспортний засіб розташований у відповідності до положень пункту 15.2 ПДР України.

Крім цього, належних даних, що ОСОБА_1 при вчинені наїзду на нерухомий транспорт міг бути засліплений фарами зустрічного автомобіля, не надано і ним у судовому засіданні за допомогою достеменних доказів не доведено, крім особисто наданих ним пояснень.

Також за письмовими поясненнями та поясненнями наданими у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2, показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4В, ОСОБА_5, і ОСОБА_6, які узгоджуються з даними щодо характеру ушкоджень транспортних засобів, зазначених у додатку до схеми ДТП, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 наїхав своїм автомобілем на нерухомий автомобіль ОСОБА_2, який був припаркований поряд з бордюром.

За такого доводи апелянта про те, що ДТП відбулося внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, який неправильно припаркував свій автомобіль без увімкнених габаритів, та у складних дорожніх умовах і внаслідок засліплення його як водія невідомим зустрічним автомобілем є неспроможними, та таким, що суперечать доказам, що досліджені судом першої та апеляційної інстанціями.

За положеннями статті 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну чи майнову шкоду, а отже посилання ОСОБА_1 на обовязковість винесення окремого процесуального документа для надання ОСОБА_2 статусу потерпілого у справі про адміністративне правопорушення не ґрунтується на законі. А за такого, не може бути підставою для скасування судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Згідно п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно надав оцінку поясненням правопорушника, за якими він проявив неуважність, не слідкував за обстановкою на дорозі, та не вжив заходів для безпеки руху свого транспортного засобу з обранням такої швидкості, яка дозволила б йому зупинити транспортний засіб при виникненні перешкоди або її обїхати.

За таких обставин, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Твердження особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про необґрунтованість постанови з посиланням на відсутність у змісті протоколу даних, які є обовязковими, для встановлення самого факту подій правопорушення є помилковим тлумаченням діючого законодавства, а його посилання на виконання ним пунктів 12.2, 12.3 ПДР України у звязку з обраною ним швидкістю в 5км/год не узгоджуються з механізмом ДТП та переліком пошкоджень транспортних засобів внаслідок його наїзду на нерухомий автомобіль.

Це стосується і зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення місця пригоди як місто Вознесенськ вулиця Пушкінська без вказання номеру будинку, напроти якого був припаркований автомобіль ОСОБА_2, але з посиланням на ці дані у схемі , доданої до протоколу.

Щодо іншого змісту апеляційної скарги ОСОБА_1, то вона не містить перелік обставин, які не були зясовані судом та вплинули на невірне вирішення ним справи, а її доводи не впливають на обґрунтовані висновки суду щодо відсутності інших підстав для закриття провадження, крім спливу строку, так як є фактичною переоцінкою доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.

Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2018року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а провадження по справі закрито у звязку зі закінченням строку - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Ямкова