Справа № 462/5417/17 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/783/202/18 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 01 лютого 2018 року,

встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 /десять тисяч двісті/ грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік

Стягнуто з ОСОБА_1 352 гривні 40 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою суду 13 листопада 2017 року о 23 год. 05 хв. ОСОБА_1 у місті Львов-Винники на вулиці Галицька, 57Г керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродна блідість, відсутність реакції зіниць очей. Від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржив дану постанову, просить скасувати її у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що дана постанова є невірною, так як судовому засіданні в суді першої інстанції апелянт наголошував, що тремтіння пальців рук, природна блідість, результат стресу, а не вживання наркотичних речовин. Вважає, що за даних обставин, прямих та достовірних доказів про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності перебуває у стані наркотичного сп'яніння у працівників поліції не було. Більше того, звертає увагу суду апеляційної інстанції про те, що працівники поліції не вилучили у нього автомобіль та дозволили ним керувати, забравши лише водійське посвідчення, що підтверджує відсутність складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що постанову суду першої інстанції необхідно залишити без зміни виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 004166 від 13 листопада 2017 року, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується його підписом (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2-3).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини своє неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги, що підтверджуються телефонограмою.

Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, прокурора, який вніс протест, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Щодо доводів апелянта про те, що за даних обставин, прямих та достовірних доказів про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності перебуває у стані наркотичного сп'яніння у працівників поліції не було, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 004166 від 13 листопада 2017 року, письмові поясненням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проаналізував покази ОСОБА_1 та надав їм оцінку.

Посилання апелянта на те, що тремтіння пальців рук, природна блідість, результат стресу, а не вживання наркотичних речовин на думку суду апеляційної інстанції спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, так як жодних доказів з приводу неправомірних дій працівниками поліції ним надані не були.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 01 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.В. Маліновська-Микич

Львівської області