АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 р. м. Чернівці

Суддя апеляційного суду Чернівецької області Марчак В.Я. при секретарі судового засідання Тимчук А.Л., за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи яка притягається ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіти середньої, оператора АЗС «Стелс», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2007 р.н. та 2014 р.н., на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 березня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 березня 2018 року визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352, 40 грн.

Згідно з постановою районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення, 27 грудня 2017 року о 21 год. 30 хв., в смт. Глибока, по вул. Глибоцькій, Глибоцького району Чернівецької області, керував автомобілем «Фольксваген» номерний знак «НОМЕР_1» у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком Глибоцької центральної районної комунальної лікарні №433 від 27.12.2017 року складеного о 21 год. 50 хв., чим порушив вимоги п. 2.9А ПДР.

На вказану постанову суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати та адміністративну справу щодо нього закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому посилався на те, що постанова районного суду є безпідставною та необґрунтованою, оскільки суд під час розгляду даної справи неправильно

Справа № 33/794/267/18 Головуючий в І інстанції:Цуренко В.А.

Категорія: ст.130 ч. 1 КУпАП Суддя: Марчак В.Я.

застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, невірно виклав фактичні обставини справи. Крім цього, посилався і на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт його керування в стані сп'яніння.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1, який діє в його інтересах, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідженням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором патрульної служби при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

Так згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 27 грудня 2017 року о 21 год. 30 хв., в смт. Глибока, по вул. Глибоцькій, Глибоцького району Чернівецької області, керував автомобілем «Фольксваген» номерний знак «НОМЕР_1», у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у Глибоцькій центральній районній комунальній лікарні №433. Звинувачується ОСОБА_2 в порушенні п.2.9.а ПДР України.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння є одним із заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Порядок проходження такого огляду встановлено ст. 266 КУпАП, Постановою КМ України від 17.12.2008, № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та Інструкцією, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Згідно п.2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (п.п. 6, 7 розділу І Інструкції).

Разом з тим, з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії БР№ 010673 від 27 грудня 2017 року, не вбачається доказів проведення чи пропозиції проведення працівником поліції огляду водія на місці за допомогою спеціальних технічних засобів за участю свідків, що є обов'язковою й необхідною дією з боку працівника поліції, відповідно до положень ч.2 ст.266 КУпАП та пункту 6 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Даних про відмову чи незгоди водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів до протоколу працівником патрульної поліції не внесено.

Також в порушення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вимог п.п.-1.4 розділу 1, п.8,п.12 розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено чи видавалось правопорушнику як водію транспортного засобу направлення на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння відповідно до форми, наведеної в додатку 1 до цієї Інструкції, та до матеріалів справи таке направлення не долучено.

Ч.5 ст.266 КУпАП чітко визначає - огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається недійсним. За умов недотримання працівником поліції вимог щодо огляду водія з використанням спеціальних технічних засобів, а проходження медичного огляду (у закладі охорони здоров'я) на стан сп'яніння не може слугувати підставою для твердження про порушення ним п. 2.9.а ПДР України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 27 грудня 2017 року після робочої зміни він прийшов додому. Почував себе вкрай погано, оскільки у нього підвищена кислотність у шлунку і сильно болів живіт. В цей час до нього додому прийшов його товариш ОСОБА_3 і попросив підвезти його на квартиру, щоб забрати речі. ОСОБА_2 відмовився, мотивуючи своїм хворобливим станом, на що ОСОБА_3 сказав, що він сяде сам за кермо, на що ОСОБА_2 погодився. Через розлиту солярку заднє сидіння автомобіля було мокре, і там ніхто не міг сидіти. За кермо сів ОСОБА_3, а на переднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який на даний час знаходиться за кордоном. Приблизно о 21 год. 30 хв. по вул. Глибоцькій в смт. Глибока ОСОБА_3 зупинив автомобіль і відійшов, і у цей час до нього під'їхали працівники поліції. Вони вказали, що в автомобілі не горить підсвітка заднього номеру. З'ясувавши, що автомобіль належить ОСОБА_2, поліцейські запропонували йому проїхати в Глибоцьку ЦРЛ на освідування, при цьому не запропонувавши пройти тестування на відповідних приладах на місці. У Глибоцькій ЦРЛ невідомий лікар без проведення будь-яких тестів чи застосування спеціальних приладів, без забору крові та без присутності будь-яких свідків склав висновок, запропонувавши розписатись в ньому. Результат висновку ОСОБА_2 на той час був невідомий. Так само працівники поліції склали протокол і запропонували в ньому розписатися. ОСОБА_2, думаючи, що протокол склали за порушення правил їзди на автомобілі, а саме за те, що двоє осіб перебували на пасажирському сидінні, підписав протокол. Працівники поліції повідомили, шо ОСОБА_2 повинен сплатити штраф 250 грн. за порушення ПДР. Від дуже хвилювався, оскільки раніше ніколи не мав справи з поліцією і не читав документи, які підписував, а все писав під диктовку поліції. Крім того, ОСОБА_2 зауважив, що у протоколі судового засідання суду першої інстанції невірно викладені його пояснення, а саме: про те, що він пив після зміни пиво. Ним це було виявлено при ознайомленні зі справою у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що в той день не вживав будь-яких алкогольних, наркотичних чи лікарських засобів.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 повністю підтвердив пояснення ОСОБА_2, стверджуючи, що саме він керував автомобілем 27 грудня 2017 року. ОСОБА_2 27 грудня 2017 року був абсолютно тверезий, перебував у хворобливому стані у зв'язку з різкими болями в животі.

Дослідивши у судовому засіданні апеляційного суду протокол судового засідання суду першої інстанції від 20 лютого 2018 року, з пояснень поліцейського ОСОБА_5 встановлено, що він не може стверджувати, що поліцейськими пропонувався «Драгер» ОСОБА_2 Крім того, поліцейський пояснив, що патрульний автомобіль не був оснащений камерами спостереження чи реєстратором, нагрудні камери у поліцейських не працювали, тому відеозаписів вчинення правопорушення ОСОБА_2 немає.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_6 - чергового лікаря Глибоцької ЦРЛ, який проводив освідування ОСОБА_2, прилад «Алкотестер» 27 грудня 2017 року не працював, оскільки він був на перевірці у м.Києві. Водій ОСОБА_2 на такому дослідженні не наполягав. Висновок про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння лікар зробив без застосування будь-яких тестів та приладів, а згідно фізіологічних факторів, а саме запаху алкоголю з ротової порожнини.

Згідно п. 15 Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, саме за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Тобто, незастосування лікарем тестів та приладів, відсутність забору крові та біологічного середовища для виявлення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 викликає сумнів у суду у правильності висновку лікаря. Крім того, у висновку не зазначено, конкретний вид стану сп'яніння ОСОБА_2 та кількість проміле.

Також, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що поліцейський при складанні щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, діяв не у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, тому протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний допустимими доказом в розумінні ст.251 КУпАП, а інші докази не підтверджують факт наявності у ОСОБА_2 передбачених законом ознак наркотичного сп'яніння, які були б підставою для вимог щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп'яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином порушено встановлений ст.266 КУпАП порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 010673 встановлено, що ОСОБА_2 не був відсторонений від керування транспортним засобом, а йому було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, що є порушенням вимог ч.1 ст. 266 КУпАП, та викликає сумнів у правильності складеного протоколу. Жодних свідків даної події, які б могли підтвердити стан сп'яніння ОСОБА_2, у протоколі не зазначено.

Згідно доданих до справи документів ОСОБА_2 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, по місця проживання та роботи характеризується виключно позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Сторона обвинувачення не надала жодних інших доказів про те, що ОСОБА_2 зловживає алкогольними чи наркотичними засобами та керував автомобілем у стані сп'яніння 27 грудня 2017 року. На неодноразові виклики до суду апеляційної інстанції поліцейські не з'являлися без поважних причин, що також ставить під сумнів правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов'язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст. 62 Конституції України ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов'язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушенні вимоги КУпАП та інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», так і судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вважає необхідним постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно останнього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 294 КУпАП, апеляційний суд Чернівецької області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області _________________ Марчак В.Я.

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

23.04.2018 року

(дата засвідчення копії)