Дата документу Справа № 336/4291/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 336/4291/17 Суддя в 1-й інстанції Зарютін П.В.
Провадж. № 33/778/229/18 Суддя в 2-й інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. 2 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1, адвоката Сердюа Р.В., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, зі стягненням судового збору.

Згідно з оскаржуваною постановою, 01.08.2017 року о 16-14 год. ОСОБА_1 на 297 км автодороги Харків-Сімферопіль керував автомобілем «ВАЗ 217030», держномер НОМЕР_1, по вул.. Космічній в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, що було ним учинено повторно протягом року.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова прийнята без його участі та без належного повідомлення про дату та час розгляду справи, чим було порушено право на захист та позбавлено права довести його невинуватість у вчиненому правопорушенні. Вказує, що судом першої інстанції було порушено положення ст. ст. 251, 252 КУпАП, які дають визначення доказам та оцінці доказів. В матеріалах справи відсутні копії постанов суду про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим неможливо встановити кваліфікуючу ознаку як повторність. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія для встановлення стану сп'яніння та протокол складений без участі свідків та свідками не підписаний. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката на підтримку доводів апеляції та перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції ст. 268 КУпАП є безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд першої інстанції, не дивлячись на наявність в протоколі відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату судового розгляду, додатково використав процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с. 13).

Також права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні шляхом поновлення ОСОБА_1строку на апеляційне оскарження постанови суду та виклику його та захисника до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами.

Посилання апелянта щодо порушення положень ст. ст. 251, 252 КУпАП є необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції при розгляді справи, безпосередньо дослідив докази по справі в повному об'ємі, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 049123 від 01 серпня 2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 було роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, про що він засвідчив своїм особистим підписом (а.с.3); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3651 від 01.08.2017 р., згідно якого встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння (а. с. 4).

Доводи ОСОБА_1 щодо непроведення фактичного огляду в медичному закладі не заслуговують на увагу, оскільки огляд на стан сп'яніння проводився у закладі охорони здоров'я у присутності інспектора ГУНП в Запорізькій області Мельник А.Ю., не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Висновок складений за формою, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я

України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

У вказаному висновку № 3651 від 01.08.2017 року зазначено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння, від підпису відмовився.

З метою перевірки вищезазначених доводів ОСОБА_1 апеляційним судом було витребувано акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3651 від 01.08.2017 року, який засвідчив наявність у ОСОБА_1 етанолу -0,31 % (а.с. 53,54).

Доводи ОСОБА_1 про відсутність доказів, якими можливо встановити кваліфікуючу ознаку як повторність також безпідставні у зв'язку з наступним.

Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, та повністю відповідає фактичним обставинам справи.

Так, санкція частини 2 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Зі змісту вказаного вбачається, що за ч.2 ст.130 КУпАП, з ознакою повторності, настає відповідальність особи, яка протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2017 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1, 2),факт чого підтверджений у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП набрала законної сили.

Отже, ОСОБА_1висновків для себе не зробив та знову 01.08.2017 року керував автомобілем в нетверезому стані, а тому протягом року двічі вчинив адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Також, апеляційний суд вважає, що не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення доводи апелянта про відсутність направлення на огляд водія для виявлення стану сп'яніння, оскільки ці порушення не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Посилання в апеляційній скарзі, що протокол складений без участі свідків та ними не підписаний не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, згідно з положенням ч.4 ст.266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

У відповідності до вказаної норми, присутність двох свідків при огляді на стан сп'яніння в медичній установі, не передбачено, що спростовує доводи ОСОБА_1 з цього приводу.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним, при цьому не застосовуючи оплатного вилучення транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, судя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2017 року, якою ОСОБА_1притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник