Постанова

Іменем України

17 квітня 2018 року

смт Краснопілля

Справа № 578/122/18>

провадження № 3/578/69/18

суддя Краснопільського районного суду Сумської області Косар А.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянув адміністративну справу стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та зареєстрованого за проживанням за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, офіційно не працевлаштованого, за частиною першою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/, права, передбачені стст. 268, 271 КУпАП, роз'яснені, -

Встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2018 року серії СхРУ № 375981, складеного начальником відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Краснопілля» старшим лейтенантом ОСОБА_3, гр. ОСОБА_1 10 лютого 2018 року близько 03.15 год. на напрямку населених пунктів Грабовське (Україна) Старосілля (Російська Федерація) в районі інформаційного покажчика №302 (Увага! Державний кордон України. Прохід заборонено!) на відстані близько 20 м від державного кордону України (далі - ДКУ) поза встановленими пунктами пропуску здійснив незаконний перетин ДКУ з території Російської Федерації в Україну, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 204-1 КУпАП, за перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через ДКУ.

ОСОБА_1 в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 204-1 КУпАП, не визнав та пояснив, що у вказаний день та час дійсно знаходився у населеному пункті Грабовське, та шукав собаку породи йорктерєр. У ході розшуків прийшов на вулицю Гончарівка до подвіря ОСОБА_4, якого він хотів спитати про собаку, але не достукався. Біля металопрофільного паркану цього подвіря був затриманий співробітниками прикордонної служби. Останні перевірили його документи, з-за паркану винесли картонні коробки і сказали, що за це щодо нього складуть протокол. Після цього зафіксували сліди на снігу, але експертизи відбитків, наскільки йому відомо, не проводилося. Крім нього, були присутні і інші особи, яких прикордонники не затримали. Особисті документи на момент затримання він мав при собі. Стосовно письмових пояснень у матеріалах справи про адміністративне правопорушення пояснив, що спершу написав пояснення про невизнання вини і про те, що шукав пса, а потім на нього стали чинити тиск, говорили, що треба написати по-хорошому, то він і написав інше пояснення, які не відповідають дійсності. Стверджував, що не отримував копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 звернув увагу суду на численні порушення з боку прикордонників при складанні адміністративного матеріалу, зокрема, невірну кваліфікацію правопорушення; незаконне затримання та порушення чинного законодавства щодо затриманої особи; наявні перекручення фактичних обставин справи, як-то місце затримання ОСОБА_1, яке насправді було у домоволодінні в с. Грабовське, а не поблизу державного кордону, розбіжності у зазначенні напрямку руху відносно кордону, який у протоколі про затримання вказаний як з РФ в Україну на напрямку Старосілля (РФ) Грабовське (Україна), в протоколі про адміністративне правопорушення як Грабовське (Україна) Старосілля (РФ), а на схемі місцевості району затримання (виявлення) правопорушників вказується про перетинання з України в РФ і у зворотному напрямку з РФ в Україну. Просив суд закрити справу за недоведеністю вини ОСОБА_1

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано за частиною першою статті 204 1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за здійснення перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України, і суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення СхРУ №375981, протокол про адміністративне затримання від 10.02.2018, письмові пояснення ОСОБА_1; Схема місцевості району затримання (виявлення) правопорушника та фототаблиці до неї від 10.02.18 на ділянці відповідальності ВПС «Краснопілля», Рапорти ст. лейтенанта ОСОБА_3, прапорщика ОСОБА_5, молодшого сержанта ОСОБА_6, молодшого сержанта ОСОБА_7, Акт про виявлення від 10.02.2018, Протокол особистого огляду речей та вилучення речей і документів від 10.02.2018, а також паспортні дані особи, усього на 18 арк.

Правові засади здійснення прикордонного контролю визначені статтею 3 Закону України "Про прикордонний контроль", зокрема, під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про Державну прикордонну службу України", іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України. Якщо міжнародним договором, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що встановлені цим Законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 2 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", визначено основні функції Державної прикордонної служби України, серед яких, в тому числі, і здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до зазначеної правової норми прямої дії судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.

Як встановлено у суді, у протоколі про адміністративне правопорушення допущено перекручення даних щодо напрямку перетину державного кордону України, а саме розбіжності у зазначенні напрямку руху відносно кордону, який у протоколі про затримання вказаний як з РФ в Україну на напрямку Старосілля (РФ) Грабовське (Україна), в протоколі про адміністративне правопорушення як Грабовське (Україна) Старосілля (РФ), а на схемі місцевості району затримання (виявлення) правопорушників вказується про перетинання з України в РФ і у зворотному напрямку з РФ в Україну.

Факт перебування ОСОБА_1 поряд з державним кордоном України сам по собі не викриває останнього в його перетинанні, а отже, не свідчить про наявність в його діях події чи складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП.

Крім того, по даній справі не доведено наявність прямого умислу ОСОБА_1 на вчинення зазначеного адміністративного правопорушення.

Пояснення ОСОБА_1 матеріалами справи не спростовуються.

З огляду на викладене, протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності не можуть слугувати достатніми доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною першою статті 204-1 КУпАП.

Рапорт співробітника прикордонної служби відповідно до статті 251 КУпАП не є доказом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобовязань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Згідно п. 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 204-1 КУпАП України, в зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 245, 247, 252, 268, 269, 280, 283 285, 287 - 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

Постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар