АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ч. 3 ст. 41 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2018 р. . м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А., з участю правопорушника ОСОБА_3, розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2017 р. відносно ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2017 р.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючий директором ПП «Енергодім», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., зі стягненням судового збору на користь держави в сумі 320 грн.

Відповідно до протоколу про адмінправопорушення № 23-01-82/0455 від 31.07.2017 р., він, відповідно до рішення від 26.12.2016 р. № 1/2016 призначений на посаду директора ПП «Енергодім» з моменту державної реєстрації підприємства з правом розпорядчого підпису (а саме з 26.12.2016 р.). З 26.12.2016 р. по теперішній час ПП «Енергодім» до роботи фактично були допущені: директор ОСОБА_3, головний інженер ОСОБА_4 та виконроба, відповідальну особу за електрогосподарство ОСОБА_5, без оформлення трудового договору (контракту) у письмовій формі без видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку визначеному КМУ від 17.06.2015 р. № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», чим порушено вимоги ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпПУ.

За відпрацьований час з 26.12.2016 р. - 30.06.2017 р. ОСОБА_3 не нараховано та не виплачено заробітну плату. Головному інженеру ОСОБА_4 та виконробу, відповідальній особі за електрогосподарство - ОСОБА_5 з 06.03.2017 р. по теперішній час не нараховано та не виплачено заробітну плату, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 94 КЗпПУ, відповідно до якої заробітна плата працівнику виплачується за виконану ним роботу.

Крім цього, порушено вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 97 КЗпПУ, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці». Ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» - не визначені умови оплати праці директорові підприємства.

Перевіркою встановлено, що на підприємстві відсутній будь-який локально нормативний акт, яким встановлено умови оплати праці, конкретні розміри заробітної плати по посаді директора.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_3 в апеляційній скарзі ставить питання про її скасування та закриття провадження по справі.

Також ОСОБА_3 подав до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду з тих підстав, що він не був присутнім при розгляді справи в суді першої інстанції, а про існування оскаржуваної постанови він дізнався з виклику держаного виконавця від 13.03.2018 р., який він отримав через відділення Укрпошти 19.03.2018 р., а зміст постанови йому став відомий 22.03.2018 р., після ознайомлення з матеріалами даної справи в суді.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та безпідставною, судом не встановлено жодних об'єктивних даних та доказів, які б підтверджували вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Вказує, що всі працівники ПП «Енергодім» допускалися до роботи після видачі наказу про прийняття на роботу, а тому їх трудові права не були порушені.

Крім того зазначає, що відповідно до Акту перевірки додержання законодавства про працю № 23-01-82/0694 (а.с. 4-7) перевірка ПП «Енергодім» проходила в період з 14-18.07.2017 р., і в ньому зазначено про виявлене порушення законодавства про працю. А до відповідальності його притягнуто 27.10.2017 р., тобто після спливу 3-місячного терміну з дня його виявлення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_3, в підтримку апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Також, підлягає поновленню ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 27.10.2017 р., оскільки він ним пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі не були.

Зокрема, з постанови місцевого суду вбачається, що в ній не вказані обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, які встановлені судом під час розгляду справи, а лише зазначено посилання на протокол № 23-0182/0455 від 31.07.2017 р. про адміністративне правопорушення від 31.07.2017 р. складеного щодо ОСОБА_3

До того ж, суд першої інстанції в постанові зазначив, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, без зазначення посилань на докази та матеріали справи.

Крім того, суд 1 інстанції притягнув ОСОБА_3 до адмінвідповідальності після збігу трьохмісячного строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, так як відповідно до акту перевірки, правопорушення було виявлене 18.07.2017 р., а стягнення накладено 27.10.2017 р.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, з постановленням нового, про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП при наступних обставинах.

ОСОБА_3 відповідно до рішення від 26.12.2016 р. № 1/2016 призначений на посаду директора ПП «Енергодім» з моменту державної реєстрації підприємства з правом розпорядчого підпису (а саме з 26.12.2016 р.). З 26.12.2016 р. по теперішній час ПП «Енергодім» до роботи фактично були допущені: директор ОСОБА_3, головний інженер ОСОБА_4 та виконроба, відповідальну особу за електрогосподарство ОСОБА_5, без оформлення трудового договору (контракту) у письмовій формі без видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку визначеному КМУ від 17.06.2015 р. № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», чим порушено вимоги ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпПУ.

За відпрацьований час з 26.12.2016 р. - 30.06.2017 р. ОСОБА_3 не нараховано та не виплачено заробітну плату. Головному інженеру ОСОБА_4 та виконробу, відповідальній особі за електрогосподарство - ОСОБА_5 з 06.03.2017 р. по теперішній час не нараховано та не виплачено заробітну плату, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 94 КЗпПУ, відповідно до якої заробітна плата працівнику виплачується за виконану ним роботу.

Крім цього, порушено вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 97 КЗпПУ, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці». Ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» - не визначені умови оплати праці директорові підприємства.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав та заперечував наявність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП підтверджується:

- протоколом № 23-01-82/0455 про адміністративне правопорушення від 31.07.2017 р. (а.с. 1-3);

- актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 23-01-82/0694 ПП «Енергодім» від 14-18.07.2017 р. (а.с. 4-10);

- рішенням № 1/2016 засновника ПП «Енергодім» ОСОБА_7 від 26.12.2016 р. (а.с. 11-12);

- даними висновку експертизи № 48/1.01.2.02.146.17 стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб'єкта господарювання від 28.04.2017 р. (а.с. 15-28).

Вважаю, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП доведена повністю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, суд розцінює як намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

При цьому відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 38 КУпАП якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду(судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, тому враховуючи, що адміністративне правопорушення вчинено 14-18.07.2017 р., тому на момент розгляду справи апеляційним судом Черкаської області строки притягнення до адміністративної відповідальності закінчилися у зв'язку з чим провадження по справі відносно ОСОБА_3 підлягає до закриття на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що постанова судді 1 інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2017 р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2017 р. задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2017 р., якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., зі стягненням судового збору на користь держави в сумі 320 грн. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Поєдинок