Дата документу Справа № 318/504/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 318/504/18 Головуючий в 1 інстанції Петров В.В.
Провадження №33/778/331/18 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. 1 ст.163-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., розглянувши клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що в судовому засіданні 28.03.2018 року присутнім не був, оскаржувану постанову поштою не отримував, зі змістом постанови ознайомився на сайті ЄДРСР лише 17.04.2018 року.

Перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи клопотання щодо пропущеного строку, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, а з моменту її винесення.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду вказаної справи 28 березня 2018 року Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 51 грн., стягнуто судовий збір.

Доводи апелянта про поважність причин пропущеного строку на оскарження постанови суду від 28 березня 2018 року не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення засвідчують, що 27 березня 2018 року захисником ОСОБА_2 - адвокатом Острик С.Ю. до суду було подано клопотання про закриття провадження по справі через відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та проханням розглянути справу без особистої участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності та її адвоката (а.с. 13-17).

Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням клопотання захисника, розглянув справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності та її адвоката.

Посилання ОСОБА_2 на те, що зі змістом постанови ознайомився на сайті ЄДРСР лише 17.04.2018 року, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки ОСОБА_2 чи його захисник не були позбавлені права дізнатися про стан справи про адміністративне правопорушення і у будь - який час могли звернутися до суду з клопотанням про надання копії даної постанови, оскільки були обізнані про дату судового розгляду і виявили бажання не бути присутніми у судовому засіданні.

На підставі викладеного, а також того, що ОСОБА_2 та його захисник не були позбавлені права оскаржити судове рішення у строки, передбачені КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 березня 2018 року, оскільки поважності причин пропуску такого строку не встановлено.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 березня 2018року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник