АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/206/18 Номер провадження 33/786/478/18Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Рябішин А.О., з секретарем судового засідання Журою Н.Л., за участю адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 21 березня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Семенівського районного суду Полтавської області від 21 березня 2018 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 352 грн.40 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_3 09.02.2018 близько 06 год. 00 хв. перебуваючи у нетверезому стані висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_4 за місцем її проживання.

Крім того, ОСОБА_3 09.02.2018 о 07 год. 00 хв. у смт. Семенівка, Семенівського району, Полтавської області по вул. Космонавтів, керував транспортним засобом УАЗ-469, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Огляд на стан спяніння проведено черговим лікарем Семенівської ЦРЛ.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_3. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляції вказує, що знаходився в нетверезому стані, але не перебував за кермом автомобіля УАЗ під час його руху.

Апелянт вважає, що розглядаючи справу, суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, безпідставно взяв до уваги покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з якими перебував у неприязних відносинах та безпідставно не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_7

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник особи , яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав. При цьому просив розглядати апеляційну скаргу без участі ОСОБА_3.

Мотиви суду

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП судове рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вважаю , що вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані не в повному обсязі .

Визнаючи ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на письмові пояснення самого ОСОБА_3 , протокол про вчинення адміністративного правопорушення , висновок Семенівської ЦРЛ щодо результатів огляду ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , показання в судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, працівника поліції ОСОБА_8. При цьому суддя відхилив пояснення свідків ОСОБА_7 та самого ОСОБА_3 щодо керування автомобілем гр. ОСОБА_7, визнавши їх способом уникнення від адміністративної відповідальності.

Проте вважаю , що суддя суду першої інстанції в даному випадку до питання встановлення фактичних обставин вчиненого правопорушення , оцінки доказів , на які він послався як на підставу визнання винуватості особи , поставився досить формально .

Так, за нормативним визначенням адміністративна відповідальність за статтею 130 ч.1 КУпАП настає зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Проте матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів того факту , що ОСОБА_3 керував транспортним засобом.

Так, свідок ОСОБА_5 на письмові показання якого послався суддя у постанові , у своєму поясненні , що міститься в матеріалах справи , вказав лише на той факт , що до прохідної цукрозаводу під»їхав автомобіль УАЗ, з якого вийшов невідомий чоловік у нетверезому стані , який виявився ОСОБА_3. При цьому, з якої саме сторони автомобіля вийшов ОСОБА_3, свідок не вказує.

В той же час, сам ОСОБА_3 у своїх поясненнях зазначає , що його привіз ОСОБА_7 і саме він перебував за кермом автомобіля.

Сам свідок ОСОБА_7, будучи допитаним в суді першої інстанції, підтвердив зазначені свідчення ОСОБА_3.

При цьому варто звернути увагу , що надання суддею у питанні оцінки доказів переваги показанням одних свідків перед другими , не грунтується на законі.

Так, показання свідка ОСОБА_5 , на противагу показанням свідка ОСОБА_7, суддею особисто не сприймались , про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень він не попереджався і тому вони не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Не доводять факту керування автомобілем саме ОСОБА_3 і показання працівника поліції ОСОБА_8 , який приїхав за викликом і автомобіль під керуванням ОСОБА_3 не зупиняв.

З огляду на наведене, приходжу до переконання, що наведені у постанові судді докази факту керуванням ОСОБА_3 автомобілем УАЗ не є досить переконливими.

При цьому варто звернути увагу , що сам по собі факт перебування особи у стані алкогольного сп»яніння , не утворює складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 130 КУпАП.

В ході апеляційного перегляду рішення судді суду першої інстанції були встановлені і інші порушення законодавства.

За своїм юридичним визначенням протокол про вчинення адміністративного правопорушення є актом держави по обвинуваченню особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За змістом статті 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені фактичні обставини інкримінованого особі адміністративного правопорушення як вони визначені у законі.

Як вже наголошувалось вище , адміністративна відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП настає зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим і змісту дослідженого в апеляційному суді протоколу про вчинення адміністративного правопорушення вбачається , що він не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Зокрема в ньому зазначено , що гр. ОСОБА_3 керував автомобілем із явними ознаками алкогольного сп»яніння, що прямо суперечить положенням статті 130 КУпАП, за якою склад адміністративного правопорушення утворюється в разі керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння.

На вказані порушення не звернув уваги суддя суду першої інстанції призначаючи справу до судового розгляду. В разі виявлення такого порушення він мав би спрямувати справу посадовій особі, яка склала протокол для усунення недоліків.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовою особою , яка складала протокол про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП , не надано суду переконливих доказів винуватості особи.

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате , а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин , враховуючи , що в ході апеляційного розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви тлумачаться на користь особи , апеляція підлягає задоволенню , а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити;

Постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 21 березня 2018 року в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати і провадження у справі в цій частині закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

Постанова набирає законної сили з момент її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області А.О.Рябішин