Справа № 445/2060/17 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський О.М.
Провадження № 33/783/220/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень 00 копійок) з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 352, 40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні 40 копійок).

Як зазначено у постанові судді, у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 081034 вказано про те, що 17.12.2017 року о 01 год. 30 хв. в с. Підлисся Золочівського району Львівської області ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що оскаржувана постанова судді прийнята без врахування обставин справи, однобічно, суб'єктивно та з порушенням норм матеріального права.

Як зазначає особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час зупинки його транспортного засобу працівником поліції не було йому запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та ст.266 КУпАП.

На його переконання, лікарі, які проводили огляд, не пройшли тематичного удосконалення, що ставить під сумнів їх професійну компетенцію та належну підготовку для виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Окрім цього, на думку ОСОБА_2, лікарі не можуть залучатися як свідки до огляду водія на стан алкогольного сп'яніння, оскільки такий огляд проводився ними безпосередньо, що в свою чергу дає підстави вважати, що є сумніви щодо неупередженості таких осіб.

ОСОБА_2 вважає, що порядок його огляду на стан алкогольного сп'яніння та висновок щодо результатів його медичного огляду є недійсним, оскільки проведені з численними грубими порушеннями Інструкції та норм ст.266 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, заперечив та пояснив, що 17.12.2017 року о 01 год. 30 хв. в с. Підлисся Золочівського району Львівської області дійсно їхав автомобілем НОМЕР_1, разом зі своїм двоюрідним братом, та його зупинили працівники поліції. Після того, як він вийшов з автомобіля працівник поліції, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 «попав», оскільки ніби чув від нього запах алкоголю, почав натякати йому на дачу неправомірної вигоди, однак з яких підстав ОСОБА_2 невідомо. Від надання будь-яких коштів він відмовився. Після чого працівники поліції, не запропонувавши йому пройти тест на виявлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, сказали йому їхати до лікарні. В приміщенні лікарні працівники поліції застосовували до нього фізичну силу, заламували йому руки. У Золочівській ЦРЛ його зовнішньо оглянули лікарі, зокрема сказали пройти по прямій та торкнутися пальцем до кінчика носа, після чого запропонували пройти огляд за допомогою приладу «Алкофор 307». Від огляду за допомогою технічного приладу він відмовився, оскільки був у стресовому стані, не довіряв працівникам поліції й лікарям, та сказав, що подує у даний прилад лише після працівника поліції, адже на його переконання, останній був у стані алкогольного сп'яніння.

Після цього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, зі змістом якого він належним чином не ознайомився, а лише проставив підписи у відповідних місцях.

Згодом до лікарні приїхали його друзі та завезли його, після чого він забрав з місця зупинки свій транспортний засіб, в якому залишився весь цей час його двоюрідний брат.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею першої інстанції доказів, яким надана належна правова оцінка.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 17 грудня 2017 року серії БД №081034 (а.с.1), 17 грудня 2017 року о 01 год. 30 хв. в с. Підлисся Золочівського району Львівської області ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння, стан алкогольного сп'яніння проводився в Золочівській ЦРЛ, висновок лікаря №363, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Протокол складений у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4).

Відповідно до акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 грудня 2017 року №363, у обстежуваної особи ОСОБА_2 виявлено стан алкогольного сп'яніння без тілесних ушкоджень, про що свідчать встановлені такі ознаки: збуджена, агресивна поведінка, міміка жвава, поза Ромберга - похитування та наявність запаху алкоголю з рота.

Таким чином, за зовнішнім оглядом ОСОБА_2 лікарями Золочівської ЦРЛ було встановлено перебування останнього у стані алкогольного сп'яніння.

Згідно з письмовими поясненнями свідка - лікаря ОСОБА_4 (а.с.6), такий був присутнім при тому, як водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду за допомогою тесту, та додав, що в останнього була нечітка мова і з порожнини рота було чути алкоголь, такий був дуже збуджений і неадекватний.

Відповідно до письмових пояснень свідка - лікаря ОСОБА_3 (а.с.8), така була присутня при огляді ОСОБА_2, який поводив себе неадекватно, збуджено, від проходження огляду за допомогою алкотестера відмовився у її присутності.

Допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вказали, що є лікарями Золочівської ЦРЛ, підтримали свої письмові пояснення, та додали, що здійснювали огляд ОСОБА_2 17.12.2017 року. Останній відмовився пройти тест з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Алкофор 307». При цьому свідок ОСОБА_3 вказала, що окрім цього тесту, ОСОБА_2 було запропоновано здати на аналіз кров з вени, однак від цього він також відмовився. Стан алкогольного сп'яніння вони встановили за допомогою зовнішніх ознак, зокрема виходячи із наявного запаху алкоголю з ротової порожнини, збудженої поведінки, похитування в позі Ромберга. Результати огляду були зафіксовані відповідним актом та висновком, оригінали яких передані працівникам поліції.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що спеціальних тематичних навчань щодо виявлення стану алкогольного сп'яніння не проходили. При цьому, ОСОБА_3 зазначила, що вона та ОСОБА_4 включені до переліку лікарів, які мають право проводити огляд осіб з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, який затверджено наказом у Золочівській ЦРЛ. Свідком ОСОБА_5 також надано завірені копії сертифікатів щодо повірки приладу «Алкофор 307» .

Згідно з письмовими поясненнями пасажира автомобіля НОМЕР_2, - свідка ОСОБА_6.(а.с.8), такий 16.12.2017 року з другом ОСОБА_2 їхали зі с. Розваж Золочівського району Львівської області в с. Підлисся Золочівського району Львівської області, їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_6 залишився тимчасово в автомобілі, так як його друг ОСОБА_2 був випивший і поїхав в Золочівську ЦРЛ на освідування на стан алкогольного сп'яніння, оскільки він перебував за кермом свого автомобіля.

Поряд з тим, у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 зазначив, що є братом ОСОБА_2 та разом з ним перебував в автомобілі на момент зупинки працівниками поліції. ОСОБА_2 перебував в тверезому стані, жодних алкогольних напоїв попередньо не вживав, а лише забрав його з дня народження. Вказував, що працівники поліції поводили себе зухвало, забрали брата до лікарні, він же залишився перебувати в автомобілі, що відбувалось в приміщенні лікарні не бачив, знає це лише із слів брата.

Вказаним показанням свідка ОСОБА_6, які є взаємосуперечливі, суддею районного суду надано належну оцінку, аналіз яких міститься в оскаржуваній постанові.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_7 (а.с.9), такий взяв під своє керування автомобіль НОМЕР_2, який належить та яким керував його друг ОСОБА_2, та зобов'язався не давати останньому керувати автомобілем протягом 24 годин.

За даними рапорту працівника поліції Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8.(а.с.10), під час патрулювання близько 01 год. 30 хв. 17 грудня 2017 року в с.Підлисся Золочівського району Львівської області ними-працівниками поліції було зупинено автомобіль НОМЕР_2, в якого був засніжений номерний знак і не проглядався з 20 м. Водія було зупинено, щоб усунути недолік. Під час усунення недоліку від ОСОБА_9 було чути алкоголь та нечітку мову. Даному громадянину було запропоновано проїхати в ЦРЛ для проходження медичного огляду. В подальшому, прибувши до Золочівської ЦРЛ, ОСОБА_9 був обстежений в присутності лікарів ОСОБА_10 та ОСОБА_4, акт №363, висновок - алкогольне сп'яніння. На даного громадянина було складено протокол від 17 грудня 2017 року серії БД №081034, автомобіль передано громадянину ОСОБА_7, який мав при собі посвідчення водія.

Допитаний в судовому засіданні працівник поліції - свідок ОСОБА_8 вказав, що 17.12.2017 року перебував при виконанні своїх посадових обов'язків. Близько 01 години 00 хвилин ним було зупинено автомобіль марки ВАЗ, яким керував ОСОБА_2 Останній поводив себе зухвало, перебував в збудженому стані. В нього виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп'яніння, а тому водія було доставлено до приміщення Золочівської ЦРЛ. На місці зупинки водію не пропонувалось пройти тест на виявлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки такий тест слід проводити в присутності двох свідків. Оскільки була пізня пора доби, знайти двох свідків не видавалось можливим, а тому ОСОБА_2 був доставлений до приміщення лікарні. Перебуваючи в приміщенні Золочівської ЦРЛ, ОСОБА_2 відмовився пройти тест на виявлення стану алкогольного сп'яніння. Чергові лікарі візуально оглянули ОСОБА_2 та встановили, що такий перебуває в стані алкогольного сп'яніння, виходячи із наявного запаху алкоголю з ротової порожнини, порушень координації рухів та збудженої поведінки.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Згідно з п.п. 6, 7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на те, що в силу показань працівника поліції ОСОБА_8 неможливо було забезпечити свідків для проведення огляду ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу з метою об'єктивності та прозорості виконання процедури освідування за допомогою приладу Драгер, задля дотримання вимог закону та прав ОСОБА_2 такому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, про що не заперечив останній та не наполягав на проведенні огляду на місці зупинки, відтак апеляційний суд не вбачає ознак порушення процедури, що вплинуло на правильність висновків.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2 ставиться у провину керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, який від проходження огляду за допомогою спеціального приладу відмовився, однак стан алкогольного сп'яніння встановлено лікарями медичного закладу за результатами зовнішнього огляду останнього та складено акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 грудня 2017 року №363.

За словами ОСОБА_2, такому було відомо про результати проведеного огляду, відтак твердження останнього про те, що йому не вручили копію висновку медичного огляду, апеляційний суд не розцінює як підставу для скасування оскаржуваної постанови.

Що стосується тверджень ОСОБА_2 про те, що лікарі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проходили тематичне удосконалення, то наведене спростовується таким.

Процедура направлення та огляду водіїв на стан сп'яніння регламентується в тому числі і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, в п. 3 якого передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку.

Ураховуючи те, що Постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, якою затверджений вказаний Порядок, має вищу юридичну силу, аніж наказ МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, яким затверджено Інструкцію, такий не містить вимог щодо тематичного удосконалення лікаря, оскільки лікар є достатньо підготовленим спеціалістом для проведення таких оглядів.

Окрім цього, згідно з наказом головного лікаря Золочівської ЦРЛ від 31 грудня 2016 року № 298, затверджено список лікарів, яким надано право проводити огляд водіїв для виявлення стану, в тому числі алкогольного сп'яніння. Лікарі Золочівської ЦРЛ, що проводили огляд ОСОБА_2, включені до даного списку, наділені правом проводити такого роду огляди, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не підлягають до задоволення.

Відповідно до положення абз.2 п.6 Розділу ІІ Інструкції, на яке покликається ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Поряд з тим вказана норма стосується проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за участі двох свідків.

Водночас, відповідно до ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. Мотиви ОСОБА_2 про неупередженість залучених в якості свідків працівників закладу охорони здоров'я є необґрунтованими та належним чином не вмотивовані, а саме в чому полягає недовіра до наданих пояснень свідків. Свої показання свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали суду під присягою, відтак підстави не довіряти таким у суду немає.

Твердження ОСОБА_2 щодо протиправних дій працівників поліції не знайшли свого підтвердження, адже як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 діяння працівників поліції у встановленому законом порядку не оскаржував, до відповідних правоохоронних органів не звертався, відтак такі його твердження розцінюються апеляційним судом як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Обираючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, а також те, що будучи в стані алкогольного сп'яніння останній становив підвищену небезпеку для життя та здоров'я інших учасників дорожнього руху, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив стягнення, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення. Призначене стягнення є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, суддя всебічно, повно та об'єктивно дослідив усі обставини справи, відтак оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк