АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/375/18 Головуючий у І-й інстанції - Бондаренко Н.О.
Справа № 208/835/18 Суддя-доповідач - Коваленко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в особі судді Коваленко В.Д., за участю скаржника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживає АДРЕСА_1, працює ТД «Міст Експрес»,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн.40 коп.

Як вбачається з постанови суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 28.11.2017 р. о 20 год. 15 хв. в м.Кам'янське, вул. Глаголєва, біля буд. №20, керуючи самокатом «Чилі Про» заводського виготовлення, обладнаного гальмами, при виникненні небезпеки на дорозі, повинен вжити заходів для зниження швидкості, аж до зупинення самокату. В результаті порушення п.12.3 Правил Дорожнього руху він допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ 24 н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі:

ОСОБА_2 просить вказану постанову скасувати, провадження у справі закрити, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

На його думку, висновок суду про доведеність його вини не відповідає дійсності і суперечить обставинам справи. Зазначив, що суд у постанові посилається на невідомий йому протокол про адміністративне правопорушення від 28.12.2017 року, хоча відносно нього протокол складався від 28.11.2017 року.

Вказав, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №068235, що знаходиться в матеріалах справи, відрізняється від копії вказаного протоколу, виданої йому працівником поліції, копію протоколу яку додав до апеляційної скарги, а саме: в протоколі, що знаходиться в матеріалах справи є дописки, з якими ОСОБА_2 не було ознайомлено, чим на його думку, було грубо порушено його права.

На думку ОСОБА_2, суд всупереч об'єктивним обставинам справи визнав винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, оскільки відповідно до положень ПДР самокат не є транспортним засобом, а тому вважає, що не є суб'єктом адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та перевіривши матеріали справи, вислухавши думку ОСОБА_2, свідка ОСОБА_4, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з правовою позицією, викладеною в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст.251 КупАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з'ясував обставини справи, викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не вмотивовані належним чином, постанова не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах ДТП.

Так, визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції послався лише на пояснення водія ОСОБА_3, письмові пояснення свідка ОСОБА_5 та зробив висновик, які суперечать відповідним положенням ПДР. перелічив наявні письмові матеріали справи без наведення належного аналізу даних доказів.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_2 інкримінується порушення Правил дорожнього руху України, яке виразилося в тому, що він, керуючи о 20 год. 15 хв. в м.Кам'янське, вул. Глаголєва, біля буд. №20 самокатом «Чилі Про», при виникненні небезпеки на дорозі, порушивши п.12.3 ПДР, повинен був вжити заходів для зниження швидкості, аж до зупинення самокату, допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ 24 н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що районним судом не було взято до уваги той факт, що самокат відповідно до ПДР не може вважатися транспортним засобом, а ОСОБА_2 не є водієм транспортного засобу.

Вважаю за необхідне, зазначити, що відповідно до п.1.10 ПДР транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

До транспортних засобів, зокрема, належать: усі види автобусів; усі види автомобілів, у тому числі спеціальних і спеціалізованих (наприклад, санітарні, пожежні, спортивні й поливальні, автокрани, навантажувачі); трактори - самохідні машини (колісні або на гусеничному ходу), призначені для перевезення вантажів чи виконання сільськогосподарських, будівельних, лісових та інших робіт; самохідні машини, призначені для виконання сільськогосподарських, дорожніх, будівельних, меліоративних і лісових робіт, - комбайни, грейдери, бульдозери, екскаватори, крани та ін.; міський електротранспорт - трамваї і тролейбуси, в тому числі пасажирські, вантажні, ремонтні, спеціального обслуговування, колієукладачі; мотоцикли, зокрема дорожні, спортивні, спеціального призначення, з боковим причепом або без нього; моторолери, мотоколяски й інші механічні транспорті засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг; інші механічні транспортні засоби - всюдиходи, аеросани, амфібії тощо; а також причепи.

Самокат, не визначений в ПДР, як транспортний засіб.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Діючими ПДР не передбачено, що для керування самокатом необхідно отримувати посвідчення чи тимчасовий талон на право керування.

Отже ОСОБА_2 не є водієм, в понятті визначеному в ПДР.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху. Пошкодження названих об'єктів, спричинене порушенням зазначених правил не водієм або діями водія, не пов'язаними з таким порушенням, не тягне адміністративної відповідальності за цією статтею.

Посилання в постанові суду, що самокат слід вважати велосипедом є неправильним, адже згідно п.1.10 ПДР та роз'яснення щодо ознак транспортних засобів, самокат не може розцінюватись, як велосипед.

В зв'язку з цим, ОСОБА_2 не є суб'єктом адміністративного правпорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та реальну відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в діях ОСОБА_2 остільки він не є суб'єктом, дану постанову не можна визнати законною і тому вона підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.Д. Коваленко