П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2018 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Придачук О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0006435 від 23.02.2018 року, 23.02.2018 року о 07 год. 25 хв. ОСОБА_1 на автомобільній дорозі «Київ-Чоп», 787 км. с. Дубрівка, на транспортному засобі «Mersedes-benz», д.н.з. НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення пасажирів в кількості 12 чоловік по маршруту Усть-Чорна смт. Міжгір»я, без одержання ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі, у зв»язку з неможливістю його явки в судове засідання по причині територіальної віддаленості місця його проживання до м. Ужгорода (понад 170 км.). В матеріалах справи наявні також письмові пояснення ОСОБА_1 в яких він зазначає, що вину не визнає, оскільки підвозив своїх близьких друзів, знайомих та односельчан до м. Ужгорода. Коштів за перевезення з них не брав, тобто здійснював рух для власних потреб. Грошей за проїзд у них не брав. Працівнику Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області він пояснював обставини, за яких він перевозив пасажирів, однак його пояснення були ним проігноровані та до уваги не взяті. Жодної господарської діяльності він не здійснює та не займається пасажирськими перевезеннями.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. (ст.245 КУпАП).

Для визнання діяння правопорушенням і застосування передбачених правовими нормами санкцій, необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція частини 1 статті 164 КУАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

За змістом наведеної норми закону відповідальність за вказане правопорушення наступає не стільки за перевезення пасажирів без ліцензії та реєстрації особи, як суб»єкта господарювання, а саме за провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання, або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Згідно зі ч.1 та ч.2 ст. 55 ГК України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а й системний характер таких дій, їх самостійний і ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ІІ №0006435 від 23.02.2018 року особою, уповноваженою на його складання зазначено, що ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів. Проте, у протоколі не вказано яким чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність по перевезенню пасажирів, кому саме він надавав такі послуги та чи існувала регулярність надання таких послуг.

Наявні в матеріалах справи копії направлення на перевірку, фото із зображенням автомобіля не доводять факту провадження ОСОБА_1В господарської діяльності. Будь-яких інших доказів того, що ОСОБА_1 надавав платні послуги з перевезення пасажирів, без одержання ліцензії, передбаченої п. 24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», відсутні.

ОСОБА_1 заперечує зайняття ним господарською діяльністю пов»язаною з перевезенням пасажирів.

Вищенаведене не спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про пасажирів, яких перевозив ОСОБА_1 та їхні пояснення на підтвердження позиції особи яка складала протокол.

У протоколі та матеріалах справи також відсутні будь-які відомості про системність (три і більше разів протягом року) зайняття ОСОБА_1 зазначеним вище видом господарської діяльності наданням послуг з перевезення пасажирів.

Враховуючи наведене, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися достатнім доказом того, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять належних та допустимих доказів винуватості останнього в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

А тому, на підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 247 п. 1, 283-285, 287-294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено на протязі десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Придачук