Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/561/18 Головуючий у 1-й інст. Янчук Н. П.
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Корольовсьокого районного суду м. Житомира від 05 квітня 2018 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Корольовсьокого районного суду м. Житомира від 05 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352,40 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 15.01.2018 року о 17 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Рено», д.н.НОМЕР_1, по вул. Огієнка, 8, в м. Житомирі в стані алкогольного спяніння, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Рено», д.н.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, після чого місце пригоди залишив, чим порушив п.2.3.б, п.12.1, п.13.1, п.2.9.а, п.2.10.а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, огляд на стан спяніння проводився в установленому законом порядку в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Корольовського районного суду Житомирської області від 05.04.2018 року, а провадження у справі закрити в звязку з недоведеністю вини ОСОБА_2

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, не обґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Зазначив, суд розглянув справу без належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим позбавив ОСОБА_2 можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП.

Посилається на те, що після того, як ОСОБА_2 висловив свою незгоду з результатами огляду за допомогою алкотестер «Драгер 6810», працівники поліції зобовязані були відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, провести такий огляд в найближчому медичному закладі, що ними не було зроблено.

Також послався на те, що працівниками поліції було використано «газоаналізатора марки « Drager Alcotest 6810», який не було сертифіковано і він не мав права використовуватися для проведення огляду на стан спяніння.

Зазначив, що працівники поліції не розяснили ОСОБА_2 права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП України. Поза увагою суду залишилось те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №435683 від 15.01.2018року у графі «до протоколу додаються» зазначено три пояснення, тоді як в матеріалах справи наявно два пояснення, а саме потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4

Вказав, що твердження суду, що під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження є надуманим та не підтверджуються матеріалами адміністративної справи. Відповідно до плану схеми місця ДТП від 15.01.2018 року в графі «перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП» в автомобілі НОМЕР_3 зафіксовано «вм'ятини та подряпини лакофарбового покриття на передній та задній дверях з правої сторони автомобіля».

При огляді транспортного засобу РЕНО MASCOTT д.н. НОМЕР_1 пошкоджень не встановлено, що вказує на відсутність ознак контакту зіткнення.

Зазначив, що судом порушено також вимоги ст.33 КУпАП України, а саме при призначенні виду адміністративного стягнення не враховано особу порушника, його майновий стан, пом'якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення, так як в самій постанові відсутні посилання на дану норму, та вказує на те, що судом зовсім не досліджувались дані обставини.

Вказав, що суд першої інстанції неповно дослідив усі обставини вчинення адміністративних правопорушень, а тому незаконно притягнув до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4,124, ч.1ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст.251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.ст.122-4, 124 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Хоча ОСОБА_2 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, доводи його апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 ст.ст.122-4, 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколів про адміністративне правопорушення серії БД № 435682; БД №435683; БД №435684 від 15.01.2018 року.

Посилання апелянта на те, що протоколи про адміністративне правопорушення складені із порушенням його прав як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а працівники поліції, які його складали, діяли поза межами своєї компетенції, є неспроможними.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зазначені протоколи складено відповідно до вимог закону, посвідчені підписом посадової особи, яка складала протокол поліцейським роти №1 батальйону УПП у Житомирській області ДПП рядовим поліції ОСОБА_5 Протоколи складені у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які своїм підписом засвідчили обставини, зазначені у них, а також підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та містять його пояснення (а.с.1,13,18). ОСОБА_7 вказаних протоколів, під час його складання ОСОБА_2 були розясненні його права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що він засвідчив своїм підписом ( а.с.1,13,18).

Вина ОСОБА_2 також підтверджується й поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, з яких вбачається, що вони були запрошені поліцейськими в якості свідків щодо засвідчення факту проходження ОСОБА_2 в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою пристрою «Драгер», на що останній погодився. ОСОБА_7 огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено результат огляду на стан спяніння - 2,16 ‰, при допустимій нормі 0,2‰.

Зі змістом вказаного акту ОСОБА_2 був ознайомлений, з результатами згоден, будь-яких зауважень або заперечень з приводу зазначених у ньому відомостей не надавав, що засвідчив своїм підписом (а.с.3).

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що після проведення огляду на стан спяніння у ОСОБА_2 працівниками поліції було тимчасово вилучене посвідчення водія і згідно наявної у матеріалах справи розписки водій ОСОБА_8 зобовязався доставити транспортний засіб «Рено», д.н.НОМЕР_1, за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.6).

Посилання апелянта на те, що до матеріалів адміністративної справи не додані пояснення усіх свідків вчинення адміністративних правопорушень, висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 не спростовують.

Аналізуючи надані по справі докази з точки зору їх належності та достовірності, апеляційний суд вважає, що наявні докази у їх сукупності та взаємозвязку з достатньою повнотою підтверджують висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що поліцейські не мають права проводити огляд на стан спяніння за допомогою алкотестер «Драгер 6810» є безпідставними.

Так, вимірювальний прилад Drager Alcotest 6810 пройшов державну реєстрацію в Україні, комплектується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (останнє періодично видається після процедури калібрування та повірки терміном дії 1 рік). ОСОБА_7 даних чек-тесту Drager Alcotest 6810, за допомогою якого пройшов огляд ОСОБА_2, останнє калібрування відбулося 01.10.2017року (а.с.2). Доказів, на підтвердження того, що використання вказаного приладу в Україні заборонено, не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №435683 від 15.01.2018року та серії БД №435684 від 15.01.2018року, схемою місця події, складених та засвідчених підписами учасників дорожньо-транспортної пригоди. Встановлені у вказаних документах обставини узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4, з яких вбачається, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Рено», д.н.НОМЕР_1, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Рено MEGANE, держномер АМ2505СА, після чого намагався втекти з місця події, однак був зупинений ОСОБА_3 Автомобіль «Рено MEGANE, держномер АМ2505СА, отримав механічні пошкодження, а саме вм'ятини та подряпини лакофарбового покриття на передній та задній дверях з правої сторони автомобіля ( а.с. 18-21).

Аналізуючи докази по справі у їх сукупності, апеляційний суд розцінює позицію ОСОБА_2 під час судового розгляду справи, як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим позбавив ОСОБА_2 можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, висновків суду не спростовують.

Так, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що ОСОБА_2 був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, приймав участь у судовому засіданні 01 березня 2018року, що він не заперечував. Суд неодноразово відкладав розгляд справи за його клопотанням, надавав можливість для укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом та ознайомлення з матеріалами справи. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що адміністративні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності, не входять до переліку адміністративних правопорушень, при розгляді яких відповідно до вимог ч.2ст.268 КУпАП, присутність особи є обовязковою, суд першої інстанції постановив рішення у відсутність ОСОБА_2 задля недопущення порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП та призначив йому адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 приймав участь під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, де йому були розяснені його права, передбачені ст.268 КУпАП, скористався правовою допомогою адвоката , надавав пояснення з приводу обставин справи, будь-яких клопотань не заявляв.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Адміністративне стягнення призначено судом відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Корольовсьокого районного суду м. Житомира від 05 квітня 2018 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_9