Справа № 214/1034/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 квітня 2018 року, суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: вул. Д. Донського, 27а/7, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська області,

до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2018 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 481520 від 17.11.2016 року відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У вищевказаному протоколі зазначено, що 25.10.2016 року о 10-30 годині знаходячись за місцем мешкання влаштував сімейну сварку в ході якої виражався в адресу своєї матері гр.. ОСОБА_3 грубою нецензурною лайкою, чим спричинив психологічне насильство в сім"ї.

ОСОБА_2 будучи своєчасно сповіщеним про місце і час судового розгляду справи, до суду не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавав. ОСОБА_4 був підданий приводу, однак органами внутрішніх справ привід не виконано.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 не затримувався Національною поліцією в порядку ст.ст. 260-263 КУпАП з метою забезпечення своєчасного і правильного розгляду справи. При цьому, постанова судді Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу від 28.02.2018 року про його привід Національною поліцією не виконана.

За таких обставин слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Приймаючи до уваги поведінку, який ухилившись від суду, не бажав особисто приймати участь в розгляді справи, враховуючи бездіяльність Національної поліції, яка не забезпечила явку ОСОБА_2 до суду, постанова суду про його привід не було виконано, а метою розгляду справи у розумні строки, справа розглянута в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги передбачене ст. 173 КУпАП адміністративне стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вчинив сімейну сварку в ході якої висловлювався в адресу своєї матері грубою, нецензурною лайкою, чим спричинив психологічне насильство в сім"ї.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сімї» (в редакції від 28.12.2015 року, тобто на момент складення зазначеного протоколу) насильство в сімї будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сімї по відношенню до іншого члена сімї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сімї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоровю.

Статтею 1 вказаного Закону також визначено, що психологічне насильство в сімї насильство, повязане з дією одного члена сімї на психіку іншого члена сімї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, яким навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися шкода психічному здоровю.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вчинення ОСОБА_2 насильства в сімї, тому відповідних доказів, крім письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3 що подія мала місце, не має, приймаючи до уваги і те, що ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказані рішення ЄСПЛ, які згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обовязкові і для працівників Національної поліції, справа не містить відомостей стосовно субєкта адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, а саме: в справі відсутні будь-які документи, які б підтверджували те, що дійсно є такий громадянин як ОСОБА_2 Також в справі відсутні документи, які б підтверджували наявність місця реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_2

Як зазначено вище, ОСОБА_2 до суду не зявився, безпосередньо суду своїх пояснень не надав, в тому числі щодо даних про свою особу.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_2 є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 33-35, ч. ст.. 173-2, п. 7 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя А.В. Ткаченко