АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

захисника − ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22.12.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності ‒ ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 22.12.2017скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, зазначає, що 22.12.2017 ним була подана заява про бажання брати участь в розгляді справи щодо нього. Також, зазначив, що судом невірно вказано його місце проживання, невірно зазначено дату постанови, заяву про розгляд адміністративної справи без його участі не подавав, що на думку останнього вказує на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ст.283 КУпАП.

Посилається на те, що при прийнятті рішення суд не дослідив чи дійсно був факт вчинення правопорушення та не з'ясовані обставини справи. Вказує, що судом неповно розглянуто справу, адже не вирішено основне питання чи мало місце адміністративне правопорушення, чи дійсно працівники поліції відповідно до встановленого порядку пропонували водію пройти огляд на стан сп'яніння, чи роз'яснили правової наслідки відмови від проходження огляду та дотримались порядку проходження огляду, чи дійсно водій відмовлявся від проходження огляду в присутності свідків і чи така відмова задокументована.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2, 01.12.2017 о 01:55 год. по б-ру. Верховної Ради, 10 у м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5. ПДР України, за що встановлена ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, заслухавши пояснення ОСОБА_2щодо фактичних обставин справи та відповіді на питання суду, допитавши свідка ОСОБА_4 та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, п. 2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №133555 від 01.12.2017 (а.с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 2), рапортом інспектора поліції (а.с. 3), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, які в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_2 після зупинки працівниками поліції його автомобіля НОМЕР_1, в м. Києві на б-рі Верховної Ради, 10 на вимогу поліцейського прослідувати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, пояснення ОСОБА_2, надані в судовому засіданні від 05.02.2018, що він не знав, що за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння теж притягують до відповідальності, а також що поліцейськими йому було роз'яснено, що він може відмовитись від прослідування до лікаря нарколога, при тому що протокол він підписував при поганому освітленні − на переконання суду не спростовують порушення водієм вимог п.2.5. ПДР України.

Також за клопотанням сторони захисту судом викликано для надання пояснень свідка ОСОБА_4, який показав суду, що він їхав у Дніпровському районі міста Києва коли був зупинений працівниками поліції для надання допомоги в оформленні матеріалів відносно водія, який керував транспортним засобом в стані сп'яніння. Інший свідок по даній справі - пасажир ОСОБА_4, який був в тверезому стані. Які ознаки наркотичного сп'яніння встановили у ОСОБА_2 працівники поліції, він не пам'ятає, але як стверджує свідок, ОСОБА_2 виявився йому дивним. Як показує свідок, при них поліцейський роз'яснив порядок проходження медичного огляду, від проходження якого водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_2 відмовився в їх присутності, що вони і засвідчили своїми підписами в протоколі і в поясненнях.

На запитання захисника свідок ОСОБА_4 показав, що поліція роз'яснювала наслідки відмови від проходження огляду на стан сп'яніння.

Зазначені пояснення свідка ОСОБА_4 узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами, є допустимими та такими, які вказують на невиконання ОСОБА_2 вимог п.2.5. ПДР України, що передбачено відповідальність ст.130 КУпАП.

Крім того, за клопотанням захисника судом неодноразово викликався свідок ОСОБА_5, однак через його неявку до суду, адвокатом ОСОБА_3 в подальшому його було знято з розгляду, з огляду на що з урахуванням принципу змагальності, суд виходить з існуючих по справі доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо посилань в апеляційній на допущення місцевим судом спрощеного підходу до розгляду справи, то враховуючи, що в ході перегляду даної справи в апеляційному порядку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності забезпечено можливість взяти участь в судовому розгляді, надавати пояснення по справі, заявляти клопотання, якими останній скористався на стадії апеляційного розгляду справи, то будь які сумніви щодо об'єктивності прийнятого місцевим судом рішення, з яким також погоджується і суд апеляційної інстанції, відсутні, у зв'язку з чим доводи ОСОБА_2 щодо ігнорування його прав та нез'ясування судом всіх обставин справи, є неспроможними.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 22.12.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 01 (один) рік, ‒ залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/755/2018

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Арапіна Н.Є.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.