Провадження № 3/193/148/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

19 квітня 2018 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Кащук Д. А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, по ч. 1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

У відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №424748 про те, що він 09 квітня 2018 року о 16:00 годині на Дніпропетровській обласній трасі Н-11 керував транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння з використанням технічного засобу DRAGER та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння. Огляд водія на стан спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Згідно з п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно зпостановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність заст. 130 КУпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

З оглянутого диску з відеозаписом з нагрудних камер співробітників поліції, які надані Управлінням патрульної поліції м.Кривому Розі (п'ять відеофайлів) вбачається, що з відеозаписів не видно, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER д.н. НОМЕР_1. На відеозапису зафіксовано лише факт спілкування ОСОБА_1, його відмову від проходження медичного огляду за допомогою спеціальних засобів та в медичній установі, відмову від підпису в протоколі та отримання його копії в присутності двох свідків, факт складання адміністративного протоколу співробітниками поліції.

В той же час, з п'яти відеозаписів, наданих в якості доказів по справі, не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER д.н. НОМЕР_1 та на вимогу поліції був зупинений. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER д.н. НОМЕР_1 переглядом відеозаписів зі службового відеореєстратора патрульних судом не встановлено, хоча при їх перегляді співробітники поліції прямо посилаються на те, що факт керування зазначеним транспортним засобом гр.ОСОБА_1 зафіксовано на службовий відеореєстратор, вказується на те, що як тільки водій т.з. TOYOTA LAND CRUISER д.н. НОМЕР_1 під час керування побачив патрульний автомобіль, він відразу розвернувся та попрямував до кафе "Злагода" де і був зупинений, мається відповідний запис зазначеного транспортного засобу в процесі його руху, який буде наданий до суду як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, що зроблено не було.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, такий обовязок покладається саме на водія транспортного засобу, який керує автомобілем.

Оскільки відсутні докази, що транспортним засобом керував ОСОБА_1, неможливо повно та всебічно дослідити наявність чи відсутність у діях вказаного громадянина складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки санкція вказаної статті передбачає адміністративну відповідальність саме за керування транспортними засобами.

В зв'язку з викладеним, органу поліції необхідно надати відеозапис з патрульного відеореєстратора, де зафіксовано керування громадянином ОСОБА_1 зазначеним у протоколі транспортним засобом до моменту його зупинки працівниками поліції.

За таких обставин суд позбавлений можливості об'єктивно, повно та всебічно розглянути справу про адміністративне правопорушення.

Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст.256 КУпАП України, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14).

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року за № 2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КпАП України щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу на дооформлення оскарженню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, дана справа не може бути розглянута без усунення зазначених недоліків, а тому вважаю за необхідне матеріали адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП повернути для належного оформлення.

Керуючись ст.ст.130, 245,278 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 по ч.1 ст. 130 КУпАП повернути начальнику Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі Департаменту патульної поліції, для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Д.А. Кащук