Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/93/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 352 грн. 40 коп.

за участю:

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2018 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому, що він 06.02.2018 року о 14-15 год., керуючи автомобілем «БМВ», д/н JTR 281, по вул. Волкова в м. Кропивницькому був зупинений працівниками поліції, які після підозри щодо перебування ОСОБА_3 в стані наркотичного сп`яніння запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Однак, ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на виявлення стану наркотичного спяніння відмовився в присутності свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження по даній адміністративній справі.

Свої вимоги мотивує тим, що фактичні обставини справи відповідають дійсності, але він відмовився від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп'яніння, так як поспішав забрати хвору дитину із дитячого садка, про що ним також було вказано у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, якою визначається крайня необхідність, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернута шкода.

Апелянт вважає, що оскільки він діяв у стані крайньої необхідності, яка являється обставиною, що виключає провадження по справі про адміністративне правопорушення, а тому справу у відношенні нього слід закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5, які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанову судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2018 року залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Допитаний під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_3 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП визнав, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну. При цьому зазначив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоровя, оскільки поспішав забрати з дитячого садочка хвору дитину. Зазначив, що діяв у стані крайньої необхідності, яка є обставиною, що виключає провадження по справі, а тому справа відносно нього підлягає закриттю.

Свідок ОСОБА_6 пояснила апеляційному суду, що ОСОБА_3 є їй рідним братом. 06.02.2018 року о 14.00 годині, вона зателефонувала ОСОБА_3 та попрохала забрати її хвору доньку із дитячого садка. Під час руху його автомобіль зупинили працівники поліції та тримали близько 2 годин. Доньку ОСОБА_3 забрав з дитячого садочка о 16.15 годині.

Проте, як встановлено під час апеляційного перегляду справи, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, всебічно, повно і обєктивно зясував обставини справи і, врахувавши досліджені по справі докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, як за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп'яніння, так із за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного спяніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим із зазначеними вище наявними в матеріалах справи доказами. З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Так, вина ОСОБА_3 у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 411233 від 06.02.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 06.02.2018 року о 14 год 15 хв. у м. Кропивницькому по вул. Волкова керував транспортним засобом ВМW 320i д.н.з. JTR 281, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, сповільненість мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, згідно яких ОСОБА_3 у їх присутності відмовився від проходження у встановленому порядку на визначення стану спяніння.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи суддя районного суду під час розгляду даної справи належним чином врахував вимоги ст.ст. 24, 33, 245, 283 КУпАП та призначив ОСОБА_3 фактично мінімальний вид та розмір адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що він діяв у стані крайньої необхідності, а тому справа відносно нього підлягає закриттю, апеляційний суд вважає необґрунтованими, які надані останнім з метою уникнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності, а відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов'язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За наявності усіх трьох наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

Апелянтом до апеляційного суду надана довідка лікаря про те, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4, хворіла на ОРЗ у період з 06.02.2018 року по 12.02.2018 року.

Проте, ОСОБА_3 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх дій, а саме відмови від проходження огляду на стан визначення спяніння, з метою усунення небезпеки, та те, що ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.

Також, покази ОСОБА_6, яка була допитана судом апеляційної інстанції не підтверджують, що ОСОБА_3 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки не пояснила, яка саме небезпека загрожувала її дитині та яка за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що відмова ОСОБА_3 на законну вимогу працівників поліції щодо огляду на визначення стану алкогольного чи наркотичного спяніння, з урахуванням фактичних обставин справи, наявних у справі доказів, не є крайньою необхідністю, а його дії судом першої інстанції кваліфіковані правильно, як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2018 року, стосовно ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2