Провадження № 33/795/93/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, його захисника - адвоката Селюха А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, раніше, протягом року, притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

-17.02.2017 року Апеляційним судом Чернігівської області до штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 20400 грн. на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд, 02 грудня 2017 року, близько 22 год. 20 хв., в м. Чернігові, по вул. Гоголя, 3, ОСОБА_1, керував транспортним засобом «Шкода Октавіа», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується медичним висновком № 1142 від 03.12.2017 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм КУпАП та зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. В порушення вимог ст. 268 КУпАП, не зважаючи на подані клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікарняному, розгляд справи відбувся без його участі, чим порушено право останнього на захист. Вказує, що того дня вживав спиртні напої, але Правил дорожнього руху не порушував, так як 02.12.2017 року транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння не керував. На його прохання автомобіль переганяв знайомий ОСОБА_4, а він в цей час спустився та сів на пасажирське сидіння автомобіля, щоб вимкнути сигналізацію. Дані факти можуть підтвердити свідки ОСОБА_5, з яким він вживав спиртні напої, та ОСОБА_4, який переганяв автомобіль. На думку апелянта, письмові пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на які посилається суд, не є належними та допустимими доказами, оскільки вони не викликались та не допитувались судом, і не доводять факту керування ним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Такі обставини не підтверджуються і висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння №1142 від 03.12.2017 року. Також суд формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 КУпАП, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність.

Заслухавши апелянта та його захисника, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду вину не визнав та показав, що 02.12.2017 року він дійсно вживав спиртні напої разом з ОСОБА_4, але транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння не керував. На його прохання, автомобіль переганяв його товариш ОСОБА_5, а не ОСОБА_4, що помилково зазначено в апеляційній скарзі, ОСОБА_5 був тверезий. В момент прибуття працівників поліції він знаходився біля власного автомобіля, оскільки вийшов забрати ключі та документи, перевірити сигналізацію. До приїзду поліції ОСОБА_5 вже не було. Просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник-адвокат Селюх А.В. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову суду як незаконну, так як у справі відсутні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також вказує, що судом 1 інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, порушено право останнього на захист.

В судовому засіданні апеляційного суду, допитаний за клопотанням захисника, свідок ОСОБА_4 пояснив, що дійсно, в день події він разом з ОСОБА_1, в квартирі того, вживали спиртні напої, останній транспортним засобом в такому стані не керував. Близько 22 години ОСОБА_5, який є товаришем та сусідом ОСОБА_1, повідомив, що на території, де знаходиться того авто, компанія молоді розпиває спиртні напої та дебоширить та запропонував перегнати транспортний засіб в інше місце. Потім ОСОБА_1 спустився до власного авто з метою перевірити сигналізацію та забрати у ОСОБА_5 ключі і документи, а він пішов додому, тому очевидцем самої події він не був.

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_5, допитаний за клопотанням захисника, пояснив, що є сусідом та товаришем ОСОБА_1 Того дня, повернувшись додому, побачив, що біля авто ОСОБА_1 компанія молоді розпиває спиртні напої та кидається пляшками, про що повідом останньому, на що той попросив перегнати авто в інше місце. Він погодився, взяв ключі та технічний паспорт, перегнав транспортний засіб та попрохав ОСОБА_1 спуститись забрати ключі та перевірити сигналізацію. Паркувався обережно, пошкоджень транспортним засобам, які знаходились поруч, не спричиняв, був тверезий. Після цього пішов, працівників поліції він не бачив. Вказував, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння транспортним засобом не керував.

До показань вказаних свідків апеляційний суд відноситься критично та розцінює їх як спробу допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки вони є товаришами останнього. Крім того, їх пояснення не узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі про адміністративне правопорушення.

Допитаний судом апеляційної інстанції в якості свідка інспектор роти № 1 БУПП в м. Чернігів ДПП ОСОБА_8 показав, що під час патрулювання надійшло повідомлення, що невідомий чоловік на своєму авто здійснив зіткнення з двома транспортними засобами. Прибувши на місце, встановлено, що біля власного авто знаходився ОСОБА_1 та очевидець події зіткнення. В ході розмови встановлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп'яніння, під час пояснень плутався у показаннях, допускав суперечності. Протокол про адміністративне правопорушення він складав на підставі відеозапису, переглянутого з відеокамери ОСББ, що знаходиться поруч, та допиту свідків, які стверджували, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1. На транспортних засобах були виявлені пошкодження, претензії до ОСОБА_1 були відсутні, тому з даного приводу протокол не складався.

Апеляційним судом було встановлено, що факт виклику працівників поліції саме з приводу пошкоджень автомобілів при парковці ОСОБА_1, а не ОСОБА_5 - доведено матеріалами адміністративної справи: крім пояснень інспектора поліції, які викладені вище, заявою громадянина ОСОБА_10 (а.с.12), який повідомив, що власник автомобіля «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1, зачепив його автомобіль «Хюндай Еланта»; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.13), яким встановлено наявність пошкоджень ЛФП по всьому автомобілю «Шкода», пошкоджено передній бампер та праве дзеркало; поясненнями свідка ОСОБА_6, який з вікна бачив, що автомобіль «Шкода», рухаючись, зачепив автомобіль «Хюндай Еланта» і далі, паркуючись, зачепив автомобіль «Рено», спустившись вниз, на вулицю, він побачив, що з автомобіля «Шкода» виходить водій і повідомив йому, що він автомобілем не керував. Після цього було викликано поліцію. Сам ОСОБА_1 не заперечував з'ясування події транспортної пригоди з ОСОБА_6.

Свідок же Кушнір апеляційному суду показав, що після того, як він припаркував автомобіль «Шкода», відразу пішов, нікого, окрім ОСОБА_1, біля авто не бачив, в стані алкогольного сп'яніння він (ОСОБА_5) не був. Це підтверджує те, що ОСОБА_5 там взагалі не було, а керував автомобілем при парковці сам ОСОБА_1

Із досліджених пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вбачається, що по приїзду поліції, в їх присутності було складено протокол за керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено медичним висновком, який в їх присутності відмовився від підписання даного протоколу. ОСОБА_6, також пояснював, що водій знаходився з явними ознаками алкогольного сп'яніння (а.с.9,10,11).

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 1142 від 03.12.2017 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 8).

Також факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння підтверджується рапортом працівника поліції ОСОБА_8 (а.с. 14).

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), що мало місце в даному випадку.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 4-6).

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він транспортним засобом не керував, та те, що матеріали справи не містять доказів його винуватості, апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовується вище вказаними доказами.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без його участі, так як він хворів і не мав можливості з'явитися, - не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні дані про те, що він у встановленому законом порядку сповіщався про місце і час розгляду справи, суд неодноразово відкладав розгляд справи за клопотаннями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, для можливості брати участь в судових засіданнях та дачі пояснень. Медичних протипоказань щодо неможливості особистої участі жодний з додатків до заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не містив. Зазначене свідчить про те, що судом вживались всі можливі заходи для участі ОСОБА_1 в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства всебічно, повно і об'єктивно, тому твердження апелянта а цій частині не заслуговують на увагу.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Г. Шахова