АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №653/209/18 Головуючий в І інстанції: Берлімова Ю.Г.
Провадження №33/791/191/18 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 164 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та представника Державної служби України з безпеки на транспорті - Шпінь Станіслава Олеговича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Генічеського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 12 січня 2018 року об 11.10 годині на 500 км. а/д «М-18» - «Пост Азов», на транспортному засобі «RENAULT TRAFIC» д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, проводив господарську діяльність з перевезення пасажирів (6 осіб), без ліцензії на провадження цього виду діяльності, своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 164 КпАП України, а саме порушення порядку провадження господарської діяльності.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об'єктивних і суб'єктивних ознак, тобто об'єкта, об'єктивної сторони, суб'єкта та суб'єктивної сторони.

Частина 1 ст.164 КУпАП визначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб'єктом відповідальності в даному випадку є суб'єкт господарювання.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, зокрема, що ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб'єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 2, п.24 ст. 7, ч.9 ст. 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 1 вказаного Закону ліцензія це документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб'єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого суб'єкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт»визначено, що ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Стаття 39 визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Ураховуючи вищенаведене, на такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів чинним законодавством передбачено обов'язкове ліцензування даної діяльності, при цьому на перевізника покладається обов'язок пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті, зокрема, ліцензію, а у випадку, якщо водій таксі перебуває у трудових відносинах із перевізником юридичною особою- посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12 січня 2018 року ОСОБА_2 12 січня 2018 року об 11.10 годині на 500 км. а/д «М-18» - «Пост Азов», на транспортному засобі «RENAULT TRAFIC» д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, проводив господарську діяльність з перевезення пасажирів (6 осіб), без ліцензії на провадження цього виду діяльності, чим порушив ст. 164 ч. 1 КУпАП (а.с.1).

Зазначені в протоколі обставини були підтверджені поясненнями свідків, наданими суду першої інстанції.

Так, допитаний судом першої інстанції головний спеціаліст відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Чорноморського міжрайонного управління Укртрансбезпеки ОСОБА_5 пояснив, що 12 січня 2018 року він чергував на 500 км. а/д «М-18» - «Пост Азов». Приблизно об 11.10 годині ним було зупинено автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 Під час перевірки у водія документів, він виявив, що у салоні автомобіля знаходилось 6 пасажирів. На його запитання хто ці люди та куди вони їдуть, ОСОБА_2 пояснив, що всі 6 осіб є його родичами, яких він везе до Криму. Коли інспектор запитав у пасажирів, ким вони доводяться ОСОБА_2 та куди та звідки їдуть, останні повідомили, що ОСОБА_2 зустрів їх із потяга в смт. Новоолексіївка, вони його особисто не знають, заплатили йому гроші, щоб він довіз їх до Криму. Крім того зазначив, що ОСОБА_2 неодноразово був помічений ним у перевезенні пасажирів.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є членом робочої групи щодо приведення у відповідність до закону нелегальних перевезень, та 12 січня 2018 року знаходився в складі цієї групи на 500 км. а/д «М-18» - «Пост Азов» та був присутнім під час складання ОСОБА_5 протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, який не маючи відповідних документів перевозив 6 пасажирів, яких зустрів на залізничному вокзалі в смт. Новоолексіївка та направлявся із ними в Крим.

Перевіривши усі наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності та взаємозв'язку.

Обране згідно з вимогами ст.33 КУпАП адміністративне стягнення за своєю мірою та видом є необхідним та достатнім для виправлення й виховання ОСОБА_2, яке спрямоване на запобігання вчинення ним та іншими особами нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про те, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є зацікавленими у тому, щоб апелянт був притягнутий до адміністративної відповідальності, не заслуговують на увагу суду, оскільки не виходять за межі припущень, які не можуть лягти в основу виправдовувального висновку при оцінці усіх доказів у їх сукупності.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді Генічеського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2018 року є законною, обгрунтованою, прийнятою з дотриманням вимог КУпАП, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко