"26" березня 2018 р.
Справа №150/165/18
Провадження по справі №3/150/60/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2018 року на розгляд суду надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №276575, складеного 23.03.2018 року начальником СРПП №3 Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2, 25.02.2017 року о 07 годині ОСОБА_1 в с. Березівка по вул. Мочар Чернівецького району Вінницької області безпричинно ображав громадянку ОСОБА_3, висловлюючись в її адресу нецензурними словами та погрожуючи фізичною розправою.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КпАП України.

ОСОБА_1 пояснив, що 25.02.2018 року перебував біля воріт житлового будинку, де проживає ОСОБА_3, заперечує факт висловлювання нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_3, зазначив, що він лише зробив її зауваження з приводу того, що вона зводить на нього різного роду наклепи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення міститься чітка вказівка на статті 173 КпАП України, за якою ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до положень статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Однак, в порушення положень ст., ст.251, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення містить невірну кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст.173 КпАП України з огляду на наступне.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов'язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв'язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав'язати свою волю, а точніше свавілля.

Обов'язковою ознакою об'єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під'їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» від 22.09.2005 pоку, №2899-IV).

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб'єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Суб'єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

З пояснень ОСОБА_1, який заперечує факт нецензурної лайки з його боку в адресу ОСОБА_3, вбачається, що він знаходився біля воріт житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_3. З наведеного слідує, що місце перебування ОСОБА_1 не є громадським місцем, де діє система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що свідчить про відсутність обов'язкової ознаки об'єктивної сторони цього правопорушення - місця його скоєння, а саме - громадського місця.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 року, №10 орієнтує суди на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені: дата і місце складення; посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка його склала; відомості про особу порушника; місце, час учинення і суть дрібного хуліганства; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи, у т.ч. про матеріальну шкоду, якщо її було заподіяно (ч. 1 ст. 256 КпАП України). Суддям слід забезпечувати розгляд справ про дрібне хуліганство в присутності особи, яка його вчинила.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення в порушення вимог вище вказаної статті КпАП України та розясень, що містить Постанова Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року, №10, не зазначено які наслідки дрібного хуліганства, вчиненого ОСОБА_1, в повній мірі не сформульовано обєктивну та субєктивну сторону даного адміністративного правопорушення (формальний склад).

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено у відсутність свідків, які б могли підтвердити наявність правопорушення, що унеможливлює при розгляді справи їх допит, оскільки, ОСОБА_1 заперечується факт проступку та оспорюються ним обставини його вчинення.

Недоведеним є факт неповаги ОСОБА_1 до суспільства, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі, в діях ОСОБА_1 відсутній мотив, тобто, умисний прояв явної неповаги до оточуючих, що свідчить таким чином про відсутність головного моменту, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана, відсутність ознак, що характеризують суб'єктивну сторону дрібного хуліганства.

Із вище викладеного слідує, що дії ОСОБА_1 не охоплюються змістом ст.173 КпАП України, оскільки, відсутні в сукупності умови, за яких настає відповідальність за даною статтею. Притягнення до адміністративної відповідальності за аналогією закону не допускається.

Статтею 7 КпАП України встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 252 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст.245 КпАП України).

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке настає за статтею 173 КпАП України та закриття провадження у справі.

Згідно п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 247, 251, 256, ст. 278 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за ст.173 КпАП України КпАП України відносно ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, закрити, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КпАП України особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

Суддя: Л.П. Цимбалюк