Справа №750/837/18
Провадження №3/750/450/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Панасюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

25.01.2018 року інспектором роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що той 25.01.2018 року о 00:20 год. в м. Чернігові по проспекту Миру, 194, керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №45 від 25.01.2018 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився, вказавши, що він транспортним засобом не керував та не вживав спиртних напоїв в той день. Пояснив, що за кермом перебував його знайомий, який після ДТП пішов викликати евакуатор, а він залишився біля автомобіля, через півтори години підїхала поліція та інспектор почав складати відносно нього протокол, не дивлячись на його пояснення, що за кермом перебував не він. Пройти освідування за допомогою приладу «Драгер» йому не пропонували, а одразу заштовхали в поліцейський автомобіль та примусово відвезли до медзакладу, де він не відмовлявся від продуття приладу «Драгер» та здачі аналізів, а навпаки, наполягав, щоб їх взяли, але лікар сказав, що йому і так все зрозуміло та на свій розсуд прийняв рішення.

Опитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вони проїжджали повз місця ДТП, де вже знаходився командир їхньої роти. На місці були свідки, які вказували, що саме ОСОБА_1 був за кермом, не справився із керуванням та вдарився у бетонну опору. Свідок також нам повідомив, що допомагав ОСОБА_1 вибратися із самого автомобіля. У ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного спяніння: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, нечітка мова, після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на місці або скористатися послугами лікаря, і ОСОБА_1 згодився на проходження освідування у лікаря, після чого другий екіпаж доставив останнього до лікарні, а вони залишились на місці ДТП, оскільки автомобіль був незачинений та пошкоджений, тому залишились його охороняти, свідки також залишились на місці. При складанні протоколу ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом, казав, що за кермом був його знайомий, хоча даних того не зазначив, лише повідомив, що знайомий пішов чи то на заправку, чи то додому, оскільки перелякався від того, що відбулося. Те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем було встановлено із пояснень свідків, які бачили його за кермом. Один свідок був на місці, коли все трапилось, він перебував біля автомобіля, та дуже злякався за ОСОБА_1, оскільки в того були тілесні пошкодження. На місці було 4-5 осіб, один з яких, а саме ОСОБА_3 бачив, що саме ОСОБА_1 сидів за кермом автомобіля, в протоколі він не записаний, але в матеріалах справи маються його пояснення.

Опитаний в судовому засіданні лікар-нарколог КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_4 пояснив, що дане освідування він памятає. Він складав висновок та проводив огляд. Того дня він перебував на чергуванні, ОСОБА_1 був направлений на освідування з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, хитка хода, ДТП, підозра алкогольного спяніння. При проведенні огляду вбачались ознаки алкогольного спяніння. ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження освідування на алкотестер, а також відмовився від здачі аналізів. На основі клінічних проявів, поведінки особи і було складено акт, а вже на основі його і сам висновок. При складанні висновку він керувався «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою передбачено, що вразі, коли особа відмовляється здавати аналізи, лікар має право на підставі клінічних ознак зробити висновок, що і було ним зроблено.

Опитаний в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що в автомобілі перебував він, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, який знаходився за кермом, автомобіль занесло та вони врізались в опору, після чого ОСОБА_6 вийшов з автомобіля та пішов викликати евакуатор. Поліція приїхала через півтори години. ОСОБА_1 інспектори не пропонували пройти тест на приладі «Драгер», а одразу, нічого не зясувавши, заштовхали в свій автомобіль та повезли. Саме у ОСОБА_1 були документи на автомобіль, тому вони і подумали, що саме він водій, не розібрались. На місці свідків ДТП не було, вони пізніше приїхали. Він знаходився біля автомобіля, але у нього нічого не запитували і пояснень не відбирали.

Опитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показав, що йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що він, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 потрапили в ДТП, і він поїхав до них. Біля автомобіля був ОСОБА_1, а ОСОБА_6 поїхав за евакуатором. Він теж намагався викликати евакуатор, але нічого не виходило, евакуатор приїхав лише через чотири години. Пройшло десь півтори години і підїхала поліція, інспектор запитав чи є водійське посвідчення, і після того, як ОСОБА_1 сказав, що у нього є, його заштовхали до свого автомобіля, не розібравшись та не звернувши уваги на його пояснення, що він не був за кермом автомобіля. Хто керував автомобілем він не бачив, але казали, що ОСОБА_6 керував автомобілем. ОСОБА_1 у його присутності поліції говорив, що не був водієм даного автомобіля, але його не слухали і про освідування розмови не було.

Свідок ОСОБА_8, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення та письмові пояснення якого знаходяться у наданих суду матеріалах, в судові засідання жодного разу не зявився, незважаючи на те, що про розгляд справи сповіщався належним чином та завчасно, шляхом направленням йому рекомендованих листів, від отримання листа про виклик на 07.03.2018 року останній ухилився, а про розгляд справи на 16.03.2018 року та 27.03.2018 року був сповіщений в установленому порядку, про причини неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_9, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення та письмові пояснення якого знаходяться у наданих суду матеріалах, та свідок ОСОБА_3 письмові пояснення якого знаходяться у наданих суду матеріалах, в судові засідання жодного разу не зявились, незважаючи на те, що про розгляд справи сповіщались належним чином та завчасно, шляхом направленням їм рекомендованих листів, від отримання яких такі ухились.

Захисник ОСОБА_10 просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1, мотивуючи тим, що докази на підтвердження вини того відсутні, протокол складено з порушенням ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення не доведена, беззаперечних доказів суду не надано, а самого протоколу, який складено з порушенням, недостатньо для притягнення особи до відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, захисника, дослідивши докази у справі, в їх сукупності, приходжу до висновку, що відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Частина 1 статті 130 КУпПАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого спяніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого спяніння.

Процедура огляду на стан спяніння чітко визначена законом.

У відповідності до ч.3ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного спяніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, яка діє наразі зі змінами та доповненнями.

У відповідності до п. 6 вказаної Постанови КМУ, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі «Інструкція»).

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився від огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І «Інструкції»).

Відповідно до п. 22 розділу ІІІ «Інструкції» висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Так, відповідно до наданих в судовому засіданні пояснень інспектора роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_2, вбачається, що поліцейськими було порушено процедуру проведення огляду на стан спяніння особи, оскільки ОСОБА_1 не пропонувалось на місці зупинки проведення огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, проте лише в разі відмови особи від проходження огляду на місці зупинки або не згоди з результатами проведеного огляду, особу може бути направлено на освідування до відповідного закладу охорони здоровя.

Крім того, згідно наявної в справі копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №45 від 25.01.2018 р., ОСОБА_1 відмовився від продуття алктестеру та здачі крові і сечі, однак в протоколі про адміністративне правопорушення інспектором поліції не зазначено, що винуватість ОСОБА_1 полягає саме у відмові від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

ОСОБА_3 того, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Також, відповідно до п. п. 8, 12, 13 Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було направлено на обстеження, було проведено обстеження, про що складено акт, та вже на підставі такого ОСОБА_10 було видано Висновок №45, що слугував підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Факт того, що встановлення стану алкогольного спяніння ОСОБА_1 у закладі охорони здоровя проводилося без дослідження біологічного зразка, був підтверджений свідком ОСОБА_4, який вказав суду, що ОСОБА_1 відмовився здавати сечу та кров, що і відображено в ОСОБА_10, інших біологічних досліджень йому не пропонувалося, що також слідує із наданого ОСОБА_10, а ознаки сп'яніння були встановлені лише за зовнішніми ознаками.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів, при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Отже, суд приходить до висновку, що медичний огляд ОСОБА_1 на стан спяніння був проведений з порушенням вимог п. п. 8,12,13 Інструкції, тобто висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.01.2018 року №45 щодо ОСОБА_1 виключає можливість визнання цього письмового документу як допустимого та достовірного доказу в справі.

Іншим чином перебування водія у стані алкогольного сп'яніння не може бути встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Таким чином, відсутні беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 25.01.2018 року о 00 годині 20 хвилин керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, докази, надані суду на підтвердження викладених у протоколі обставин, були складені з порушенням вимог, вказаних вище, а тому протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки обставини, викладені в протоколі інспектором, не підтверджуються сукупністю доказів, спростовуються доводами ОСОБА_1, поясненнями свідків, опитаних в судовому засіданні, відеозаписом з нагрудної камери, оглянутим в судовому засіданні, а отже, протокол не відповідає вимозі його достатності, що є підставою для закриття справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 284 п. 3 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя Л.В. Самусь