ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2018 Справа №607/1326/18

19 березня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді Черніцької І.М., за участю секретарів судового засідання - Бойко І.І., Чех Ю.Ю.

з участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №066547 від 23 січня 2018 року, громадянин ОСОБА_1 23 січня 2018 року близько 10 години 30 хвилин по вул. Текстильній, 24А у м. Тернополі, керуючи транспортним засобом марки «Мазда 6», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, був не уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановкою та при виїзді з прилеглої території не дав дорогу автопоїзду тягач марки «Renault Magnum» АЕ 440, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом марки «KOBEL SN24Р», номерний знак НОМЕР_3, який рухався по головній дорозі. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 10.1,10.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що Правил дорожнього руху не порушував. Матеріалами справи, зокрема відеозаписом події, схемою місця ДТП та його письмовими пояснення підтверджено, що він виїжджаючи з прилеглої території на дорогу з двостороннім рухом пересвідчився, що на ній не рухаються інші транспортні засоби, в тому числі зустрічний транспорт. Закінчивши безпечний виїзд на головну дорогу, рухаючись по головні дорозі деякий час, побачив як на його смугу руху виїхав транспортний засіб «Renault Magnum» для здійснення обгону вантажівки, яка була припаркована на полосі його руху. Вважає, що саме водій «Renault Magnum» татарчук М.М. перед здійснення обгону не пересвідчився в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, чим порушив вимоги п. 14.2 ПДР. Водій ОСОБА_2 не дав дорогу його транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку по смузі, на яку він мав намір перестроїтися, чим порушив вимоги п. 10.2 ПДР. Виїхавши на зустрічну смугу руху для здійснення обгону, не зміг зупинити свій транспортний засіб, внаслідок чого відбулось зіткнення. До початку виконання ОСОБА_2 маневру обгону, він вже завершив безпечний виїзд на головну дорогу та рухався по ній, у звязку з чим в його діях відсутні будь-які порушення Правил дорожнього руху.

Крім того, з відеозапису встановлено, що водій ОСОБА_2 перед початком перестроювання, зміною напрямку руху не подав сигнал про намір повороту чи перестроювання ліворуч. Порушення правил дорожнього руху було здійснено водієм ОСОБА_4, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Посилаючись на наведене, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а тому просить провадження у справі закрити.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 вказала, що обставини викладені у протоколі спростовуються зібраними по справі доказами, вина ОСОБА_1 у вчиненні даної ДТП не доведена належними і достовірними доказами, а тому просила провадження у справі закрити.

Присутній в судовому засідання ОСОБА_2 пояснив, що коли розпочав маневр обїзду припаркованого транспортного засобу з виїздом на смугу зустрічного руху, на зустрічній смузі ніяких транспортних засобів не було. Згодом, побачивши на зустрічній смузі руху автомобіль марки «Мазда 6» почав гальмувати, однак через ожеледицю на дорозі, уникнути зіткнення не вдалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 23 січня 2018 року керуючи транспортним засобом марки «Мазда 6», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, був не уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановкою та при виїзді з прилеглої території не дав дорогу автопоїзду тягач марки «Renault Magnum» АЕ 440, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 10.1,10.2 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до положень п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з вимогами п. 10.1. ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Положеннями п. 10.2 ПДР встановлено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 та досліджених фото та відеоматеріалами встановлено, що ОСОБА_1 виїжджаючи з прилеглої території на дорогу з двостороннім рухом був уважний, певний час стежив за дорожньою обстановкою, надав дорогу транспортним засобам, що рухались по головні дорозі та впевнившись, що на ній не рухаються інші транспортні засоби, в тому числі зустрічний транспорт, розпочав та безпечно завершив виїзд на головну дорогу. У подальшому, продовжуючи рух по головній дорозі, побачив як на його смугу руху виїхав транспортний засіб «Renault Magnum» під керуванням водія ОСОБА_2 для здійснення обгону вантажівки, яка була припаркована на полосі його руху.

При цьому, з відеоматеріалів встановлено, що водій транспортного засобу «Renault Magnum» ОСОБА_2 перед початком перестроювання, зміною напрямку руху не подав сигнал про намір перестроювання ліворуч.

З відео та фотоматеріалів також встановлено, що на момент виїзду транспортного засобу «Renault Magnum» під керуванням водія ОСОБА_2 на зустрічну смугу руху, транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 уже перебував на зустрічній смузі руху та безпечно рухався.

Положеннями п.9.2 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен подавати сигнал світовими покажчиками повороту відповідного напрямку: а)перед початком руху і зупинок; б)перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до положень п. 13.4 Правил дорожнього руху України якщо зустрічний розїзд утруднений, водій, на смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує, заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу. На ділянках доріг, позначених знаками 1.6 і 1.7 за наявності перешкоди дати дорогу повинен водій транспортного засобу, що рухається на спуск.

В силу вимог п. 14.2.(в, г) ПДР водій перед початком обгону повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Згідно з положеннями п.п. 1.4,1.5 ПДР кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інший учасники виконують ці Правила. Дії чи бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеки чи перешкоди для руху, загрожувати життю чи здоровю громадян тощо.

З оглянутих та досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів та даних схеми місця ДТП, щодо місця зіткнення, розташування транспортних засобів, отриманих пошкоджень встановлено, що ОСОБА_1 було дотримано вимог п.10.1, 10.2 ПДР, оскільки він виїжджаючи з прилеглої території на дорогу з двостороннім рухом переконавшись, що на ній не рухаються інші транспортні засоби, в тому числі зустрічний транспорт, розпочав та успішно завершив виїзд на головну дорогу.

Більше того, переконавшись, що водій ОСОБА_2, який рухався зустрічною смугою руху у протилежному напрямку не подав покажчик повороту ліворуч, тобто не проінформував про намір здійснити обїзд транспортного засобу припаркованого на його смузі руху та виїзд на зустрічну смуху руху, продовжив рух по головній дорозі, не створюючи перешкоду для руху.

Крім того, в силу положень п.п. 1.4,1.5, 14.2, 13.2 ПДР ОСОБА_1 мав підстави розраховувати, що водій ОСОБА_2 зупинить належить йому транспортний засіб та надасть йому перевагу у русі.

Отже, дії ОСОБА_1 не були причиною ДТП, вказаних у протоколі вимог ПДР останній не порушував та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Будь-які інші належні та достовірні докази, які б підтверджували обставини викладені у протоколі та факт порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3б, 10.1., 10.2 Правил дорожнього руху України в матеріалах справи відсутні.

Факт порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 (б), 12.1,12.3,13.3,13.4 Правил дорожнього руху України встановлений постановою Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вказана постанова ОСОБА_2 не оскаржувалась та набрала законної сили.

Аналізуючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про не доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за встановлених судом обставин, що підтверджуються фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення автомобілів, характеру та локалізації пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями учасників ДТП, представленими фото та відеоматеріалами з місця ДТП.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на його користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 124, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 ст. 124 КУпАП закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя