АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4746/17Суддя 1 інстанції Вікторович Н. Ю.
Номер провадження 33/774/68/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року місто Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за участю: захисника Верхуші Я.О., який діє в інтересах ОСОБА_3, апеляційну скаргу Верхуші Я.О. на постанову Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 дня, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин. Так, 19 жовтня 2017 року о 01 годині 10 хвилин, громадянин ОСОБА_3 керував транспортним засобом «MAZDA 6», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, біля будинку № 15 по пр.. Металургів в Металургійному районі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає дійсності, нечітка мова, різка зміна кольору обличчя). Від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння відмовився, в тому числі в медичному закладі, у присутності двох свідків, чим було порушено вимоги п. 2,5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду захисник Верхуша Я.О., який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, так як вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

В обґрунтування вимог про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, захисник Верхуша Я.О. зазначає, що ОСОБА_3 не був присутній при розгляді справи в суді, а копію постанови отримав лише 20 січня 2018 року, тому не мав можливості оскаржити її в передбачений законом строк.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник Верхуша Я.О. вказує, що судом було порушено вимоги закону, не допитано ОСОБА_3 та розглянуто справу під час його хвороби. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 керував автомобілем, а працівники поліції не бачили його за кермом під час руху транспортного засобу і не зупиняли його, так як не зафіксовано автомобіль в русі і працівники поліції підходять до стоячого автомобіля з вимкненим двигуном. Про те, що ОСОБА_3 не керував автомобілем він одразу повідомив працівників поліції та ці обставини могли б підтвердити свідки у судовому засіданні, але суд не розглянув його клопотання, не викликав та не допитав цих осіб в судовому засіданні.

Крім того, захисник зазначає, що свідки, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та були присутні під час відмови ОСОБА_3 від проходження медичного огляду, не дали вільних пояснень, натомість за них пояснення заповнила невідома особа, одним почерком, при цьому основний текст пояснень виготовлений за допомогою принтеру і є ідентичним, а заповненою від руки є лише незначна частина тексту, що стосується особистих відомостей свідків, отже такі пояснення не можуть бути покладені в основу обвинувальної постанови по справі.

На думку захисника працівниками патрульної служби було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, а саме не було складено направлення водія на проходження медичного огляду, а також водія ОСОБА_3 не відстороняли від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Верхуша Я.О. вимоги та доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку підтримав в повному обсязі й наполягав на їх задоволенні.

Так, статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки захисник Верхуша Я.О., який діє в інтересах ОСОБА_3 заявив відповідне клопотання, а з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи проводився за відсутності ОСОБА_3 та його захисника, крім того відсутні відомості про отримання ними копії постанови у межах строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що цей строк був пропущений з поважної причини, і вважає за необхідне його поновити та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що судом було порушено ст. 268 КУпАП та розглянуто справу під час хвороби ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово відкладався судовий розгляд та ОСОБА_3 разом із захисником повідомлялися про місце, дату і час судового засідання, але постійно надавали заяви про відкладення розгляду справи (а.с.11, 14, 15, 19, 23а, 25, 28). Суд розцінив це як дії, спрямовані на ухилення від явки до суду з метою затягування строків притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення. Проте, ОСОБА_3 надавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи та копію листка непрацездатності (а.с. 28, 29), що вказує на поважність причини пропуску судового засідання, тому суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції, так як суд залишив поза увагою заявлене клопотання та в порушення приписів ст. 268 КУпАП, не відклав розгляд справи щодо ОСОБА_3 та розглянув її за відсутності останнього, тим самим обмеживши право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист.

За змістом ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги захисника Верхуші Я.О. щодо порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими, та приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду з прийняттям нового судового рішення.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 075525 від 19 жовтня 2017 року, який складений у відповідності із вимогами ст. 256 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які долучені до матеріалів справи, де кожен з яких підтвердили те, що 19.10.2017 року в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку;

- відеозаписом із боді - камери інспектора патрульної поліції, на якому відображено факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, а також обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, з відеозапису вказаних подій вбачається, що ОСОБА_6 спочатку розказав працівникам поліції, що випив дві пляшки пива, а потім відмовився від проходження в медичному закладі огляду на стан алкогольного сп'яніння та на запитання працівника поліції про причину відмови від проходження огляду, пояснив, що алкоголь він не вживав та не був за кермом автомобіля, тому не буде проходити огляд.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов'язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп'яніння, не допускається.

Також в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.) зазначено, що судам слід враховувати, те що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, згідно п. 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тому суд першої інстанції, належним чином мотивувавши свої висновки, правильно встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, підлягають з'ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилання захисника Верхуші Я.О. про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_7 особисто керував автомобілем та працівники поліції не бачили його за кермом під час руху транспортного засобу і не зупиняли його, не є слушними. Оскільки із запису бодікамери чітко видно, що водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «MAZDA 6», державний номерний знак НОМЕР_1. Коли працівники поліції підійшли до автомобіля, водій ОСОБА_3 сидів на місці водія і був пристебнутий ременем безпеки, на прохання інспектора поліції надав документи і нічого не казав працівникам поліції, що не був за кермом. Потім на запитання інспектора поліції чи вживав він спиртні напої, водій ОСОБА_3 пояснив, що випив дві пляшки пива, а коли почали складати протокол про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, почав казати, що не вживав алкогольні напої і не буде проходити огляд, так як не керував транспортним засобом.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що в матеріалах справи не міститься направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Так як, відповідно до розділу ІІ вищевказаної Інструкції, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається, тоді, коли водій погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, а ОСОБА_3 відмовився від проходження такого огляду.

Також, не знаходять свого підтвердження доводи апеляційної скарги захисника, в частині того, що водія ОСОБА_3 не відстороняли від керування, так як із запису бодікамер видно, що ОСОБА_3 дзвонив своєму знайомому, щоб забрати його автомобіль, а в матеріалах справи є пояснення ОСОБА_8 про те, що він зобов'язується доставити транспортний засіб ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 тобто за місцем проживання водія ОСОБА_3

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника в частині, того, що суд першої інстанції не викликав і не допитав свідків по справі у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню.

Ст.ст.251, 252 КУпАП передбачено, що суд оцінивши докази в їх сукупності, при наявності суперечностей між ними, викликає для допиту свідків та витребує додаткові докази по справі. В даній справі судом було досліджено відеозапис, долучений до матеріалів справи, на якому в повній мірі відображено всі дії співробітників патрульної поліції, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також самого ОСОБА_3, тому виклик свідків не містить належного обґрунтування необхідності допиту з обставин, які можуть суттєво вплинути на рішення суду.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_3 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 075525 від 19.10.2017 року, а саме: п. 2.5 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, враховує той факт, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки правопорушення було скоєно 19 жовтня 2017 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_3 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника Верхуші Я.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2018 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Верхуші Ярослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати.

Винести нову постанову суду апеляційної інстанції, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 - закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун