Справа № 265/8770/17
Провадження № 3/265/103/18
П О С Т А Н О В А

27 березня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі :

головуючого судді Шиян В.В.

за участю секретаря Єфрємової О.В.

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого в ПрАТ «МК «Азовсталь», конверторному цеху, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушення передбаченого ст.130 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю сторін:

водія ОСОБА_1,

захисника водія адвоката ОСОБА_2,

представника УПП ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

2 грудня 2017 року о 17 годині 46 хвилин , ОСОБА_1В, керуючи автомобілем ЗАЗ ДЄО, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Перемоги в Лівобережному районі міста Маріуполя, біля магазину «Сільпо» ( проспект Перемоги 21) був зупинений працівниками поліції. На законну вимогу пройти медичне обстеження на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою технічного пристрою «Драгер» в медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків. Чим повторно, протягом року вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.2 КпАП України.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним порушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування повноважними на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час присутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне (порушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі , які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допитаний в судовому засіданні водій ОСОБА_1В, пояснив, що він 2 грудня 2017 року рухався по проспекту Перемоги в Лівобережному районі міста Маріуполя від заводоуправління ПрАТ МК «Азовсталь» в напрямку магазину «Сільпо». Підїжджаючи до магазину на паркову, він зупинив автомобіль, вийшов з нього та по прямував до магазину, де був затриманий працівниками поліції, які нібито тривалий час рухалися за ним та вимагали зупинитися. Працівники поліції поводилися грубо, одразу завели руки назад та одягнули на нього кайданки. На запитання щодо підстав затримання не відповідали, почали стверджувати, що він знаходиться нібито в стані алкогольного спяніння, у звязку з чим запропонували пройти медичне обстеження на визначення стану алкогольного спяніння. Він погодився пройти медичне обстеження лише в медичному закладі. Після того, як його доставили до міського наркологічного диспансеру міста Маріуполя, медичні працівники запропонували пройти медичне обстеження за допомогою технічного пристрою «Драгер», на що він не погодився. Погодився лише здати біологічну речовину. Про результати дослідження йому нічого не відомо. Під час перших судових засідань пояснював, що визнає себе винним лише за ч.1 ст. 130 КпАП України. Частину 2 не визнає, оскільки за частиною 1 справу було закрито. В подальшому повністю змінив своє ставлення до адміністративного правопорушення, винним себе не визнає повністю.

Допитаний в судовому засіданні лейтенант поліції ОСОБА_3 пояснив, що 2 грудня 2017 року під час патрулювання ділянки місцевості, вони побачили, що автомобіль ЗАЗ ДЄО, державний номер НОМЕР_1, проїхав перехрестя на заборонене світло світлофору, у звязку з чим включив світлові попереджувальні сигнали намагалися наздогнати автомобіль. Однак водій автомобіля ЗАЗ ДЄО, як в подальшому стало відомо - ОСОБА_1 на світлові сигнали не реагував. Зупинившись на парковці біля магазину «Сільпо» швидким шагом віддаляючись від автомобіля, намагався сховатися в магазині. Наздогнавши водія, йому запропонували предявити документи, але водій повів себе неадекватно, почав сперечатися, документи для перевірки відмовлявся надати. Від водія було чутно запах алкоголю. У звязку з тим, що водій ОСОБА_1 відмовився на місці пройти медичне обстеження на визначення стану алкогольного спяніння, його було доставлено до міського наркологічного диспансеру, де він також відмовлявся від проходження повного медичного огляду. У звязку зі злісною непокорою законній вимозі працівника поліції, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.. 185 КпАП України.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є лікарем наркологом Маріупольського міського наркологічного диспансеру, і саме вона проводила огляд водія ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного спяніння. Пояснила, що під час огляду водій ОСОБА_1 поводив себе зухвало, вимоги лікаря не виконував. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою технічного засобу «Драгер», водій ОСОБА_1В відмовився, обґрунтовуючи свої дії недовірою до технічного пристрою. Після досить тривалого спілкування, під час якого ОСОБА_1В, не виконував вимоги лікаря, грубо висловлювався, то відмовлявся від проходження медичного огляду та наполягав, але на своїх умовах, водій ОСОБА_1В, погодився здати на аналіз біологічної речовини ( сечі) , про що власноруч написав заяву. Так як водій ОСОБА_1 відмовлявся пройти повне обстеження, то було складено висновок про відмову від повного проходження медичного обстеження на визначення стану алкогольного спяніння. В подальшому, враховуючи те, що ОСОБА_1В, все ж таки здав сечу на дослідження, було складено другий висновок. Оскільки дослідження біологічних речовин займає деякий час, то водію ОСОБА_1 було розяснено, про неможливість одразу його ознайомити з результатами дослідження і запропоновано отримати їх через 5 днів в канцелярії наркологічного диспансеру, на що він погодився. Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркологічного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 603 від 2 грудня 2017 року, водію ОСОБА_1, було встановлено діагноз: гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, неускладнена. ( а.с.64,65) На підставі зазначеного акту було зроблено висновок № 603 від 2 грудня 2017 року. При цьому в сечі водія ОСОБА_1В, було виявлено 1,53% алкоголю.

Свідок ОСОБА_5 письмово підтвердила покази свідка ОСОБА_4 в частині відмови водія ОСОБА_1 від повного проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є знайомою водія ОСОБА_1. Саме вона знаходилися поряд з водієм під час його зупинки та затримання. Пояснила, що вона не чула запаху алкоголю від водія ОСОБА_1, ніяких порушень в його поведінки теж не було, у звязку з чим вона може всіх запевнити, він ОСОБА_1 був абсолютно тверезий.

Суд вислухав пояснення водія ОСОБА_1, поліцейського ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 приходить на наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Пунктом 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя)

Частиною 5 ст. 266 КпАП України передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Водій ОСОБА_1 під час його зупинки 2 грудня 2017 року о 17 годині 46 хвилин, біля магазину «Сільпо» по проспекту Перемоги, 21 в Лівобережному районі міста Маріуполя відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки. У звязку з чим працівниками поліції його було доставлено до Маріупольського міського наркологічного диспансеру 2 грудня 2017 року о 18 годині 30 хвилин, тобто протягом 2 годин, як передбачено п. 9 Інструкції та п. 4 ст. 266 КпАП України.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 603 від 2 грудня 2017 року, в 17 годин 47 хвилин, водій ОСОБА_1 відмовився від повного проходження медичного огляду. ( а.с.6)

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 603 від 2 грудня 2017 року, в 18 годин 30 хвилин, водій ОСОБА_1 пройшов медичне обстеження і лікарем було встановлено, що він перебуває у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю неускладненому. ( а.с.5) . Вказаний висновок підтверджується актом № 603 від 2 грудня 2017 року, в якому більш детально зазначено всі підстави встановлення висновку про наявність у ОСОБА_1В, стану гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю неускладненому. ( а.с. 64,65) До зазначеного акту було долучено результат токсикологічного дослідження біологічних середовищ в організмі людини на кількісну наявність спирту етилового, за яким в період з 4 грудня 2017 року по 5 грудня 2017 року, досліджувалася сеча ОСОБА_1 яка була зібрана 2 грудня 2017 року о 19-30 годині. ( а.с.63)

Суд також приймає до уваги покази свідка ОСОБА_4 яка є лікарем наркологом з тривалим досвідом роботи, і яка наголошує на тому, що стан алкогольного спяніння водія ОСОБА_1В, встановлювався навидь під час огляду водія ( запах алкоголю, порушення координації рухів, неадекватна поведінка).

При цьому суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_6, яка перебувала в автомобілі з водієм ОСОБА_1 і нібито не відчувала запаху алкоголю, оскільки свідок не є кваліфікованим лікарем наркологом, і не може надавати висновків щодо визначення стану алкогольного спяніння. Також суд звертає увагу, що зазначений свідок є доброю знайомою водія ОСОБА_1 а тому її висновки можуть бути необєктивними.

Щодо пояснень самого водія ОСОБА_1 , який спочатку визнавав факт керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, а подальшому змінив свої покази, і взагалі відмовився від визнання своєї провини, суд розцінює таку поведінку водія, як спробу уникнути відповідальності.

Оцінюючи зібрані докази в сукупності, а саме, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення БР № 08006 від 2 грудня 2017 року, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки, а в подальшому і від проходження повного обстеження в медичному закладі, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1В, убачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КпАП України. Наявність висновку № 603 від 2 грудня 2017 року з актом та результатами токсикологічного дослідження біологічних середовищ в організмі людини на кількісну наявність спирту етилового ( а.с.63,64) підтверджують керування 2 грудня 2017 року водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Водій ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.2 КпАП України, яка передбачає притягнення до адміністративної відповідальності осіб які вчинили повторно протягом року будь - яке порушення передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.. 130 ч. 1 КпАП України, до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також ті особи які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 12 липня 2017 року, яка набрала чинності 5 липня 2017 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 130 ч.1 КпАП України, однак провадження по справі було закрито, у звязку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

Враховуючи той факт, що водія ОСОБА_112 липня 2017 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, протягом року, 2 грудня 2017 року він повторно вчиняє адміністративне правопорушення передбачене ст.. 130 ч.1 КпАП України, суд вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 130 КпАП України.

Захисником водія ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_2 було заявлене письмове клопотання про закриття провадження по справі за закінченням строку протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, без встановлення вини водія.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання виходячи з наступного.

Правопорушення вчинено 2 грудня 2017 року, розгляд справи став можливим лише 27 березня 2017 року.

Відповідно до вимог ст. 38 КпАП України, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення або не пізніше як через місяць з дня винесення постанови про відмову у порушенні кримінальної справи.

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у звязку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Водночас слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП). Тобто у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець повязує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Аналогічні правові положення викладені у рішенні Конституційного Суду України від 10.02.2000 р. № 2-рп/2000, відповідно до якого органи влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Таке неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України, як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні 01.04.2008 р. № 4-рп/2008, не лише забезпечує реалізацію принципу поділу влади, але й є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Статтею 280 КУпАП встановлено обовязок суду зясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у звязку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на зясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, суд вважає що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Згідно викладеного та керуючись ст. 38, 247 ч.7 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.2 КпАП України.

Провадження у справі по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.2 КпАП України закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд місті Маріуполя Донецької області, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Шиян В.В.