АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/277/18 Головуючий у І-й інстанції - Воробйов В.Л.
Справа № 199/8803/17 Суддя-доповідач - Джерелейко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Грищенка В.В., потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Грищенка В.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 13 листопада 2017 року о 07 годині 10 хвилин водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Мітсубісі», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в районі е/о № 232 по вул. Донецьке шосе в м. Дніпрі, при зміні напрямку руху не переконався в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Міні Купер», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку, своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п. п. 1.3, 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши пошкодження вказаних транспортних засобів, чим завдано матеріальні збитки.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, а також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 352 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Грищенко В.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в який просить постанову суду скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконна та необґрунтована, винесена з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду не відповідають обставинам справи.

Посилається на те, що суд не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення суперечить матеріалам справи, однак безпідставно прийняв його до уваги в якості доказу, детально не з'ясувавши обставин дорожньо - транспортної пригоди та дії другого учасника дорожньо - транспортної пригоди, які знаходяться в причинному зв'язку з настанням механізму дорожньо - транспортної пригоди.

Вважає, що суд критично віднісся до пояснень ОСОБА_2, який зазначав, що безпосередньо перед зміною напрямку руху свого автомобіля вліво позаду у третій смузі жодного попутного автомобіля не було та однозначно автомобіль «Міні Купер» виїхав з другого ряду, за ним після початку перестроювання у цю смугу руху, а також пояснення свідка ОСОБА_5, який в судовому засіданні пояснив, що бачив тільки джип, який почав обходити його з лівої сторони, а через деякий час почув удар та побачив, що відбулося зіткнення між автомобілями «Мітсубісі» та «Міні Купер», а сам механізм дорожньо - транспортної пригоди він не бачив.

Також зазначив, що п. 1.3 Правил дорожнього руху України відноситься до розділу «Загальні положення» Правил дорожнього руху України та не конкретизує дію чи бездіяльність учасників дорожнього руху, а тому ця норма не може перебувати у причинному зв'язку з настанням події дорожньо - транспортної пригоди.

Вважає, що за відсутності інших об'єктивних доказів одні покази ОСОБА_4 не можуть бути взятими судом за основу, а тим чином спростувати покази водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5

Крім того, розбіжності між показами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ніяким чином об'єктивно не усунуті, ОСОБА_2. вказував, що він переконавшись, що у третій смузі попутних транспортних засобів не має, почав перестроюватися у неї і лише після цього позаду з його ж другої смуги автомобіль «Міні Купер» виїхав на третю смугу, намагаючись проскочити зліва його автомобіль, скоїв дорожньо - транспортну пригоду.

Більш того, свідок ОСОБА_5 дійсно не бачив момент зіткнення автомобілів, але суд спотворив його покази у частині того, що позаду ... «у лівій смузі для руху автомобілів він не бачив. Так-як ним вказано, що « у третій смузі позаду в момент виїзду на неї автомобіля Мітсубісі других транспортних засобів не було…», що підтверджує покази ОСОБА_2, що він першим виїхав у третю смугу руху.

Вважає, що суд невірно надав оцінку фотознімкам, які ОСОБА_2 зробив після дорожньо - транспортної пригоди з робочого місця водія з метою фіксування свідків дорожньо - транспортної пригоди.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник Грищенко В.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 заперечував проти її задоволення, пославшись на те, що ушкодження, отримані автомобілями, підтверджують саме механізм дорожньо-транспортної пригоди з його слів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Судом першої інстанції зазначені вимоги виконано не в повному обсязі.

Слушними є твердження апеляційної скарги захисника Грищенка В.В. в тій частині, що на підставі наведених судом доказів неможливо встановити механізм скоєння дорожньо-транспортної пригоди в частині встановлення процесу зближення транспортних засобів перед зіткненням, оскільки зазначені докази фіксують лише наслідки такої пригоди, інших беззаперечних доказів, які б вказували на те, хто із водіїв першим почав перестроюватися з другого ряду - судом не наведено.

Згідно із поясненнями водія ОСОБА_2, наданими в судовому засіданні, він за перехрестям виконував маневр з середнього ряду у крайній лівий.

Відповідно до пояснень водій ОСОБА_4, проїжджаючи перехрестя, перестроївся у лівий ряд, продовжуючи рух, в його автомобіль справа вдарив автомобіль, що проїжджав рядом.

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги показання водія ОСОБА_4, який стверджував, що водій ОСОБА_2 здійснював маневр без увімкнення сигналу світлофора, не звернув уваги на те, що вони суперечать поясненням водія ОСОБА_2, відповідно до яких лівий від нього ряд був вільний та він, увімкнувши сигнал лівого повороту став поступово перестроюватись у ліву смугу.

Показання свідка ОСОБА_5 про те, що «лівий поворот джипа був увімкнений»(а.п.27), суд не навів у своїй постанові та не надав їм оцінки.

Зазначені протиріччя в показаннях учасників дорожньо-транспортної пригоди не усунені шляхом дослідження інших доказів.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної події слідує, що автомобілі здійснювали перестроювання з середньої смуги руху у крайню ліву смугу руху, при цьому перестроювання автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 зазначено відразу за перехрестям, тоді як щодо водія ОСОБА_4 перестроювання його автомобіля зазначено після місця зіткнення автомобілів, що суперечить зазначеному на схемі місцю зіткнення автомобілів за показами обох водіїв, крім того, зображена траєкторія руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 підтверджена підписами обох водіїв та відповідає його поясненням. Отже, зафіксовані на схемі різні місця зіткнення автомобілів зі слів кожного із водіїв та неточне відображення відносно місця зіткнення напрямку руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_4 не свідчать про те, що схемою зафіксований механізм скоєння ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди, що спростовує висновки суду першої інстанції.

Долучені фотографії містять зображення транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, а висновки суду про встановлення вини ОСОБА_2 на підставі отриманих автомобілями ушкоджень є передчасним. Зокрема, водій ОСОБА_2 вказує на те, що спричинення пошкоджень його автомобілю було здійснено у напрямку ззаду наперед, про що свідчить положення його лівого зовнішнього дзеркала заднього виду, яке завернуте вперед, тоді як праве зовнішнє дзеркало заднього виду автомобілю під керуванням водія ОСОБА_4 притиснуте до правої передньої двері автомобіля, що на його переконання спростовує покази водія ОСОБА_4 А водій ОСОБА_4 зазначає, що на автомобілі під керуванням водія ОСОБА_2 є пошкодження від дзеркала його автомобіля, а на його автомобілі - сліди від покришок автомобіля іншого учасника, що вказує на доведення вини ОСОБА_2

З аналізу зазначених доказів, які мають протиріччя, апеляційний суд позбавлений можливості дійти безсумнівного висновку, дії кого із водіїв перебувають у причинно-наслідковому зв'язку із дорожньо-транспортною подією, оскільки досліджені докази не вказують на те, хто із водіїв почав перестроюватися із середньої смуги руху у крайню ліву смугу руху першим. В своїх письмових поясненнях водій ОСОБА_2 просив призначити автотехнічну експертизу (а.п.3), що не було зроблено при оформленні матеріалів ДТП. В суді апеляційної інстанції такі клопотання учасниками судового розгляду не заявлялись.

Отже, під час перегляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, без з`ясування усіх фактичних обставин, які мають бути обов»язково з»ясовані під час розгляду справи, а тому дійшов передчасного висновку про наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями водія ОСОБА_2 та наслідками у виді дорожньо-транспортної пригоди, тому постанову місцевого суду належить скасувати з прийняттям нової постанови про закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з іншої підстави- у зв'язку із недостатністю доказів, що підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Грищенка В.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року -задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко