Справа № 127/298/18
Провадження № 3/127/184/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2018 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №123704 водій ОСОБА_1, 29.12.2017 року о 156 год. 20 хв. в м. Вінниці по вул. Лебединського, 19, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_1, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «Volkswagen Caddy 1.9», д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.3. Правил дорожнього руху, відповідальність за вказане правопорушення передбачена ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що 29.12.2017 року ДТП сталася внаслідок неправомірних дій та недотримання вимог ПДР України водієм автомобіля марки «ВАЗ21115», д.н.з. АВ39-69, який без увімкнення відповідного покажчика повороту здійснив несподіване перестроювання з крайньої лівої полоси смуги для руху попутного напрямку в середню, по якій рухався водій ОСОБА_1 чим створив аварійну обстановку для обох ТЗ «підрізавши» останнього. Наміру перестроюватись в іншу смугу для руху він не мав, але для уникнення зіткнення ОСОБА_1 був змушений маневрувати і зачепив пошкодивши транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy 1.9», д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в крайній ліві полосі руху попутного напрямку. Не бажаючи залишатись на місці ДТП водій автомобіля марки «ВАЗ21115», з місця пригоди поїхав тоді як ОСОБА_2 викликав поліцію.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 суду повідомив, що 29.1.22017 року рухаючись на автомобілі НОМЕР_3, по вул. Лебединській в м. Вінниці зі швидкістю приблизно 50 км./год. відчув поштовх в ліву сторону автомобіля. Після зупинки виявилось, що його вдарив автомобіль НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1, який був змушений змінити напрямок руху в крайню ліву полосу для руху, оскільки йому виникла раптова перешкода під час перестроювання на середню смугу руху іншим автомобілем, яка з місця ДТП зникла.

Враховуючи надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й обєктивно зясувати обставин справи і вирішити її в точній відповідності з законом

Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність учасників дорожнього руху настає за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обовязковою ознакою даного виду адміністративного порушення з його обєктивної сторони є матеріальний склад у вигляді майнової шкоди, завданої безпосередньою неправомірною поведінкою особи як учасника дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3.(б), 13.1 ПДР України: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 10.3. Правил передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Враховуючи надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1, показання свідка ОСОБА_3, а також схему місця ДТП, суд приходить до висновку, суд приходить до висновку, що вони в своїй сукупності спростовують наявність вини ОСОБА_1 в скоєнні ДТП.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши обставини справи скупупністю наявних доказів суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1. не вбачається наявних порушення вимог п.10.3. Правил дорожнього руху, оскільки рухаючись у середній смузі для руху він не мав наміру здійснити перестроювання в крайню ліву смугу. Але вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в умовах швидкої зміни та виникнення небезпечної обстановки з підвищенням ризику настання шкідливих наслідків, які водій ОСОБА_1 не міг завчасно передбачити та з метою їх відвернення та забезпечення власної безпеки був змушений змінити швидкість та напрямок руху керованого ним автомобіля. Неправомірність поведінки ОСОБА_1, а саме невиконання ним вимог п. 13.1. Правил, була зумовлена встановленими обставинами справи, на які він лише був змушений реагувати і діяти відповідним чином, а тому виключають його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Відповідно до положень ст.ст. 17,18 КУпАП: особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності; не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши докази по справі у їх сукупності суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП у разі відсутності складу адміністративного правопорушення провадження по справі підлягає закриттю.

Враховую вищевикладене, керуючись ст. 7, ст. ст. 124, 247, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляція протягом 10-ти діб з моменту її винесення.

Суддя