Провадження № 33/779/127/2018
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, працюючого у ПрАТ «Івано-Франківськцемент» комірником, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. -

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 12 листопада 2017 року о 00 год. 30 хв. в м.Івано-Франківську, керував транспортним засобом марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9.(а) ПДР України.

На постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанову суду прийнято без повного, всебічного та об'єктивного встановлення обставин справи з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що суд в порушення вимог ст.ст.268,280 КУпАП, допускаючи неповноту судового розгляду, неправильно встановив фактичні обставини і прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та безпідставно наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Вказує, що суд першої інстанції, незважаючи на подане його захисником адвокатом ОСОБА_3 клопотання про відкладення розгляду справи, всупереч вимогам ст.268 КУпАП, порушуючи його право на захист, розглянув справу без його участі та його адвоката, чим порушив його права на захист, а тому постанова підлягає до скасування, як незаконна.

Вважає, що суд першої інстанції не навів обґрунтовані мотиви, за якими він прийшов до висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення та в інших матеріалах справи, відсутні достовірні докази, які підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення.

Просить скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що суд першої інстанції, незважаючи на подане його захисником адвокатом ОСОБА_3 клопотання про відкладення розгляду справи, всупереч вимогам ст.268 КупАП, порушуючи його право на захист, розглянув справу без його участі та його адвоката, чим порушив його права на захист, а тому постанова підлягає до скасування, як незаконна

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що дійсно вказане клопотання про відкладення розгляду справи було подано адвокатом ОСОБА_3 12.02.2017 року, в якому він просив відкласти розгляд справи, у зв'язку з тим, що приймає участь по іншій справі.

До вказаного клопотання захисником було долучено довідку щодо інформації про його участь у іншій справі в Тисменицькому районному суді Івано-Франківської області.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_2, обвинувачувався у тому, що вчинив адміністративне правопорушення 12 листопада 2017 року і на час прийняття судом рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанову суду необхідно скасувати та прийняти нову постанову, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції були допущені грубі істотні порушення вимог закону щодо забезпечення права на захист та щодо строку накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, дослідивши сукупність наявних в матеріалах справи доказів, вважаю доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №219180 від 12.11.2017 року ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 12.11.2017 року о 00 год.30 хв. у м.Івано-Франківську, вул.Набережна, керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Млинарська.

Відповідно до вимог п.2.9а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.266 ч.2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 11.11.2017 року в нічний час, керуючи транспортним засобом Renault днз НОМЕР_1 рухався по вул.. Набережна у м. Івано-Франківську, коли на його смугу руху виїхала невідома йому машина, внаслідок чого він був змушений прийняти заходи щодо уникнення зіткнення транспортних засобів і здійснив маневр вправо , виїхав на узбіччя та врізався у стовп, істотно пошкодивши автомобіль та отримавши незначні ушкодження голови. Після дорожньо-транспортної пригоди, він будучи розгублений тим, що пошкодив автомобіль, який належить на праві власності його батьку, з метою заспокоїтись випив приблизно півпляшки горілки. Не заперечує той факт , що на час проведення медичного огляду він дійсно знаходився у стані алкогольного сп'яніння, однак стверджує, що керував транспортним засобом,будучи тверезим.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані пояснення ОСОБА_2 не можуть бути визнані судом правдивими, оскільки не підтверджуються іншими доказами та спростовуються сукупністю доказів, які було досліджено апеляційним судом в ході судового засідання.

Апеляційний суд приймає до уваги, що вищевказані пояснення про те, що ОСОБА_2 вжив алкогольні напої вже після дорожньо-транспортної пригоди вперше були надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності тільки під час розгляду справи в апеляційній інстанції, що істотно підриває довіру до них і свідчить про непослідовність його позиції та дає підстави вважати, що вони надані з метою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_2 відмовився від дачі пояснень на підставі ст.63 Конституції України.

Право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов'язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи»

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях , які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням. справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»:

Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Апеляційний суд вважає, що доведеність вини ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.11.2017 року, яким встановлено те, що на час медичного огляду ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного сп'яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якими підтверджуються обставини щодо поведінки ОСОБА_2 на місці дорожньо-транспортної пригоди, матеріалами відеозапису, які повністю узгоджуються з вищевказаними доказами по справі та якими зафіксовані обставини щодо проведення медичного огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши сукупність доказів по справі та проаналізувавши їх щодо допустимості, достовірності та достатності, доходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушення не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення 12 листопада 2017 року і на теперішній час закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

Вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для закриття провадження по справі відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2018 року скасувати та прийняти по справі нову постанову.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП .

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області підпис О.П. Васильєв

З оригіналом згідно. Суддя О.П. Васильєв