ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/516/18
провадження № 3/753/688/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2018 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В. Домарєв, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2018 року приблизно о 09 год. 30 хв. біля буд. № 226/228 по вул. Горлівській в м. Києві, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Audi» д.н.з. (Lt) НОМЕР_2, був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки алкогольного сп'яніння. Огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився в присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager», який зафіксував перевищення допустимої норми алкоголю в крові водія з показником - 1,47 %о, що свідчить про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_2 у судовому засіданні свою провину у скоєнні вищезазначеного правопорушення не визнав та суду пояснив, що 01.01.2018 року приблизно о 09 год. 30 хв. його дійсно зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. Після огляду прилад «Драгер» показав результат «1,47 0/оо», який не відповідав дійсності, оскільки він керував транспортним засобом в тверезому стані, а зафіксований результат на його думку зумовлений технічною несправністю цього приладу, який до того ж є несертифікованим газоаналізатором та на його переконання не може використовуватись працівниками поліції. Крім того, ОСОБА_2 вважав складений відносно нього протокол недопустимим, оскільки цей протокол не відповідає вимогам закону. Зокрема ОСОБА_2 посилався на те, що до протоколу не долучено довідку про повторність, в протоколі зазначені неповні реквізити документа, що посвідчує його особу. Крім того, ОСОБА_2 заперечував наявні в матеріалах покази свідків, які на його думку були складені працівниками поліції раніше, а свідки їх лише підписали. Крім того, ОСОБА_2 звернув увагу суду на те, що після складення протоколу працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, що підтверджує той факт, що він був тверезий. У зв'язку з цим просив закрити справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши протокол серії БД № 100472 від 01.01.2018 р. /а.с.1/, довідку, роздруковану газоаналізатором «Драгер» із показником 1,47 /а.с.2/, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння /а.с.3/, письмові пояснення свідків /а.с.4/, рапорт інспектора поліції /а.с.5/, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.7 глави 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 р. - установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до вимог п. 2.9.а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Судом об'єктивно встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з перевищенням допустимої норми алкоголю більш ніж в 7 разів, тобто перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Обговорюючи позицію ОСОБА_2, суд не може взяти до уваги його твердження про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне. Так, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 про те, що прилад Alcotest Drager 6820 не є сертифікованим спеціальним засобом для огляду на стан сп'яніння, оскільки зазначений прилад внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволений для застосування на території України, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію № 14455/2014 від 29.12.2014р. та наказом МОЗ України № 1529 від 29.12.2014р. Крім того, в діях працівників поліції суд не вбачає порушень вимог вищезазначеної Інструкції щодо порядку огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, який проводився в передбаченому законом порядку в присутності двох свідків, після чого був складений акт огляду на стан сп'яніння та протокол за ознаками порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР України. Твердження ОСОБА_2 про те, що свідки лише підписали надані їм працівниками поліції документи спростовуються матеріалами справи, а саме: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких вбачається, що дані особи засвідчили, що в їх присутності ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», який зафіксував показник «1,47%», що узгоджується і не суперечить позиції ОСОБА_2 про те, що після проходження огляду на стан сп'яніння, прилад «Драгер» дійсно зафіксував такий результат. Крім того, судом не виявлено порушень працівниками поліції при складенні відносно ОСОБА_2 протоколу, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та містить обов'язкові складові, які зазначені в цій статті. Суд не може взяти до уваги твердження ОСОБА_2 про те, що в протоколі не в повному обсязі зазначений документ, що посвідчує особу, оскільки з протоколу вбачається, що особу було встановлено на підставі посвідчення водія із вказівкою на серійний номер цього посвідчення. Крім того, не заслуговує уваги посилання ОСОБА_2 про відсутність доданої до протоколу довідки про повторність за ст. 130 КУпАП, оскільки об'єктивно встановлено, що ОСОБА_2 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто не за ознакою повторності.

Крім того, суд враховує, що посилаючись на неправомірні дії працівників поліції під час зупинення ОСОБА_2 та проведення огляду на стан його сп'яніння, останній із скаргами на неправомірні дії поліцейських до відповідних правоохоронних органів до цього часу не звертався.

Також, суд враховує, що ОСОБА_2, посилаючись на те, що він керував транспортним засобом в тверезому стані, в судовому засіданні не надав доказів на підтвердження цього, та не скористався під час зупинення і незгоди із результатами огляду на місці своїм правом пройти огляд на стан сп'яніння в спеціалізованому медичному закладі, а навпаки в протоколі про адміністративне правопорушення висловив свою згоду по суті правопорушення. Суд не може визнати в якості доказу на підтвердження цього той факт, що працівники поліції не усунули ОСОБА_2 від подальшого керування транспортним засобом, оскільки правомірність дій працівників поліції може бути предметом розгляду відповідних скарг до правоохоронних органів на дії цих працівників.

А в цілому позицію ОСОБА_2 суд визнає такою, що протирічить сукупності вищенаведених та досліджених в судовому засіданні доказів та свідчить про намагання ОСОБА_2 уникнути адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» -у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 грн. 40 коп., який також підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1,251,252, 268,283-285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. на користь держави.

Роз'яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв