АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1421/17 Головуючий у першій інстанції: Воробйов В.Л.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Іванченко О.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 лютого 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Амур-Нижньодінпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 12.09.2017 року о 00-07 год. ОСОБА_3 в районі будинку № 26 по вул.Солончакова у м. Дніпрі, керував автомобілем «Деу» № НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови) та від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

При цьому вказує, що обставини викладені у протоколі та в постанові суду не відповідають обставинам справи.

Так зазначає, що він не відмовлявся від проходження медичного огляд, та йому ніхто не пропонував пройти пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 підтримали подану ОСОБА_3 апеляційну скаргу, просили її задовольнити в повному обсязі та останній в судовому засіданні вказав він разом зі своїм сусідом ОСОБА_5 повертався пізно ввечері 11.09.2017 року на автомобілі, який належить ОСОБА_5 додому.

Увесь час за кермом автомобіля був ОСОБА_5 Коли вони поверталися додому, ОСОБА_5 згадав, що йому треба купити деякі продукти, внаслідок чого вони вирішили заїхати до продуктового магазину «АТБ», розташованого за адресою: вул.Передова, 2 м. Дніпро. Також ОСОБА_5 повідомив йому, що дуже втомився, на що він відповів, що від магазину «АТБ» сяде за кермо автомобіля. У подальшому, після того, як вони відвідали магазин «АТБ», він сів за кермо автомобіля та попрямував додому. Проїхавши невелику відстань від магазину «АТБ», він побачив у дзеркало заднього виду, що за нами їде автомобіль патрульної поліції, який завдяки включеним проблисковим маячкам та застосуванню спеціального звукового сигналу, почали вимагати аби він зупинив автомобіль, що він відразу і зробив. Після того, як він виконав вимогу поліції, до автомобіля підійшов інспектор - лейтенант поліції ОСОБА_6, який повідомив, що на автомобілі не світить підсвітка заднього номерного знаку. Вийшовши з автомобіля він побачив, що дійсно є така несправність та легенько постукав кулаком по номерному знаку, після чого підсвітка знов почала працювати. Далі, Інспектор попросив його пред'явити технічний паспорт на аавтомобіль та його посвідчення водія. Взявши у ОСОБА_5 технічний паспорт на автомобіль та пред'явив його працівникам поліції. Пред'явити своє посвідчення водія він не міг, оскільки забув його вдома, будь-якого іншого документу, який би підтверджував його особу, у нього теж не було при собі. З огляду на це, він повідомив працівникам поліції, що може прямо зараз піти пішки до свого дому, який розташований по АДРЕСА_1 та знаходиться приблизно 250-300 метрів від місця зупинки автомобіля та принести своє посвідчення водія. Водночас, працівники поліції повідомили, що зараз приїде ще один екіпаж поліції та вони з'їздять на ньому до його будинку. Через деякий час Інспектор спитав, чи не бажає він пройти тест на «Драгер», на що він відповів йому: «А навіщо?». Після цього минуло ще декілька хвилин, зважаючи на те, що вже було пізно, він злякався та вирішив швиденько збігати до себе до дому та принести свої посвідчення водія, для того, аби поліцейські впевнилися в тому, що він говорить правду та нарешті відпустили його додому. Водночас, після того, як він побіг, його наздогнали поліцейські та, поваливши його на землю, застосували спецзасоби. Після цього, вони повернулися до автомобіля, він попросив поліцейських викликати швидку, оскільки йому стало погано.

Потім, його відвезли до АНД ВП, у приміщенні якого він попросив поліцейських зняти кайдани, а також надати йому можливість подзвонити своєму адвокатові. В свою чергу поліцейські ігнорували його прохання, зазначаючи при цьому, що вже дуже пізно (більше 1 години ночі) та усі сплять, у т.ч. і адвокати, які надають безкоштовну правову допомогу. Водійське посвідчення віддала його жінка працівникам поліції, які їздили за місцем його проживання. У подальшому Інспектор зачитала його права та повідомила, що остання вилучає у нього посвідчення водія та матеріали адміністративної справи будуть передані до суду.

Свідок лейтенант патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпропетровську інспектора поліції ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що 12.09.2017 року до їх екіпажу №106 звернулась невідома особа з інформацією про водія та пасажира автомобіля, від яких було чуто сильний запах алкоголю, які сіли у автомобіль та поїхали. Так у складі екіпажу 106 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по вул. Солончакова, 26 м. Дніпро ними був зупинений транспортний засіб «Деу» НОМЕР_1, за кермом якого перебував ОСОБА_3, який посвідчення водія при собі не мав, та запропонував взяти водійське посвідчення у нього вдома по АДРЕСА_1 у м. Дніпрі. Лейтенант поліції ОСОБА_6 сказав ОСОБА_3, що необхідно дочекатись другий екіпаж із спец. прибором «Драгер», так як є підозра, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння, маючи характерні ознаки, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, на що ОСОБА_3 проходити медичний огляд відмовився та почав бігти від працівників поліції у бік вул. Янтарної м. Дніпра, але згодом був затриманий із застосуванням спец. засобів. Після чого було викликано карету швидкої допомоги, оскільки ОСОБА_3 скаржився на поганий стан здоров'я та в подальшому його було доставлено до АНД ВП для складання протоколу про адміністративне правопорушення

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Дані вимоги Правил дорожнього руху України ОСОБА_3 порушив.

Однак не визнання вини ОСОБА_3, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №198049 від 12.09.2017 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, їх даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп'яніння, з зазначенням, що вони зауважень до викладеного не мають;

- рапортом інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в м. Дніпрі ОСОБА_7, згідно якого 12.09.2017 року до їх екіпажу №106 звернулась невідома особа з інформацією про водія та пасажира автомобіля, від яких було чуто сильний запах алкоголю, які сіли у автомобіль та поїхали. Так у складі екіпажу 106 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по вул. Солончакова, 26 м. Дніпро ними був зупинений транспортний засіб «Деу» НОМЕР_1, за кермом якого перебував ОСОБА_3, який посвідчення водія при собі не мав, та запропонував взяти водійське посвідчення у нього вдома по АДРЕСА_1 у м.Дніпрі. Лейтенант поліції ОСОБА_6 сказав ОСОБА_3, що необхідно дочекатись другий екіпаж із спец. прибором «Драгер», так як є підозра, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння, маючи характерні ознаки, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, на що ОСОБА_3 проходити медичний огляд відмовився та почав бігти від працівників поліції у бік вул.Янтарної м. Дніпра, але згодом був затриманий із застосуванням спец. засобів. Після чого було викликано карету швидкої допомоги, оскільки ОСОБА_3 скаржився на поганий стан здоров'я та в подальшому його було доставлено до АНД ВП для складання протоколу про адміністративне правопорушення;

- відеозаписом, знятого на нагрудні камери відео спостереження працівників поліції, де зафіксовано факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до якого вбачається, що екіпажем патрульної поліції переслідувався автомобіль НОМЕР_1, при цьому були неодноразово застосовані проблискові маячки, сигнал та гучномовець оскільки водій вказаного автомобіля на вимогу зупинити транспортний засіб, на реагував. Далі, після того як транспортний засіб зупинився, на відео видно, як з водійського сидіння вийшов ОСОБА_3, який посвідчення водія при собі не мав, пояснюючи це тим, що він його забув вдома. На пасажирському сидінні автомобіля «Деу» перебував ще один чоловік. ОСОБА_3 було запропоновано зачекати другий екіпаж патрульної служби для того, щоб доставити його додому та забрати водійське посвідчення. Але ОСОБА_3 через деякий час раптово побіг в сторону вул. Янтарної, на що поліцейські почали його переслідувати з неодноразовою вимогою зупинитися. Наздогнавши ОСОБА_3, працівники поліції застосували до нього спец.засоби - кайданки. Свій поступок ОСОБА_3 пояснив це тим, що він хотів потрапити додому, який розташований неподалеку по вул. Солончакова та взяти водійське посвідчення, оскільки вважав, що так буде швидше, ніж вони чекають екіпаж патрульної служби;

- розпискою до протоколу про адміністративне правопорушення про відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом та передачу його для керуванням ОСОБА_5

До пояснень правопорушника ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки його пояснення спростовуються об'єктивними доказами, оцінку котрим суд першої інстанції надав, а не визнання ним провини - спосіб його захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

Заперечення ОСОБА_3 належним чином не підтверджені, згідно відеозапису з нагрудних камер ОСОБА_3 були роз'яснені права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України; на відео зафіксований факт, що ОСОБА_3 перебував з ознаками стану алкогольного сп'яніння, оскільки він був роздратований, вів себе агресивно, пальці рук тремтіли та у нього була порушена мова. На вимогу працівника поліції пройти медичний огляд на місці, ОСОБА_3 відповів «Навіщо?». Крім того, на відеозаписі видно, що ОСОБА_3 було запропоновано зачекати другий екіпаж патрульної поліції, щоб відвезти його додому, оскільки він забув водійське посвідчення вдома, але він раптово почав тікати та поліцейські почали його наздоганяти, неодноразово вимагаючи запинитись. Після того як працівники поліції його наздогнали, застосували спец.засоби - кайданки та речовину сльозогінної та дратівної дії. Від підпису в протоколі та в отриманні в його копії він відмовився.

Також з того ж відеозапису вбачається, що поліцейські спочатку за допомогою проблискових маячків, потім подавали звуковий сигнал та за допомогою гучномовця намагалися зупинити автомобіль, водій якого - ОСОБА_3 спочатку проігнорував сигнал зупинки, а під час зупинки, коли він вийшов із автомобіля, не надав свої документи, а потім намагався втекти від поліцейських, що дає суду апеляційної інстанції підстави зробити висновок про те, що ОСОБА_3 бажав уникнути бесіди з поліцейськими, аби ті не виявили ознаки алкогольного сп'яніння.

Також у своїх поясненнях у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 вказує, що він злякався та почав тікати від поліцейських до свого будинку - по АДРЕСА_1, що розташований за 250-300 метрів від зупинки працівниками поліції, але разом з тим, відповідно до рапорту інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в м. Дніпрі ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3 тікав по вул.Янтарній у м. Дніпрі, яка розташована перпендикулярно до вул. Солончакова, що також спростовує пояснення ОСОБА_3 в цій частині.

На думку суду апеляційної інстанції дії та поведінка ОСОБА_3, під час його зупинки працівниками поліції - це спосіб будь-яким чином уникнути адміністративної відповідальності, намагання затягнути та відмовитись від бесіди з працівниками поліції, коли він зупинився тільки на чергову вимогу працівників поліції, яка подавалась за допомогою проблискових маяків, звукового сигналу та гучномовця, не надав працівникам поліції своїх анкетних даних, посвідчення водія та намагався втекти від працівників поліції, які неодноразово вимагали його зупинитись, переслідували його та зупинили тільки коли наздогнали його.

Доводи ОСОБА_3 про свою невинуватість, викладені ним у письмових поясненнях в матеріалах справи, в апеляційній скарзі і під час судового засідання, не спростовують зазначені докази, які у своїй сукупності свідчать про недотримання ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, який зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Суд також звертає увагу, що Закон не передбачає, неодноразового пропонування працівниками поліції пройти медичний огляд, а відповідно інспектором поліції було запропоновано його пройти на місці зупинки, після чого ОСОБА_3 намагався втекти. У приміщенні АНД ВП відмовився підписати протокол та отримати його копію, вів себе зухвало, агресивно та неадекватно.

Доводи ОСОБА_3 стосовно того, що свідки не були присутні під час його відмови від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніня апеляційний суд вважає надуманими оскільки вони спростовуються наявними доказами по даній справі, також суд апеляційної інстанції неодноразово викликав даних свідків у судове засідання проте останні не з`являлись з невідомих суду причин.

Тобто виходячи з наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районнго суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Ю. Іванченко

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ