АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження № 33/790/19/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 Ромуальд, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 02.11.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 02.11.2017 року ОСОБА_2 Ромуальд, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 19.09.2017 року о 22-15 ОСОБА_2 Ромуальд керував автомобілем Тойота Авенсіс державний номерний знак NVZ 740 по вул. Академіка Павлова в м. Харкові з ознаками алкогольного спянніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (ПДР).

На цю постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції були порушені не тільки норми процесуального права, а й положення Конституції України, зокрема судове засідання по справі було проведено формально, що позбавило його реалізувати свої права передбачені ст. 268 КУпАП, а саме заявити клопотання, користуватися допомогою адвоката, перекладача, надати суду докази, які свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що вищезазначене є грубим порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположення свобод. Вважає, що висновки суду першої інстанції є необгрунтованими у звязку з неповнотою проведення судового розгляду, оскільки судом при винесенні оскаржуваної постанови були порушені принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вказує, що в стані алкогольного спяніння він не перебував, оскільки вживання алкогольних напоїв йому заборонено релігією. Під час складання протоколу йому не було розяснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Вказує, що на час складання у відношенні нього протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції вели себе грубо, ображали його, заповнювали усі документи українською мовою, яку він розуміє, але вони змусили його підписати їх не знаючи їх зміст. Крім того зазначає, що в суді першої інстанції він повідомляв, що не розуміє, за що його притягають до відповідальності, оскільки він нічого протиправного не вчиняв, але йому запропонували підписати якийсь документ, складений на українській мові, яку він взагалі не розуміє, і запевнили, що все буде добре. Але пізніше він дізнався, що на нього накладено адміністративне стягнення. Вказує, що вимоги працівників поліції йому бели незрозумілі, оскільки він не розуміє українську мову, і якщо б йому забезпечили перекладача, або спілкувались з ним на російській мові і документи також оформлювали російською мовою, він би безумовно виконав би вимоги щодо проходження огляду на встановлення стану спяніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що є громадянином республіки Кот-дІвуар, на даний час навчається у Харківському національному університеті імені ОСОБА_3 на медичному факультеті, є студентом 5 курсу.

Повідомив, що його було зупинено працівниками поліції, які запідозрили його у перебуванні в стані алкогольного спяніння, на що він заперечував обґрунтовуючи це тим, що в силу релігійних переконань вживати алкоголь заборонено. Після чого прибув ще один екіпаж патрульної поліції який нібито повинен був привезти технічний засіб, який треба було продути, та один з працівників якого почав ображати та принижувати його гідність, та після чого склав адміністративний протокол, який було зачитано на українській мові, яку він не розуміє, після чого було розяснено необхідність залишити свій підпис, аргументуючи це тим, що все буде добре, при цьому технічний засіб так і не було надано. Наполягав на тому, що українською мовою не володіє.

На підтвердження чи спростування пояснень ОСОБА_2 щодо не володіння українською мовою, апеляційним судом було направлено запит до ХНУ ім. В.Н. Каразіна де ставилось питання: «якою мовою здійснюється навчальний процес та викладання предметів на медичному факультеті в групі № 519, а також при складанні іноземцями вступних іспитів». На вказаний запит заступником директора Центру міжнародної освіти ОСОБА_4 повідомила апеляційний суд, що ОСОБА_2 є студентом 5-го курсу медичного факультету російської форми навчання.

На переконання апеляційного суду вказана інформація підтверджує доводи апелянта щодо не володіння ним українською мовою, та порушення вимог п. «е» ч. 3 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Крім того, апеляційним судом здійснювався запит до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області щодо надання до суду відеозапису з нагрудних камер поліцейських від 19.09.2017 року при складання протоколу серії БР 194419 відносно ОСОБА_2, але до апеляційного суду надійшла відповідь, що такий відеозапис був знищений у звязку із закінченням терміну зберігання.

Також в судове засідання апеляційного суду викликались інспектори поліції, які складали матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, які були належним чином повідомленні про судове засідання, одна останні в судове засідання не прибули, тим самим не спростували посилань апелянта про вказані вище порушення при складанні відносно нього адміністративного матеріалу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що об'єктивних даних, які б підтверджували вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, що у даному конкретному випадку полягає у ніби то ухиленні ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, матеріали справи не містять.

З метою дотримання положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги положення ч. 3 ст. 62 Конституції України вважаю, що матеріали справи не містять належних доказів вини ОСОБА_2, у звязку з чим постанова судді Московського районного суду м. Харкова від 02.11.2017 року підлягає скасуванню, а провадження відносно ОСОБА_2 закриттю на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Ромуальда задовольнити.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкові від 02.11.2017 року скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1