Єдиний унікальний номер 235/274/18 Номер провадження 33/775/123/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м.Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі судді Шигірта Ф.С.,

за участю секретаря Долі В.В.,

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Гродівка Красноармійського (на теперішній час Покровського) району Донецької області, громадянина України, військовослужбовця, водія військової часини А 1978, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, 16 січня 2018 року о 09 год. 45 хв. ОСОБА_2 в порушення п.2.9(а) Правил дорожнього руху на 152 км автодороги Запоріжжя-Донецьк керував транспортним засобом автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, в стані алкогольного сп'яніння. Пройшов медичний огляд на стан сп'яніння в КЛПУ «Великоновосілківська центральна районна лікарня», який підтвердив, його перебування в стані алкогольного сп'яніння.

З постановою не погодився ОСОБА_2 та оскаржив її в апеляційному порядку. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку з недоведеністю його вини в скоєнні даного адміністративного правопорушення. Вказує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, його особу встановлено на підставі військового квитка, даних про наявність у нього посвідчення водія матеріали справи не містять. Судом помилково застосовано позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки таке право у нього відсутнє. Зазначає, що допущено ряд процесуальних порушень під час розгляду справи. Суд першої інстанції не розглядав справу у вказаний час, а лише видав постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, чим порушив його право на захист під час розгляду справи. Твердження суду про визнання ОСОБА_2 провини у вказаному правопорушенні не відповідають дійсності, оскільки останній не був присутній під час розгляду справу і не міг давати жодних пояснень. Зазначає, що поліцейський не запропонував йому пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки. Висновки, щодо медичного огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння вважає недійсними, оскільки при проведенні огляду, в порушення вимог законодавства використовувався технічний прилад.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню з таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у відповідній точності із законом.

Так, згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не виконав вищевказані вимоги та прийшов до неправильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на таке.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р №1103, якою затверджено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»; спільним Наказом МВС та МОЗ України віл 9 листопада 2015р. № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», самою Інструкцією.

Доводи ОСОБА_2 щодо порушення порядку проходження огляду на стан сп'яніння, через те, що огляд на стан сп'яніння не проведений на місці зупинки поліцейським в присутності двох свідків, а одразу в медичному закладі лікарем закладу охорони здоров'я є безпідставними.

Пункт 6 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння …», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року N 1452/735 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та передбачає, що огляд на стан сп'яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що дії поліцейських щодо проведення огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я є правомірними.

Апеляційний суд відмічає, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення на водіїв стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, суд не перевірив чи видавалось на ім'я ОСОБА_2 посвідчення водія, оскільки особу встановлено на підставі військового квитка.

Судом апеляційної інстанції, з метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 надано запит до територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з метою з'ясування інформації щодо видачі на ім'я ОСОБА_2 посвідчення водія. З відповіді, отриманої Апеляційним судом Донецької області з вищезазначеного сервісного центру вбачається, що на ім'я громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, видане посвідчення водія серії НОМЕР_2. Дата посвідчення водія 25.01.2006 р., відкриті категорії «В», «С», «D», «Е». З огляду на вищевказане, апеляційний суд прийшов до висновку про безпідставність доводів апелянта в цій частині.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення права на захист та розгляд справи без участі ОСОБА_2, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності, оскільки жодними доказом це не підтверджується.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказом у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису та інше.

Доказами вчинення ОСОБА_2 зазначеного адміністративного правопорушення є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою (а.с. 1), відповідно до якого, ознайомившись з суттю правопорушення ОСОБА_2 виявив бажання надати пояснення на окремому аркуші; довідка №16 від 16.01.2018 р., видана Великоновосілківською центральною районною лікарнею (а.с.2), пояснення свідків (а.с. 3-4).

Відповідно до ст. 252 КУпАП, вказаним доказам по справі судом першої інстанції не надана належна оцінка, оскільки медична довідка не є допустимим доказом та не може свідчити про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9 а ПДР України та як наслідок - вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інструкцією передбачено проведення лабораторних досліджень на визначення стану сп'яніння. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння. Використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, на підтвердження стану алкогольного сп'яніння Великоновосілківська центральна районна лікарня видала довідку №16 від 16.01.2018 р., згідно якої лікарем наркологом виявлені ознаки алкогольного сп'яніння у ОСОБА_2 за допомогою Алкотест №02891 - 1,54%, тобто без проведення біологічного дослідження. Висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння матеріали справи не містять.

За таких умов, твердження апелянта про те, що висновки медичного огляду на стан сп'яніння є недійсними, оскільки проведені в порушення вимог законодавства використовувався технічний засіб є слушними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що довідка №16 видана лікарською установою є неналежним доказом перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння, тому провадження за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.130 ч.1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: