П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., з участю прокурора Малицького С.І., захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвоката ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, обіймає посаду начальника управління освіти Ужгородської міської ради, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу № 102 про адміністративне правопорушення від 08.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_2, обіймаючи посаду начальника управління освіти Ужгородської міської ради, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 5 категорії та субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як посадова особа уповноважена на виконання функцій місцевого самоврядування та яка є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно з підпункту в) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватними інтересами, та діючи у власних інтересах, що полягають у суперечності між особистим приватним інтересам та своїми службовими повноваженнями, наявність яких впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, вчинила дії і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до розпорядження голови Ужгородської міської ради № 9-р від 17.01.2013 року ОСОБА_2 переведено з посади заступника начальника управління освіти на посаду начальника управління освіти з 18.01.2013 року із посадовим окладом 1467 грн. на місяць із збереженням 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідно до посадової інструкції начальник управління освіти Ужгородської міської ради: здійснює керівництво діяльністю управління, затверджує положення про відділи, підрозділи і служби управління освіти міської ради, видає у межах компетенції накази, призначає на посаду та звільняє працівників управління, керівників комунальних навчальних закладів, заохочує та накладає дисциплінарні стягнення на працівників управління, розпоряджається коштами, які виділяються на утримання управління освіти тощо.

Таким чином, ОСОБА_2 є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення, відповідно до підпункту в) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно зі ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи місцевого самоврядування зобовязані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані: не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_2, будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (памятка від 31.10.2013 року). всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за грудень 2015 року, де зазначила лише себе та встановила собі одноособово плановий розмір премії 200 відсотків.

Згідно з абзацом 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п. 2.1. розділу II. Періодичність преміювання «Положення про преміювання та виплату надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи в органах місцевого самоврядування працівників апарату міської ради, виконкому, його управлінь та відділів», затвердженого рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 15.08.2012 року № 268, преміювання та виплата надбавки працівникам апарату ради, виконкому, його управлінь та відділів проводиться за наслідками роботи за місяць за фактично відпрацьований час.

Згідно з п. 2.5. цього розділу інформація про результати роботи щомісячно, до 20 числа направляється керівниками структурних підрозділів заступникам міського голови, які доповідають про стан міському голові.

Відповідно до п. 4.1 розділу IV Розмір премії «Положення про преміювання та виплату надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи в органах місцевого самоврядування працівників апарату міської ради, виконкому, його управлінь та відділів», затвердженого рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 15.08.2012 року № 268, розмір премії працівників міської ради, виконкому та керівникам самостійних управлінь та відділів визначає міський голова залежно від особистого вкладу в загальні результати роботи.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_2 при підписанні подання на своє преміювання за грудень 2015 року, яке не передбачене Положенням, виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом, який полягає у бажанні отримати премію та своїми службовими повноваженнями, що проявилися у одноособовому визначенні та встановленні собі розміру премії у 200 відсотків, в порушення п. 4.1. розділу IV розмір премії «Положення про преміювання та виплату надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи в органах місцевого самоврядування працівників апарату міської ради, виконкому, його управлінь та відділів».

Відповідно до листа Ужгородської міської ради від 03.11.2017 року № 4725/03-2017 відсутня інформація стосовно повідомлень про наявний конфлікт інтересів ОСОБА_2

Вказаними діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення місцем вчинення правопорушення в даному випадку є місце роботи ОСОБА_2, а саме, адміністративна будівля управління освіти Ужгородської міської ради, яка розташована за адресою: м. Ужгород, пл. Жупанатська, 3. Датою вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, є 22.12.2015 року. Датою виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, є дата складання протоколу.

Обєктивних причин про невжиття заходів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів ОСОБА_2 перевіркою не встановлено.

На підставі вищевикладеного, за твердженням особи, яка склала протокол, в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме, вчинила дії і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Відповідальність за порушення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачена ст. 65 Закону та ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Факт правопорушення, як зазначено у протоколі, підтверджується: копіями «Положення про преміювання та виплату надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи в органах місцевого самоврядування працівників апарату міської ради, виконкому, його управлінь та відділів», затвердженого рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 15.08.2012 року № 268, листом Ужгородської міської ради від 03.11.2017 року № 4725/03-2017, памяткою державного службовця від 31.10.2013 року, поданням на преміювання працівників управління освіти за грудень 2015 року, розпорядженням від 22.12.2015 року № 173-р з додатком та іншими матеріалами, які знаходяться у справі.

Захисник особи, відносно якої складено протокол адвокат ОСОБА_1 зауважив, що у діях ОСОБА_2 відсутні як подія правопорушення, так і склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому просив провадження у даній справі закрити. Зазначав, що з вказаним протоколом ОСОБА_2 категорично не погоджується, вважає незаконним, надуманим і складеним з фактичними, юридичними та змістовними протиріччями, і таким, що грубо порушує її законні права та інтереси. За твердженням захисника у травні 2017 року стосовно ОСОБА_2 було складено тим же підрозділом поліції протокол від 11.05.2017 року № 27 про порушення нею ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП з аналогічними звинуваченнями щодо неї, але за десять місяців 2016 року постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.10.2017 року вказаний протокол був закритий за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. На думку захисника, судова практика також підтверджує правильність зазначеного рішення, зокрема, постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2017 року, оскільки всі рішення набрали законної сили і не оскаржувалися прокуратурою Закарпатської області. Також 26.12.2017 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області був закритий за відсутності події та складу адміністративного правопорушення протокол № 101 від 08.12.2017 року за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП щодо ОСОБА_2, тобто преміювання її в грудні 2015 року. Крім того, захисник зауважує, що викладене у протоколі є викривленням дійсності та фактичних обставин у справі. Вважає, що при перевірці обставин преміювання ОСОБА_2 мали бути відібрані пояснення у міського голови ОСОБА_3, безпосереднього начальника заступника голови міськради ОСОБА_4, в.о. начальника відділу взаємодії з правоохоронними органами та протидії і запобіганню корупції Ужгородської міськради ОСОБА_5, працівників бухгалтерії управління щодо встановлення реального механізму нарахування та прийняття рішення щодо виплати премії посадовцям Ужгородської міської ради. Дані пояснення спростували б голослівні та неправові твердження особи, яка складала протокол. У своїй роботі ОСОБА_2 керувалася Конституцією та Законами України, іншими підзаконними актами, а також рішеннями уряду України та міського голови, посадовою інструкцією. Вказує, що ОСОБА_2 виконувала розпорядження міського голови та міської ради, надаючи подання своєму безпосередньому начальнику, а саме ОСОБА_4, яке готувалося бухгалтерією управління. В самому поданні зазначалися можливості про відмову у преміюванні, його зменшенні чи збільшенні. Фонд преміювання затверджувався головою міської ради на рік. Захисник зазначає, що ОСОБА_2 інформувала свого безпосереднього начальника, і в неї не було конфлікту інтересів, оскільки рішення про премію приймалося не нею, тобто в коло її повноважень питання преміювання не входило, а саме, подання не було підставою для прийняття рішення про преміювання, як і рішення преміювання її за неповний робочий місяць, яке може бути прийняте міським головою міста лише одноособово. Також вона інформувала свого безпосереднього начальника, оскільки останній знав про антикорупційне законодавство, самі положення розроблялися управлінням правового забезпечення міської ради, за його виконанням слідкували керуючий справами міськвиконкому, начальник відділу по роботі з кадрами, антикорупційний відділ, і тому ОСОБА_2 була переконана, що суперечки інтересів щодо виплати премії в неї немає. Дані висновки підтвердженні актом службового розслідування від 12.06.2017 року, який був наданий суду у вищезазначеній справі.

Заслухавши позицію прокурора, пояснення захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у даній справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обовязок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами ст. ст. 245, 252 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне дослідження всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обовязковими елементами якого є: обєкт, обєктивна сторона, субєкт, субєктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, повязаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів службових осіб, діяльність яких вони регулюють.

Статтею 29 Закону України «Про запобігання корупції» встановлені заходи зовнішнього та самостійного врегулювання конфлікту інтересів, а саме зазначено, що зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом: 1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; 2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень; 3) обмеження доступу особи до певної інформації; 4) перегляду обсягу службових повноважень особи; 5) переведення особи на іншу посаду; 6) звільнення особи.

Особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів, можуть самостійно вжити заходів щодо його врегулювання шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади.

Позбавлення приватного інтересу має виключати будь-яку можливість його приховування.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 року за № 223-943/0/4-17 зазначив, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати обєктивний вираз, а також часовий взаємозвязок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на обєктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення. 3) наявність повноважень на прийняття рішення. 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на обєктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

З урахуванням викладеного, аналізуючи наявні у матеріалах справи дані, вважаю, що у ОСОБА_2 був наявний приватний інтерес, який полягає у щомісячному отриманні заробітної плати, до складу якої входить і виплата премії, однак, цей інтерес не мав ознак реального, а є потенційним.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» посадова особа місцевого самоврядування особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтями 1, 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п. 2.5 Положення про преміювання та виплату надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи в органах місцевого самоврядування працівників апарату міської ради, виконкому, його управлінь та відділів, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 15.08.2012 року № 268, інформація про результати роботи щомісячно, до 20 числа направляється керівниками структурних підрозділів заступникам міського голови, які доповідають про стан справ міському голові.

Пунктами 4.1, 4.4 вказаного Положення визначено, що розмір премії працівникам міської ради, виконкому та керівникам самостійних управлінь та відділів визначає міський голова залежно від особистого вкладу в загальні результати роботи. Премії працівникам максимальними розмірами не обмежуються. Розмір премії та надбавки за високі досягнення у праці та виконання особливо важливої роботи в органах місцевого самоврядування заступникам керівника, працівникам самостійних управлінь визначає керівник управління в залежності від особистого вкладу в результати роботи кожного працівника.

Згідно з актом проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_2, затвердженим міським головою Ужгородської міської ради 12.06.2017 року, комісія встановила, що ОСОБА_2, діючи виключно у межах своїх посадових повноважень під час підготовки документів керувалася п. 2.5 Положення про преміювання та виплату надбавки за високі досягнення у праці та виконання особливо важливої роботи працівникам апарату міської ради і виконавчих органів ради в органах місцевого самоврядування. Згідно з цим документом, керівник управління подає планову пропозицію щодо преміювання за місяць відповідно до фонду заробітної плати управління для погодження і прийняття рішення профільним заступником міського голови та остаточного затвердження рішення щодо преміювання конкретної посадової особи міським головою. Виплата премії проводиться бухгалтером структурного підрозділу на підставі розпорядження міського голови. ОСОБА_2 не порушила чинне законодавства і не використовувала службове становище у особистих цілях. Комісією не встановлено фактів неправомірних дій ОСОБА_2

Відтак, оскільки ОСОБА_2 готувала подання про преміювання за грудень 2015 року щодо себе, проте дане подання обовязково проходило погодження із профільними заступниками та керуючим справами виконкому і подавалися до відділу кадрової роботи, нагород та спеціальної роботи, тобто рішення приймалося фактично ОСОБА_2 не одноособово та мало ознаки пропозиції про призначення премії, а не остаточно прийнятого рішення, так як вказані інші особи мали повноваження частково або повністю зменшити виплату премії будь-якій особі, яка зазначена у поданні. Крім того, після цього подання проходило процедуру затвердження безпосередньо міським головою Ужгородської міської ради, який також мав повноваження на зменшення виплати премії або відмови у її виплаті взагалі, тобто ОСОБА_2 фактично самостійно не приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів, та не мала на це відповідних повноважень, що виключає відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Разом з тим, сам факт підписання ОСОБА_2, як начальником управління освіти Ужгородської міської ради, подання про своє преміювання за грудень 2015 року, не може свідчити про вчинення нею дій, спрямованих на прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, як про це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки прийняття остаточного рішення про нарахування і виплату премії не відноситься до її компетенції, проходить процедуру погодження та затвердження, зазначене рішення не приймалося нею самостійно. А тому, у даному випадку було реалізовано право начальника управління освіти Ужгородської міської ради на встановлені законами та Конституцією України гарантії щодо оплати праці, а відтак, суперечностей у даному випадку у її особистих та службових інтересах не вбачається.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи доводи захисника особи, відносно якої складно протокол про адміністративне правопорушення, письмові докази на підтвердження доводів, доданих до протоколу та які містяться у матеріалах справи, приходжу до висновку про не встановлення вини ОСОБА_2 у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, відтак, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 172-7 ч. 2, 247 п. 1, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_6