Провадження № 33/779/88/2018
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Івано-Франківська, вул. Коновальця, 123/53, приватний підприємець, громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві ) грн. 40 коп.

З постанови судді вбачається, що 15.10.2017 року о 02 год. 42 хв. у м. Івано-Франківську, по вул. Івасюка, 26, ОСОБА_2 керував автомобілем марки Даймлер Крайслер, н.з ZS7854P з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Просить постанову судді Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2018 року щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було розяснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що дійсно в зазначений в протоколі час, він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці та проходив такий огляд, хоча йому не надали сертифікату відповідності на алклтестер «Драгер», за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки. Працівники поліції вели себе агресивно, порушуючи при цьому його права закріплені в Конституції України. Окрім цього, зазначає, що він пропонував проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан його алкогольного спяніння, однак працівники поліції не звертали на це увагу.

В суді першої інстанції свою вину заперечив та заявив клопотання про відкладення справи, оскільки уклав договір з адвокатом і бажав щоб розгляд проводився за його участі, на що суддя таке клопотання не задовольнив і не розглянув клопотання про передачу справи до суду за його місцем реєстрації, і такими діями його, було порушено право на захист.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

В засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 пояснив, що того дня у вказаний в протоколі час, був присутній на місці події, однак чи відмовлявся водій ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спянінні на місці та пройти його в медичному закладі, пригадати не може.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги, з метою повного і всебічного зясування обставин справи, зважаючи на вимоги ст.272 КУпАП, також неодноразово викликав свідка інспектора патрульної поліції ОСОБА_5 в судове засідання, однак він не зявлявся в судове засідання без поважних причин, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, і це свідчить про неповагу його до суду і викликає сумнів у достовірності складеного ним протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_6, які просять скасувати постанову, а провадження закрити; переглянувши відеозаписи з нагрудних камер інспекторів поліції; вислухавши пояснення свідка; перевіривши матеріали справи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

Покликання ОСОБА_2 у АС на те, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи, окремі, які суд апеляційної інстанції визнав недостовірними.

Суддя, розглядаючи вище зазначену справу, грубо порушив вимоги ст. 268 КУпАП, без участі захисника, на якому наполягав ОСОБА_2 в судовому засіданні, і таким чином порушив право на захист.

Про те, що ОСОБА_2 уклав договір із захисником 15.01.2018 року, підтверджується наявним в матеріалах справи договором (а.с. 26).

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_2, суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про них.

З оскаржуваної постанови судді не вбачається, що суддя дійсно досліджував наявні в матеріалах справи докази і чи дав їм належну правову оцінку.

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено тільки про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак, будь-яких інших обєктивних доказів щодо керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та відмова від такого огляду вказаний протокол не містить. Також в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення про відомі обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №222109 від 15.10.2017 року та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовлявся від проходження такого огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і від такого проходження в медичному закладі.

Між тим, розгляд справи повинен відбуватися в межах доводів протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, а суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати предявлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Під час апеляційного провадження встановлено грубе порушення відповідними посадовими особами поліції, які були на місці зупинки транспортного засобу та складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року.

Вказана процедура проведення огляду працівниками поліції не дотримана.

На переконання апеляційного суду, лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. За змістом п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що висловив незгоду з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. Як випливає з п. 7 Розділу 1 Інструкції у разі незгоди водія транспортного засобу з результатами проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя. З наведеного чітко випливає, що відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу була підставою для проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

В той час, згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, що має місце і в даному випадку.

Окрім цього, при перегляді відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, вбачається, що водій Сеньків проходив огляд на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою приладу «Драгер», але будь-яких результатів цей прилад не показав. Крім цього, ОСОБА_2 вимагав від інспектора поліції надати йому сертифікат якості відповідності на алкотестер «Драгер», однак будь-яких документів на вказаний прилад йому надано не було. Із даного відеозапису також видно, що вказаний водій погоджувався їхати в медичний заклад та поліцейським стверджував, що будь-які пояснення буде давати тільки в присутності захисника.

Разом з тим, цей відеозапис містить негативне ставлення поліцейських до водія, недотримання вимог законів, що гарантують права водія та громадянина.

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та відмови від проходження такого огляду, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційний суд приходить до висновку, про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням встановленого, вважаю, що будь-яких достовірних доказів, які б підтверджували керування ОСОБА_2 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та відмову в проходженні такого огляду, як це зазначено в протоколі, під час апеляційного розгляду справи не здобуто.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази про вчинення апелянтом зазначеного адміністративного правопорушення, приходжу до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі згідно положень ст. 294 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2017 року щодо ОСОБА_2. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1