П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2018 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Болдовській К.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника адвоката Сагірова Ф.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 січня 2018 року, якою на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.2 ст.130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.,

в с т а н о в и л а:

згідно постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 повторно протягом року 28.10.2017 року о 19-10 год. в Центральному районі м. Маріуполя на Старокримському шосе, біля будинку № 7, блок-пост №5 керував автомобілем KIA RIO, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на визначення стану сп'яніння на місці зупинки із застосуванням технічного засобу «Драгер» та проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 січня 2018 року на ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить останню скасувати та провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Посилався на те, що 28.10.2017 року він дійсно знаходився у стані алкогольного сп'яніння, але 28.10.2017 року о 19-10 год. в Центральному районі м. Маріуполя на Старокримському шосе, біля будинку № 7, блок-пост №5 він не керував автомобілем KIA RIO, дійсно від проходження огляду на визначення стану сп'яніння на місці зупинки із застосуванням технічного засобу «Драгер» та проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, оскільки транспортним засобом не керував, на що звертав увагу працівників поліції, у зв'язку з чим не порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд безпідставно не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_4, який 28.10.2017 року керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції на блок посту.

Звертає увагу на те, що пояснення працівників патрульної поліції суд взяв до уваги як доказ його вини безпідставно, останні не можуть бути свідками щодо відомим їм обставинам у адміністративному правопорушенні, оскільки зацікавлені у визнанні його винним, тому суд не вправі обґрунтовувати судове рішення їх показаннями.

Крім того, звертає увагу не те, що постанова судді містить протиріччя, в описовій частині постанови його дії кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, в мотивувальній частині суд прийшов до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а резолютивній частині він не був визнаний винним взагалі, але був підданий адміністративному стягненню за ч.2 ст.130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_2 та його захисника адвоката Сагірова Ф.П., які підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду скасувати, провадження по справі щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП України, перевіривши матеріали справи, вважаю що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню з наступних підстав.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 вину у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не визнав, у суді апеляційної інстанції наполягав на тому, що він не керував автомобілем, за кермом знаходився свідок ОСОБА_4, який і був зупинений працівниками поліції, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, оскільки він не керував транспортним засобом, не заперечував сам факт знаходження у стані алкогольного сп'яніння, і вважав дії поліцейських незаконними. Вимоги Правил дорожнього руху не порушував, неодноразово звертав увагу поліцейських патрульної служби, які прибули на місце зупинки транспортного засобу, що за кермом знаходилась інша особа, але останні ігнорували його пояснення та не намагалися з'ясувати дійсні обставини.

Судом було встановлено, що саме ОСОБА_2 28.10.2017 року о 19-10 год. в Центральному районі м. Маріуполя на Старокримському шосе, біля будинку № 7, блок-пост №5 керував автомобілем KIA RIO, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності свідків.

З постанови районного суду від 24 січня 2018 року вбачається, що суд прийшов до висновку що саме ОСОБА_2 28.10.2017 року о 19-10 год. в Центральному районі м. Маріуполя на Старокримському шосе, біля будинку № 7, блок-пост №5 керував автомобілем KIA RIO

В обґрунтування свого висновку суд посилається на пояснення свідків ОСОБА_5, який є працівником поліції, а саме начальником патрульної поліції м. Калуш в Івано-Франковської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є представниками патрульної поліції в м. Маріуполь, рапорти співробітників взводу РПСПОП «Івано-Франківськ», СРПП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, кримінальної поліції Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській, які в рапортах зазначали, що вони безпосередньо зупинили ОСОБА_2, який керував транспортним засобом.

Але ОСОБА_2 наполягав на тому, що зі співробітниками взводу РПСПОП «Івано-Франківськ», СРПП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, кримінальної поліції Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, які стверджували що саме він знаходився за кермом автомобіля, у нього виник конфлікт, у зв'язку з чим були викликані працівники патрульної поліції.

З відеозапису підтверджуються ствердження ОСОБА_8 у той частині, що він саме працівникам патрульної поліції повідомляв та наполягав на тому, що за кермом автомобіля знаходилась інша особа.

Але працівниками поліції це повідомлення було проігноровано, у ОСОБА_8 не було з'ясовано хто саме за його версією знаходився за кермом автомобіля під час зупинки транспортного засобу, не були вилучені записи з камер відео спостереження, на які посилалися працівники поліції, що несли службу на блокпосту, що також вбачається з наданого видіозапису, з метою спростування чи підтвердження стверджень ОСОБА_9

У судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 пояснила, що саме зі слів співробітників взводу РПСПОП «Івано-Франківськ», СРПП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, кримінальної поліції Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській їй стало відомо що, за кермом транспортного засобу знаходився ОСОБА_8, останні також посилались на наявність камер відео спостереження, з відеозапису яких можливо було ідентифікувати особу, яка знаходилась за кермом, але зазначені відеозаписи вилучені не були, на даний час за часом записи не збереглися

Таким чином даний доказ втрачений.

У будь - якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання співробітників взводу РПСПОП «Івано-Франківськ», СРПП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, кримінальної поліції Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській, патрульної поліції, оскільки такі особи мають у провадженні процесуальний інтерес на стороні визнання вини правопорушника.

Такі показання не можуть визнаватися доказами, оскільки отримані із неналежного процесуального джерела.

У даному випадку рапорти співробітників взводу РПСПОП «Івано-Франківськ», СРПП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, кримінальної поліції Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській повинні бути підтверджені іншими доказами, якими могли бути відеозаписи з камер відео спостереження, які не були надані суду як доказ та втрачені на час розгляду справи у суді, чи свідки.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він 28.10.2017 року на прохання дружини ОСОБА_2 керував автомобілем KIA RIO, державний номер НОМЕР_1, та був зупинений на блок-посту.

Пояснення вказаного свідка не спростовані.

Розпискою ОСОБА_4 від 28.10.2017 року, якому переданий для керування автомобіль KIA RIO, державний номер НОМЕР_1, підтверджується факт знаходження вказаної особи на місті зупинки транспортного засобу, але останній не надав працівникам патрульної поліції пояснення щодо відомим йому обставин.

Таким чином, по справ і не було добуто доказів хто саме знаходився за кермом автомобіля.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а саме згідно п.4,6,8 вказаного порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Зі змісту ст.130 КУпАП вбачається, що до адміністративної відповідальності зокрема може бути притягнута особа яка керує транспортним засобом та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

В суді апеляційної інстанції не були спростовані ствердження ОСОБА_2 про те, що він 28.10.2017 року не являвся водієм транспортного засобу, у зв'язку з чим відмова від проходження огляд на стан сп'яніння була прийнята в порушення встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння

За таких обставин постанову районного суду слід скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 КпАП України,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 січня 2018 року, якою на ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, - скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Свіягіна І.М.