Єдиний унікальний номер 243/8651/17 Номер провадження 33/775/77/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Савкова С.В., за участі: секретаря судового засідання Ільяшенка С.О., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,його захисника Мізюка С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - Мізюка С.В. на постанову судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року, якою :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень (десять тисяч двісті гривень) 00 коп., з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із зазначеним рішенням не погодився захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, та подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, а лише не погодився їхати до медичного закладу. Посилається не те, що працівниками поліції порушено порядок огляду на стан наркотичного сп'яніння, тому протокол про адміністративне правопорушення не дійсний, а постанова про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності - не законна.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши особу, притягнуту до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Мізюка С.В., дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Так, визнаючи ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд обґрунтовано взяв до уваги докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 094096 від 26 вересня 2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом Geely MR-7151A, державний номер НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_5, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, та від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зазначили, що ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від огляду на стан наркотичного сп'яніння. Крім того, вина підтверджується відеозаписом правопорушення, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_2 дійсно має дивну поведінку (розв'язаність, нечітка мова, координація рухів), працівники поліції роз'яснили ОСОБА_2 передбачені Конституцією України права, та запропонували останньому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, однак ОСОБА_2 відмовився від огляду в присутності двох свідків, що добре видно та чутно на вказаному відеозаписі.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_2 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 чт. 130 КУпАП.

Апеляційна інстанція не погоджується з доводами апеляції щодо порушення працівниками поліції порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння з огляду на таке.

В судовому засіданні апеляційної інстанції шляхом перегляду відеозапису адміністративного правопорушення встановлено, що у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_2 перебуває саме у стані наркотичного сп'яніння.

Згідно п.12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп'яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Ця Інструкція покроково встановлює дії працівника поліції в разі підозри про перебування водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв'язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Відтак, дії працівників поліції щодо ОСОБА_2 жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, оскільки вона передбачає порядок проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння також у закладі охорони здоров'я.

За таких підстав, доводи апелянта про те, що на вимогу ОСОБА_2 працівниками поліції не було проведено його огляд на стан сп'яніння саме на місці зупинки не ґрунтуються на вищевказаних нормах закону, та є, на думку апеляційного суду, спробою правопорушника уникнути адміністративної відповідальності .

Крім того, апеляційна інстанція вважає за необхідне звернути увагу на строки оскарження постанови суду першої інстанції.

Так, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції від 13 жовтня 2017 року надійшла до апеляційного суду лише 17 січня 2018 року, однак підписана вказана скарга апелянтом 20 жовтня 2017 року, і з пояснень захисника Мізюка С.В. відправлена ним поштою через декілька днів після постановлення рішення в межах строку,передбаченого чинним законодавством.

Оскільки штемпель на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга поганої якості, є нечітким, апеляційна інстанція не має можливості перевірити твердження захисника Мізюка С.В. щодо строків апеляційного оскарження постанови від 13 жовтня 2017 року, інші дані,які б свідчили про дату подачі апеляційної скарги та спростовували доводи захисника відсутні в матеріалах справи, то апеляційний суд вважає за необхідне визнати пояснення захисника Мізюка С.В. та правопорушника ОСОБА_2 такими, що відповідають дійсності, а тому апеляційна скарга підлягає розгляду як така, що подана у термін, встановлений статтею 294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - Мізюка С.В. залишити без задоволення, а постанову судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_2 - без змін .

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Савкова