П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю захисника особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 07 жовтня 2017 року в 04 год. 30 хв. керував автомобілем «БМВ», номерний знак НОМЕР_1 по бульвару Шевченка в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_2 зазначає, що 07 жовтня 2017 року він дійсно керував автомобілем «БМВ», після чого був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу «Драгер», на що він відмовився, оскільки просив надати йому сертифікат відповідності.

Апелянт звертає увагу на те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд в медичному закладі, чим порушено порядок проходження огляду на стан сп'яніння, а тому він вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 424148 від 07 жовтня 2017 року (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 2), відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції, а також записом в протоколі самого ОСОБА_2 про те, що він вживав пиво. Ці докази є належними, допустимими та достатніми для визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_2 ознайомлений з правами та обов'язками. Будь - яких зауважень стосовно того, що поліцейський на його вимогу не надав відповідні документи та відмовив у направленні до медичної установи для проведення огляду, ОСОБА_2 не заявляв.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані сп'яніння.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 не заперечує факт відмови від проходження огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 також не наведено доводів на спростування висновку суду про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із відеозапису, який наданий стороною захисту, ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції.

Апеляційний суд зазначає, що інформація, яка міститься на вказаному запису не спростовує та не підтверджує доводів апелянта про те, що ОСОБА_2 не погоджувався пройти огляд на визначення стану сп'яніння на місці зупинки, а просив направити до медичного закладу та що поліцейськими порушений порядок проведення такого огляду.

В той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що винуватість ОСОБА_2 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які засвідчили відмову ОСОБА_2 як від проходження медичного огляду, так і за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння.

Отже, ОСОБА_2 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп'яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, за результатами розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову та закрити провадження у справі, скасувати постанову та прийняти нову.

В той же час, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не вказано, з яких підстав постанова суду підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун