Справа 139/148/18
Провадження № 3/139/29/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., з участю правопорушника ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_2,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від заступника начальника Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

В С Т А Н О В И Л А:

Щодо ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 вмінено у вину, що він 26 грудня 2017 року о 01-ій годині 30 хвилин по вул. Тараса Шевченка, 1 в с. Святопетрівське Києво-Святошинського району Київської області керував транспортним засобом "ВАЗ 21093", номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Свою винність у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 не визнав, пояснив: 27 грудня 2017 року близько 01-ої години 30 хвилин в с. Святопетрівське Києво-Святошинського району Київської області його було зупинено працівниками поліції. Жодної підстави із зазначених в законі для зупинки його автомобіля у працівників поліції не було. При зупинці працівники поліції попросили показати їм документи, потім безпідставно висловили припущення, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Однак, він ввечері виїхав з місця свого постійного проживання в с. Рівне до Київської області, де на той час працював, і вранці мав приступити до виконання своїх обовязків водія бензовоза. Тому, в той день і напередодні будь-яких спиртних напоїв він не вживав. Огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки працівники поліції пройти не пропонували, не пропонували проїхати до лікарні. Записавши в якийсь документ його дані, поліцейські відпустили його. Ніякого протоколу при ньому не складалося, не пропонувалося підписати будь-який документ. Отримавши повістку до суду, він ознайомився з матеріалами справи, отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення. Викладені в ньому факти не відповідають дійсності. Крім того, поліцейськими у протоколі про адміністративне правопорушення вказано двох свідків, але під час його спілкування з поліцейськими (їх було два чоловіка) взагалі не було нікого стороннього. Просив закрити справу.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 зауважив, що дані, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам, що мали місце в той час і в тому місці, та не доводять наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, по-перше, працівники поліції не мали підстав зупиняти ТЗ, яким керував ОСОБА_1; по-друге, працівники поліції не провели огляд на стан спяніння на місці зупинки ТЗ; по-третє, лише відмова пройти медичний огляд на стан спяніння в лікувальному закладі є доказом порушення п. 2.5 ПДР та підставою для складання відповідного протоколу; по-четверте, пояснення свідків не можна брати до уваги, оскільки вони є шаблонними, із зарання підготовленими бланками, що містять пояснення особи по суті. Просив за наслідками розгляду справи винести постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду справи вважаю, що працівниками поліції не було дотримано вимог статті 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року, з огляду на наступне:

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 3 цього Порядку, огляд проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 326384 від 26 грудня 2017 року слідує, що ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Однак, як пояснив сам ОСОБА_1 при розгляді справи, він не відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу, оскільки йому не пропонували його пройти.

Таким чином, у разі відмови ОСОБА_1 на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, працівник поліції зобов'язаний був вказати про це у відповідному акті, а далі повинен був забезпечити його доставку до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп'яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

Аналізуючи положення нормативних актів, що передбачають порядок направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння, приходжу до висновку, що вищезазначені нормативні акти вимагають направляти до закладу охорони здоров'я не всіх водіїв, а лише тих, які відмовились від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи висловили незгоду з його результатами, а також осіб, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що особа перебуває в стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Докази, які б вказували на дотримання працівниками поліції порядку огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу у справі відсутні.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення як свідків події зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Так, свідками підписані шаблонні, зарання виготовлені на компютері з текстом пояснень та ідентичні пояснення, у яких вказано, що кожен із свідків був «запрошений працівниками поліції бути присутнім при відмові громадянина … від проходження згідно п. 2.5 ПДР України медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння».

Сам ОСОБА_1 заперечив присутність будь-яких свідків під час його зупинки та спілкування з поліцейськими.

Таким чином, ставлю під сумнів пояснення свідків, оскільки вони (пояснення) виготовлені на зарання заготовленими самими працівниками поліції бланках із текстом самих пояснень по суті, викладені із використанням формулювань, що не використовуються громадянами у повсякденній розмовній мові, але мають місце у юридичних документах.

Крім того, поліцейським було порушено п. 1 розділу ХІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року та не відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

З цих підстав, надаю віри поясненням ОСОБА_1, оскільки вони є логічними і послідовними.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Оскільки, при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення було допущено порушення вимог ст. 266 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 326384 не є належним доказом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

З цих підстав, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не доведена і провадження по справі необхідно закрити в зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, п. 1 ст. 247, ст.ст. 1, 9, 23, 34, 221, 249, 251, 252, 276, 277, 279, 280, 284 КпАП України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Справу про вчинення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадженням закрити у звязку з відсутністю події правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП .

Суддя: _____________