Справа № 381/4291/17 Головуючий у І інстанції Суботін А. В.
Провадження № 33/780/290/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 138 21.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2018 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, представника апелянта ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2018 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 13 листопада 2017 року поліцейським Фастівського відділення поліції Васильківського відділу ГУ НП в Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 326242 про те, що ОСОБА_6 13 листопада 2017 року близько 02 години 20 хвилин в с. Велика Мотовилівка Фастівського району Київської області, автодорога Фастів-Борова, під час руху на автомобілі «AUDI A4», н.з. (4T) ECR 590, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Pajero», н.з. АІ 2483 АС, припаркованого на узбіччі, який від удару зіткнувся з автомобілем «DAEWOO LANOS», н.з. АІ 7054 АР, внаслідок чого сталася ДТП та автомобілі отримали механічні ушкодження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2018 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова, на його думку, є незаконною. Апелянт вказує, що під час засідань в суді першої інстанції ним заявлялися клопотання про виклик багаточисельних свідків, які могли підтвердити, що автомобіль Mitsubishi Pajero, н.з. АІ 2483 АС, знаходився на обочині, як це видно зі схеми ДТП, однак, вказані свідки судом допитані не були, що свідчить про необєктивність судового розгляду. Окрім того, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що швидкість автомобіля «AUDI A4», н.з. (4T) ECR 590 була значно вищою ніж зазначає водій ОСОБА_6, що підтверджується локалізацією пошкоджень транспортних засобів і схемою розташування автомобілів після ДТП. Так, відповідно до пояснень ОСОБА_5, які він надав поліцейським, він рухався зі швидкістю 70 км/год. В поясненнях ОСОБА_7, відібраних на місці ДТП, зазначено, що автомобіль AUDI рухався на досить великій швидкості, оскільки сила удару була настільки сильною, що автомобілі від удару відкинуло на декілька метрів. На думку апелянта, швидкість автомобіля AUDI була приблизно 120 км/год. ОСОБА_2 зазначає, що, враховуючи вказані розбіжності, для встановлення швидкості руху автомобіля AUDI необхідно залучити спеціаліста - автотехніка, який експертним висновком може довести показання свідків про те, якою дійсно була швидкість автомобіля AUDI. Окрім того, на думку апелянта, ОСОБА_6 не дотримався вимог п. 13.1 ПДР, оскільки побачивши вказаний дорожній знак він повинен був знизити швидкість з метою запобігання ДТП на перехресті, чого він не зробив, і в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем апелянта. На думку водія ОСОБА_2, порушення ОСОБА_5 вимог п. 13.1 ПДР доводиться схемою ДТП, а саме, розташуванням автомобілів на ній, у звязку з чим, висновки суду першої інстанції щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що заявлені апелянтом обставини не відповідають дійсності, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів слідує, що автомобіль Mitsubishi Pajero, н.з. АІ 2483 АС знаходився на проїзній частині в темну пору доби без будь-яких розпізнавальних знаків та без увімкнених світлових приборів. Не було виставлено знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані 40 м до транспортного засобу поза населеним пунктом. Окрім того, він зазначає, що вказівкою на те, що не було здійснено допиту свідків, апелянт намагається ввести суд в оману, оскільки жодних клопотань з цього приводу заявлено не було. Це ж стосується і проведення транспортно-трасологічної чи автотехнічної експертизи. Також захисник зазначає, що ОСОБА_5 не було порушено швидкісного режиму.

Заслухавши думку ОСОБА_2 та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку захисника ОСОБА_3, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_9, переглянувши відеозапис та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції зазначені вимоги чинного законодавства були дотримані в повному обсязі.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив що 13 листопада 2017 року разом зі своїм знайомим ремонтували автомобіль «Mitsubishi Pajero», у якого зникла електрика та не горіли габарити. Автомобіль стояв на узбіччі дороги, коли в нього вїхав автомобіль «AUDI A4». Дана ділянка дороги не освітлюється ніяким чином. Аналогічні пояснення ним надавалися в суді першої інстанції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що 13 листопада 2017 року близько 20-22 години у автомобіля «Mitsubishi Pajero», в якому знаходилися він та ОСОБА_2 зламався бензонасос, внаслідок чого на дорозі він зупинився. Автомобіль вони скотили на узбіччя та він почав ремонт. У нього на голові був ліхтарик, були ввімкнені аварійні сигнали в автомобілі. ОСОБА_2 перебував в салоні автомобіля, але в якийсь момент крикнув: «ОСОБА_9, тікай!», після чого він відчув удар автомобіля «AUDI». На думку ОСОБА_9, винним у ДТП є водій «BMW», який стояв посеред дороги з ввімкненим світлом фар і, можливо, засліпив водія автомобіля «AUDI».

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №326242 від 13 листопада 2017 року, ОСОБА_6 13 листопада 2017 року в с. Мотовилівка на автодорозі Фастів Борова під час руху на автомобілі «AUDI A4», н.з. (4T) ECR 590, не дотримався безпечного інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Pajero», н.з. АІ 2483 АС, припаркованим на узбіччі, який від удару зіткнувся з автомобілем «DAEWOO LANOS», н.з. АІ 7054 АР, внаслідок чого сталася ДТП з матеріальними збитками /а.с. 2/, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР).

Пункт 13.1 ПДР передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як пояснив суду першої інстанції ОСОБА_6, 13.11.2017 року він, керуючи автомобілем «AUDI A4, н.з. (4T) ECR590» в темний час доби рухався з м. Фастова до смт. Борова по автодорозі поза населеними пунктами зі швидкістю 70 км/год. з увімкненим ближнім світлом фар. Не доїжджаючи до с. Велика Мотовилівка, вдалині він побачив світло фар автомобіля, яке світило йому назустріч. Наблизившись ближче, він помітив, що зустрічний автомобіль частково знаходиться на його смузі руху. Для об»їзду перешкоди у вигляді автомобіля він прийняв правіше та рухався ближче до краю проїзної частини по ходу свого руху. Не покидаючи свою смугу руху та не виїжджаючи на узбіччя, він почав здійснювати розїзд з автомобілем, який був розташований посередині проїзної частини і коли порівнявся з ним, то відчув удар, після чого спрацювали подушки безпеки.

Відповідно до схеми ДТП після зіткнення автомобіль «AUDI» знаходився на проїзній частині в своїй смузі руху.

З фототаблиць № 3 та 4 вбачається, що пошкодження автомобіля «AUDI A4, н.з. (4T) ECR590» знаходяться в передній частині до середини автомобіля з правого боку (приблизно на 50-70 см), а у автомобіля Mitsubishi Pajero», н.з. АІ 2483АС вони розташовані з лівого боку ззаду (приблизно на 50-70 см ).

Враховуючи локалізацію пошкоджень та той факт, що автомобіль «AUDI» після зіткнення ще знаходився на проїзній частині, можна дійти висновку, що до зіткнення автомобіль Mitsubishi Pajero» н.з. АІ2483АС частково знаходився на проїзній частині в темну пору доби без будь-яких розпізнавальних знаків та без увімкнених світлових приборів, а також не було виставлено знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані 40 м до транспортного засобу поза населеним пунктом.

Згідно п. 15.11 ПДР України у темну пору доби і в умовах недостатньої видимості стоянка поза населеними пунктами дозволяється лише на майданчиках для стоянки або за межами дороги.

Відповідно до п. 9.9 а) ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі, а згідно п. 9.10 ПДР України разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними.

Враховуючи наведені обставини, а також місце розташування на автодорозі автомобіля БМВ, який частково знаходиться на зустрічній смузі руху по відношенню до його напрямку руху, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_5 порушень правил дорожнього руху.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність постанови суду першої інстанції, в звязку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон