справа № 563/100/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Кулик Є.В., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, прокурора Скрипника Р.М., секретаря судового засідання Федичканич В.Ю., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, непрацюючого,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

У протоколі про адміністративне правопорушення за №2 від 25 січня 2018 року, зазначено, що ОСОБА_1, будучи поліцейським, відповідно до п.п.«з», п.1, ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) суб'єктом на якого поширюється дія зазначеного Закону, у порушення вимог, передбачених ч.2 ст.45 Закону, під час припинення діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави, а саме: перед звільненням з посади, тобто 31.08.2017 року, несвоєчасно без поважних причин, подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, за формою що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме, подав таку декларацію 14.12.2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї винуватості, у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні за ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнав. Дав показання про те, що він був звільнений зі служби за власним бажанням з 31 серпня 2017 року, наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 196 о/с від 31.08.2017 року. Декларацію він дійсно подав 14 грудня 2017 року, оскільки вважав, що ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» не визначено конкретні строки подачі таких декларацій. Крім того, раніше таку декларацію він подати не міг, у зв'язку із збоями на веб сайті НАЗК. Наміру не подавати такої декларації чи подати її із запізненням він не мав, а тому просить провадження відносно нього закрити, у зв'язку з відсутністю події і складу у його діях інкримінованого адміністративного правопорушення.

Прокурор просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, оскільки вважає, що в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Суд, заслухавши пояснення особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Судом встановлено, що старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, згідно витягу з Наказу ГУНП в Рівненській області № 91 о/с від 29 квітня 2016 року, призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Корецького ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області. Ним 07 листопада 2016 року було складено присягу поліцейського на вірність Українському народові.

Отже, відповідно до п. «з» ч. 2 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області №196 о/с від 31.08.2017 року ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням зі служби з поліції від 31 серпня 2017 року.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, повязане з корупцією-діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Зі змісту складеного протоколу випливає, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 45 вказаного Закону (в редакції, що діє з 23.03.2017 р.), субєкти декларування, зокрема, особи визначені у підпункті «а і в» пункту 2, пункті 5 частини першої ст.3 Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобовязані подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №2 від 10.06.2016 р. «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», перший етап системи подання та оприлюднення декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01.09.2016 р. чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають, згідно із статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

За змістом п. п. 2 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 11.08.2016 р., декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким субєктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Крім цього, датою припинення виконання субєктом декларування функцій держави або місцевого самоврядування є дата подання ним декларації, передбаченої п.п. 2 п. 5 цього Розділу, що зазначено у п. 4 абзаці 2 п. 11 Порядку.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію 14 грудня 2017 року (а.с.23).

Для кваліфікації діяння особи за ч.1 ст.172-6 КпАП України необхідним є встановлення саме несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. Разом з тим, у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто, у разі припинення здійснення діяльності, такий термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання. Крім того, роз'яснення НАЗК носять лише рекомендаційний характер, та не можуть слугувати підставою для притягнення до відповідальності.

У своєму рішенні «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14.10.2010 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що у разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків людини або контролюючих органів, рішення приймається на користь людини.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, з суб'єктивної сторони корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини (прямий або непрямий умисел) - державний службовець або інша особа, уповноважена на виконання функцій держави, усвідомлює, що порушує спеціальні обмеження, спрямовані на запобігання корупції, передбачає його суспільно небезпечні наслідки, бажає діяти саме таким чином або свідомо припускає настання цих наслідків.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При складанні протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення не встановлено наявності та направленості умислу ОСОБА_1 не з'ясовували і не перевіряли, суб'єктивна сторона корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, взагалі не зазначена у протоколі.

В той же час, під час розгляду справи ОСОБА_1 зазначив, що умислу неподання декларації не мав, електронну декларацію шляхом заповнення її на офіційному веб-сайті НАЗК подав 14 грудня 2017 року.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність, за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП. У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання корупції»,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження по адміністративній справі № 563/100/18 за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з моменту її винесення до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд Рівненської області.

Суддя: Є.В. Кулик