гСправа № 358/213/18 Провадження № 3/358/56/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Корбут В.М., за участю прокурора Володька Р.І., особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, маючої на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Богуславі Київської області, за ст. 172-6 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

У протоколі про вчинення адміністративного правопорушення № 219 від 06.02.2018 року зазначено, що ОСОБА_1, будучи головним спеціалістом служби у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації, являючись згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням НАЗК 10 червня 2016 року за № 3, припинивши 03.05.2018 року діяльність, повязану в виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, без поважних причин, 15.03.2017 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у несвоєчасному поданні декларації не визнала, та пояснила, що вона працювала на посаді головного спеціаліста служби у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації з 31.03.2017 року по 03.05.2017 року. В день звільнення з роботи їй в усній формі повідомили про необхідність подати електрону декларацію. Оскільки у неї було електроного ключа вона за порадою працівників РДА звернулася до банку. Однак, працівники банку повідомили, що електрона система по виготовленню ключів перезавантажена. Після отримання електронного цифрового підпису вона змогла подати декларацію лише 15.03.2017 року. Злісного умислу на невчасне подання декларації у неї не було.

Прокурор Володько Р.І. просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, оскільки вважає, що в її діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши надані матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розпорядженням голови Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 31.03.2017 року №51-к, ОСОБА_1 тимчасово, на період відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, призначено на посаду головного спеціаліста служби у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації з 31.03.2017 року в порядку переведення з управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області (а.с.28).

Отже, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон), ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення.

Відповідно до розпорядження голови Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 03.05.2017 року № 67-к «Про звільнення ОСОБА_1В.», останню звільнено з посади головного спеціаліста у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації Київської області 03.05.2017 року за угодою сторін відповідно до ч.2 ст. 86 Закону України «Про державну службу» (а.с. 29).

Згідно даних з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію 15 травня 2017 року (а.с.35).

Зі змісту складеного протоколу (а.с.1-11) випливає, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак, відсилає до інших норм.

Примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно- правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Зазначається, що в ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Разом з тим у з випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Тому, посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на підпункт 2 пункту 5 Розділу 11 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого Рішенням № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 р. за № 959/29089) відповідно до якого декларація суб'єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення, а якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення, є безпідставним, оскільки зазначені строки не є законодавчо визначеними.

Таким чином, для кваліфікації діяння особи за ч.1 ст.172-6 КпАП України необхідним є встановлення саме несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. Разом з тим, у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто, у разі припинення здійснення діяльності, судом встановлено, що такий термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання. Крім того, роз'яснення НАЗК носять лише рекомендаційний характер, та не можуть слугувати підставою для притягнення до відповідальності.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язаних з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КУпАП України, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно із рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, згідно розяснень п. 2 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, вбачається, що під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов'язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Згідно із ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом встановлено, що оперуповнаважений поліції зібравши докази, під час складання протоколу прийшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, не дивлячись на те, що в протоколі оперуповнаважений поліції зазначив, що ОСОБА_1 вчинила дане корупційне правопорушення через необережність, оскільки неподавши своєчасно декларацію не усвідомлювала факт протиправності своїх дій, хоч і повинна була і могла їх усвідомлювати (а.с.7).

При дослідженні матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що а ні у протоколі про адміністративне правопорушення, а ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб'єктивної сторони даного правопорушення. Тобто, не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо).

Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_3 та вважає, що причини несвоєчасної подачі електронної декларації є поважними, а відсутність умислу свідчить про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяла умисно, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, яка посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод, на суди покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги, внесення подання прокурором до Апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд Київської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Головуючий: суддя ОСОБА_4