1Справа № 335/1654/18 3/335/463/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про притягнення до адміністративної відповідальності

13березня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2018 року о 07 годині 55 хвилин, на автошляху Запоріжжя-Донецьк 75 км+980 м, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Mersedes-Benz 210 d», державний номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху та не передбачив дорожньої обстановки, виїхав на праве узбіччя та перекинувся, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого було суттєво пошкоджено автомобіль, який йому не належить.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що коли він їхав по дорозі, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода, дорога комунальною службою не була посипана піском, була ожеледиця, автомобіль почало заносити, в результаті чого автомобіль перекинувся. Вважає, що в ДТП винні комунальні служби, які не посипали відповідними матеріалами ділянку дорогу, на якій утворилася ожеледь.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає те, що учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно із ст. 245 КпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і обєктивне зясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 019553, письмовими поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07 лютого 2018 року, схемою місця ДТП, полісом № АМ/3191533, копією свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, фотокартками.

Характер і локалізація пошкоджень транспортного засобу, який він отримав внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, особливості зафіксованих на схемі ДТП положення автомобіля, дають суду підстави вважати, що дії водія ОСОБА_1 у зазначеній дорожній обстановці не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема, пункту 12.1 Правил.

З аналізу вищевказаних документів (схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, письмових пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3В.), суд вбачає, що ОСОБА_1 не вибрав безпечну швидкість руху та не передбачив дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив перекидання транспортного засобу, а тому в діях ОСОБА_1 суд вбачає ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Суд критично оцінує пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, що були дані ним в судовому засіданні та вважає, що ці пояснення є способом його захисту та розцінює їх, як форму захисту від адміністративної відповідальності при наявності доказів, які підтверджують його винність в вчиненні адміністративних правопорушень та виражають бажання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 порушень п. 12.1 ПДР, останнім суду представлено не було.

Крім того, ОСОБА_1 своїм підписом, проставленим в схемі місця ДТП від 07 лютого 2018 року, ознайомився та погодився з обставинами відображеними в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи цю схему дорожньо-транспортної пригоди на предмет її допустимості як доказу по справі, суд враховує те, що вона складалася за участю ОСОБА_1, який добровільність внесених даних засвідчив своїм підписом, при цьому скарг на дії працівників поліції не мав.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього рух, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КпАП України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підстави для сумніву щодо протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, складений повноважною особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення порушника, інші відомості необхідні для вирішення справи, та зібраних по справі доказах - відсутні.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази в справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, так як він, являючись учасником дорожнього руху порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вина водія ОСОБА_1 в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, які знаходилися у причинному звязку із дорожньо-транспортною пригодою, підтверджена дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя, у відповідності до вимог ст. 33 КпАП України, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховує характер вчиненого ним правопорушення, яке представляє підвищену небезпеку для оточуючих, дані про особу правопорушника: вік, соціальне положення, майновий стан порушника, обставини, що обтяжують його відповідальність, та відсутність обставин, що її помякшують, ступінь його вини, а також ставлення до вчиненого, зокрема, ту обставину, що ОСОБА_1, ставши винуватцем ДТП, свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, що свідчить про його незнання та ігнорування правил Дорожнього руху в Україні та бажання таким чином уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, враховуючи ступінь механічних пошкоджень транспортного засобу, а також ризик безпеки спричинення в майбутньому такими діями водія негативних наслідків учасникам дорожнього руху в Україні, з метою запобігання можливих нових правопорушень і дотримання безпеки дорожнього руху, приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, у межах санкції ст. 124 КУпАП, саме у вигляді позбавленням права керування транспортним засобом строком на 8 місяців, що буде згідно ст. 23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 124, 279, 283-285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортним засобом строком на 8 (вісім) місяців.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.О. Макаров