Справа № 461/748/18 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/783/315/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., з участю: прокурора Курача Ю.І., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2018р.

встановив:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2018р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, депутата Львівської обласної ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 352,40 грн. судового збору на користь держави.

Згідно постанови ОСОБА_1, будучи депутатом сьомого демократичного скликання Львівської обласної ради у відповідності до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону, несвоєчасно 07.09.2017р. о 09:50 год. повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, зокрема про придбання ним 19.08.2017р. транспортного засобу - напівпричіп SPITZER SF 2737, 2000 року випуску, вартістю 420287,57 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог покликається на незаконність оскаржуваної постанови, неповне з'ясування обставин справи. Вважає, що обставини, встановлені судом не відповідають матеріалам та обставинам справи. Суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки його запереченням.

Покликається на те, що у період з 00:00 год. 20.08.2017р. по 09:49 год. 07.09.2017р. з незрозумілих технічних причин не міг зайти та авторизуватись на сайті НАЗК, що відповідно, виключало можливість здійснення будь-яких дій через власний персональний електронний кабінет у 10-ти денний строк. За таких обставин, вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки, іншого шляху подання відповідних відомостей не передбачено, а він вчинив усі можливі дія для своєчасного подання суттєвих змін, і наведені обставини свідчать про відсутність у нього умислу на вчинення адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, який заперечив наявність у своїх діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, підтримав свою апеляційну скаргу та просив таку задоволити, думку прокурора про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та безпідставність поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1, який відповідно до підпункту «б» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідальність за ч. 2 ст.172-6 КУпАП настає у випадках неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції яка діяла на момент вчинення правопорушення) у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Так, як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, 19.08.2017р. ОСОБА_1 придбав транспортний засіб - напівпричіп SPITZER SF 2737, 2000 року випуску, вартістю 420287,57 грн., у зв'язку із чим у нього виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Факт придбання даного транспортного засобу ОСОБА_1 підтримав і у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, та зазначив, що знав про обов'язок здійснити письмове повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані у ОСОБА_1 виник упродовж періоду з 00.00 год. 20.08.2017р. по 00:00 год. 30.08.2017р.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справа ОСОБА_1 повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, зокрема про придбання ним 19.08.2017р. напівпричепа SPITZER SF 2737, 2000 року випуску, вартістю 420 287,57 грн., лише 07.09.2017 року о 09:50 год., тобто несвоєчасно, що свідчить про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки несвоєчасне ним повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані пов'язано з тим, що з незрозумілих технічних причин він не міг зайти та авторизуватись на сайті НАЗК, що відповідно, виключало можливість здійснення будь-яких дій через власний персональний електронний кабінет у 10-ти денний строк, що у свою чергу свідчить про відсутність у нього умислу на вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки такі нічим об'єктивно у справі не підтверджені.

При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд визнає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, яку вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Партика І.В.