Справа № 359/1026/18 Головуючий у І інстанції Кабанячий Ю. В.
Провадження № 33/780/302/18 Доповідач у 2 інстанції Капічон О. М.
Категорія 429 19.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2018 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю представника ОСОБА_2- ОСОБА_3, представника митниці - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна Чернігівська область, постійно проживає: АДРЕСА_1, працівника по догляду за людьми похилого віку в Ізраїлі, м. Раанана, паспорт громадянки України для виїзду за кордон: НОМЕР_2, виданий 31 березня 2011 р. орган, що видав 2322, персональний номер НОМЕР_1,

визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. та повернуто вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0631/12500/17 валюту, а саме - долари США, згідно курсу НБУ станом на 15 грудня 2017 року за 100 доларів США - 2741-0006 грн., кількістю 10 200 доларів США, вартістю 279 582 грн. 06 коп.; євро, згідно курсу НБУ станом на 15 грудня 2017 року за 100 євро - 3246-7152 грн., кількістю 3 400 євро, вартістю 110 388 грн. 32 коп.; стягнуто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 15 грудня 2017 року о 19 години 10 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянка України ОСОБА_2 (ОСОБА_2), яка прибула до України з Ізраїлю м. Тель-Авів літаком авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України», рейсом № 780, своїми діями обрала канал позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиркою «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України пасажирці було задано запитання, щодо наявності в неї готівки, на що вона відповіла про наявність 22 000 доларів США. Після цього пасажирці було запропоновано пред'явити всю готівку. Громадянкою було видано готівку в розмірі 22 045 доларів США та 3 400 євро. Вся готівка знаходилась в поясному гаманці, що був на пасажирці. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки України ОСОБА_2 вся зазначена готівка належить їй особисто. Пасажирка обрала проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми пасажирці було пропущено 11 845 доларів США, що становить 10 000 євро, згідно курсу НБУ на 15 грудня 2017 року. За протоколом про порушення митних правил вилучено 10 200 доларів США та 3 400 євро. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, до моменту перетину нею «білої лінії» до інспектора митниці не зверталася.

Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_2 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_2, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для резидентів України відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27 травня 2008 року та змінами внесеними Постановою Правління Національного банку України від 12 грудня 2017 року №127 та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

У зв'язку з цим працівниками митниці 15 грудня 2017 року складено протокол про порушення митних правил № 0631/12500/17.

На підставі ст. 511 МК України за протоколом № 0631/12500/17 вилучено: долари США, згідно курсу НБУ станом на 15 грудня 2017 року за 100 доларів США - 2741-0006 грн., кількістю 10 200 доларів США, вартістю 279 582 грн. 06 коп; євро, кількістю 3 400, вартістю 110 388 грн. 32 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Київської митниці ДФС подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати в повному обсязі та постановити нову, якою визнати її винною у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України та застосувати до неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. та конфіскації затриманої по справі валюти у сумі 10 200 доларів США та 3 400 євро. Вимоги обґрунтовує тим, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції для обґрунтування не застосування до ОСОБА_2 стягнення у виді конфіскації предметів правопорушення послався на практику Європейського Суду з прав людини з питань, що стосуються тлумачення та застосування Європейської Конвенції «З захисту прав та основоположних свобод людини», а також Протоколів 1, 2, 4, 7 та 11, які є її невід'ємною частиною. Однак, на думку апелянта, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції жодним чином не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Апелянт зазначає, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном повинно бути «законним»; у п. 2 вказаної статті встановлено, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів». За переконанням представника ДФС, конфіскація товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, за вчинення порушення митних правил, передбачена як вид стягнення санкцією ст. 471 МК України, тобто, встановлена законом, а отже її застосування не буде свавільним посяганням на мирне володіння майном. Оскільки ОСОБА_2, в порушення нормативних документів, виданих Нацбанком України, через митний кордон України було переміщено більшу, ніж дозволено, суму, на думку апелянта, у відповідності до санкції ст. 471 МК України, якою передбачено конфіскацію не всієї суми, яка переміщується, а лише тієї суми валюти, яка перевищує вставний законом розмір, у ОСОБА_2 має бути конфісковано 10 200 доларів США та 3 400 євро. Представник ДФС вважає, що співставлення суми валюти, пропущеної громадянці ОСОБА_2 під час здійснення митного контролю, та суми, яка підлягає конфіскації, можна прийти до висновку про дотримання критерію пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини) у разі застосування додаткового стягнення у виді конфіскації валюти. Окрім того, апелянт зазначає, що обов'язок кожного громадянина дотримуватися національного законодавства України встановлений нормами Конституції та не скасовується (змінюється) в залежності від можливості спричинення громадянином майнової шкоди державі або без неї та не залежить від вартісного показника порушення (в даному випадку - розміру/суми предмета правопорушення). На думку представника ДФС, шкода від вчиненого ОСОБА_2 порушення полягає саме в неповазі до встановленого українською державою порядку переміщення відповідного товару (валюти) через митний кордон, в нехтуванні та приниженні значення норм національного права в житті українського суспільства та у ігноруванні громадянського обов'язку правосвідомості, однак, при винесенні постанови судом зазначене враховано не було. На переконання апелянта, суд першої інстанції упереджено підійшов до накладення стягнення у виді штрафу без застосування конфіскації обмежених до переміщення валютних цінностей, а вказані в постанові суду обставини, що стали підставою для повернення коштів, є неправомірними.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Київської митниці ДФС ОСОБА_4 в підтримку поданої апеляційної скарги; представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що громадянка України ОСОБА_2 своїми діями, які полягали у проходженні митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки в сумі, що не перевищує 10 000 євро, або еквівалент цієї суми в іншій валюті, порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки на момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації не надала, до моменту перетину нею «білої лінії» з приводу декларування до інспекторів митниці не зверталася.

Згідно вимог статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції врахував обставини справи, характер скоєного, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин, прийшовши до правильного висновку, що на ОСОБА_2 може бути накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації вилученої валюти.

Під час розгляду апеляційної скарги знайшли своє підтвердження наступні обставини.

15 грудня 2017 року ОСОБА_2 поверталася до України з Ізраїлю, де працювала півтора роки. Вчинила дане правопорушення з необережності, оскільки не знала митних правил, раніше великої суми грошей не перевозила. Гроші належать їй особисто і є її офіційною заробітною платою / а.с. 6 -9 /.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 суду пояснила, що є донькою ОСОБА_2 Її мати прибула до України з метою відвідати її та фінансово допомогти своїм рідним, які постійно проживають на території України, а також з метою придбання житла. Мати тяжко працювала в Ізраїлі протягом майже п'яти років. Переміщувані кошти є заробітною платою ОСОБА_2, які вона отримує за догляд тяжкохворих людей. Вона особисто є студенткою університетського коледжу Київського університету імені Бориса Грінченка та в Києві орендує житло, оскільки вони з матір'ю власного житла не мають. Просить врахувати, що мати допомагає також хворому дідусеві у якого стався другий інсульт, а також дані про особу правопорушниці.

Валютні кошти, які переміщувала ОСОБА_2 є її офіційною заробітною платою, про що свідчать квитанції про виплату заробітної плати, а також індивідуальний трудовий договір /а.с. 51 - 73/.

До адміністративної та кримінальної відповідальності ОСОБА_2 раніше не притягувалася, пояснила, що наміру приховати гроші або уникнути декларування в неї не було, все сталось випадково через незнання митного законодавства, свою вину визнає в повному обсязі та щиро розкаюється.

Для вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Висновок про звільнення порушника від додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення можливий за сукупності умов, а саме: правопорушник здійснив правопорушення з необережності, без приховування предмета, порушив правила проходження (проїзду) через «зелений коридор»; порушник перемістив предмет (грошові кошти) для власного використання (оплати проживання, харчування, лікування), і цей предмет має безсумнівно підтверджене законне походження та загалом може бути законно переміщений через митний кордон України за умови письмового декларування; предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками та зборами; порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет не було письмово задекларовано порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді не сплати митних платежів.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ст.471 МК України є правильною.

Враховуючи особу ОСОБА_2, природу походження та мету використання грошових коштів, майновий стан правопорушника, практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що застосування конфіскації, предметів порушенням митних правил, в даному випадку є порушення положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний тягар».

Приймаючи до уваги встановлені обставини та дані, на які послався суд при визначенні стягнення для ОСОБА_2, апеляційний суд вважає за можливе погодитись з постановою суду першої інстанції, яка відповідає обставинам справи та підтверджується зібраними матеріалами.

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятої постанови.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови судді першої інстанції та постановлення нової постанови.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Павленко С.А. - залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Капічон