Справа № 300/724/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарі Юрочко А.П., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 20.10.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Верхні Ворота вул. Верховинська, 243, громадянин України, українець, тимчасово не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст. 185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять ) грн. у дохід держави.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 215247 від 11.09.2017 та постанови судді від 20.10.2017 вбачається, що ОСОБА_1 10.09.2017, о 23 год. 50 хв., на автодорозі М-06 Київ-Чоп на стаціонарному посту с. Нижні Ворота 717 км+400 м., керував автомобілем марки «Mercedes-Benz» 220D, д.н.з.482-66КН з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження у визначеному законом порядку на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу «Drager» та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №078861 від 11.09.2017 та постанови судді від 20.10.2017 вбачається, що ОСОБА_1 11.09.2017, о 00 год. 05 хв., знаходячись на стаціонарному пості с. Нижні Ворота, на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 717 км. з явними ознаками алкогольного сп'яніння, образливо чіплявся до працівників поліції, хапав їх за формений одяг та руки, на вимогу інспекторів поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинити такого виду дії, не реагував, при цьому висловлювався в грубій формі на їх адресу та погрожував фізичною розправою, за що передбачена відповідальність за ст.185 КУпАП.

-2-

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 20.10.2017 скасувати, закрити провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 185 КУпАП. Указує на те, що погоджувався пройти медичний огляд на стан спяніння в закладі охорони здоров'я, оскільки не довіряє працівникам поліції, однак вони йому запропонували спочатку пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Працівники поліції пояснили, що в них не має «Алкотестера» при собі, а тому необхідно деякий час зачекати, а тому він направився до АЗС придбати цигарки, однак біля АЗС працівники поліції накинулись на нього, порвали одяг, заламували руки, про що свідчить відео запис, долучений до матеріалів справи. На його думку, суд першої інстанції не дав належної оцінки поясненням свідків, які містяться на наперед заповнених бланках, тобто не можуть відображати фактичні обставини правопорушення. Просить суд врахувати, що матеріали справи не містять направлення на проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, що свідчить про відсутність пропозиції пройти огляд на стан спяніння. Уважає проведений судом першої інстанції розгляд справи таким, що здійснений з порушенням принципів законності, однобоко, не обєктивно, з порушенням вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В ході апеляційного розгляду провадження захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2 подав клопотання, в якому, крім обставин, зазначених в апеляційній скарзі, вказує на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушенням серії БР №215247 від 11.09.2017 вимогам законодавства, оскільки в ньому не зазначено час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння. Вважає, що на даний час в Україні відсутні технічні засоби, які дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом в цілях встановлення стану алкогольного спяніння, а застосування приладу «Драгер» є таким, що здійснюється поза межами правового поля. Вказує на те, що ОСОБА_1 спочатку відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, однак потім погодився, але у працівників поліції не було в наявності приладу, а тому йому довелося зачекати, щоб такий був доставлений на місце складання адміністративних матеріалів. Коли працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд, то такий звернувся до працівників з проханням вислухати його і хотів ознайомитись з сертифікатом відповідності приладу та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Не погоджується з складеним щодо нього протоколом про скоєння злісної непокори, так як він направився до АЗС придбати цигарки, до цього часу не був затриманий працівниками поліції, а тому мав право залишити місце оформлення адміністративних матеріалів.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, допитавши працівників поліції ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарги не підлягає до задоволення з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

-3-

З матеріалів справи вбачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні в справі докази, а тому висновок, викладений у постанові суду, про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст..185 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини така повністю доведена: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 215247 від 11.09.2017; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 11.09.2017, які підтвердили, що громадянин ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану спяніння, без зауважень до написаного, про що свідчать їх підписи у відповідній графі, як протоколу про адміністративне правопорушення, так і в письмових поясненнях; рапортом інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 11.09.2017, який доповів про обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення; розпискою ОСОБА_8 про зобовязання доставити

-4-

транспортний засіб громадянина ОСОБА_1 по місцю проживання; відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, в діях яких не встановлено порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015.

Вказаним доказам суд дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 215247 від 11.09.2017 вбачається, що ОСОБА_1 10.09.2017, о 23 год. 50 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп на стаціонарному посту с. Нижні Ворота 717 км+400 м. керував автомобілем «Mercedes-Benz» 220D, д.н.з.482-66КН з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження у визначеному законом порядку на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу «Drager» та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

Крім вище наведених та долучених до матеріалів справи доказів вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджена в ході перевірки апеляційним судом доказів, шляхом допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснили суду обставини справи.

Допитаний у судовому засіданні інспектор роти 1 взводу 2 батальйону УПП ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3 пояснив, що разом з ОСОБА_4 несли службу на стаціонарному посту Нижні Ворота, в цей час на службовий планшет надійшло повідомлення про те, що по автотрасі в їх сторону рухається автомобіль марки «Мерседес», сірого кольору, який по ходу свого руху створює аварійну ситуацію та можливо водій, перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Близько 23 год. 50 хв. вказаний транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» 220D, д.н.з.482-66КН був зупинений. Під час спілкування з водієм, яким виявився ОСОБА_1, було виявлено ознаки алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідний огляд на стан спяніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі. Спочатку громадянин ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан спяніння, однак, коли необхідно було такий огляд проходити, останній відмовлявся, що було зафіксовано в присутності двох свідків. Крім того, на їх вимогу не залишати місце оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не відреагував, а почав втікати до АЗС. Останній, під час оформлення протоколу поводив себе зухвало, чіплявся за формений одяг, виражався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, а тому до нього довелося застосувати спеціальний засіб кайданки. ОСОБА_1 був затриманий не більше, як на три години, оформлення матеріалів тривало значний час, оскільки ОСОБА_1 спочатку то погоджувався то відмовлявся проходити огляд на стан спяніння, вчинив опір працівникам поліції, на їх законні вимоги не реагував, а продовжував зухвало себе поводити, погрожувати фізичною розправою та звільнення зі служби. Крім того, всі діяння ОСОБА_1 були зафіксовані за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського.

Допитаний в апеляційному суді інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві лейтенант поліції ОСОБА_4 дав аналогічні пояснення, поясненням лейтенанта поліції ОСОБА_9.

-5-

Вищезазначені показання є належними та допустимими доказами по справі, які підтверджують обставини, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення серії БР №215247 від 11.09.2017 та постанові суду першої інстанції, а також підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП та узгоджуються зі змістом протоколу та попередньо оціненими письмовими доказами у справі.

Під час розгляду справи апеляційним судом, не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_4 був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий, на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. Таких обставин апеляційним судом не виявлено і в діях інспектора роти 1 взводу 2 батальйону УПП ДПП - лейтенанта поліції ОСОБА_3. Під час допиту в ході апеляційного розгляду справи зазначені працівники поліції були пояснили, що жодних підстав оговорювати ОСОБА_1 у них немає.

У звязку із зазначеним, апеляційний суд приходить до висновку про те, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обовязків діяли у межах наданих їм повноважень, протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи складено та зібрано, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та ст. 256 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє.

Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь даних про те, що у свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, були підстави для його обмови, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо наявності пояснень зазначених свідків на заготовлених наперед бланках, оскільки законодавством не встановлено вимог щодо наявності пояснень свідків, власноруч записаних, та згідно даних свідками пояснень, такі підтвердили, що пояснення записані вірно та ними прочитані, зауважень щодо викладеного не заявляли, і такі пояснення скріплені їхніми підписами.

Апеляційний суд також, відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності законодавчої вимоги про наявність направлення на проходження огляду на стан спяніння, оскільки обєктивною стороною правопорушення, вчиненого ОСОБА_1, є саме відмова від проходження огляду на стан спяніння, а тому наявність такого документу за встановлених обставин законодавством не вимагається.

Крім того, апеляційний суд визнає такими, що не заслуговують на увагу доводи захисника щодо наявності у ОСОБА_1 наміру ознайомитись із свідоцтвом про повірку та сертифікатом відповідності засобу вимірювальної техніки, оскільки вони не відповідають словам та вимогам останнього, що зафіксовані на відеозаписі, тобто захисник висловлює свої припущення, які жодними доказами не підтверджені та оцінюються судом, як спосіб захисту ОСОБА_1 уникнути від передбаченої законом адміністративної відповідальності.

-6-

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду також, доводи захисника адвоката ОСОБА_2 щодо відсутності у працівників поліції повноважень на використання приладу «Драгер», оскільки такий не входить до переліку засобів, які дозволені для використання, відповідно до наказу МВС України №33 від 01.03.2010 Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Так, нормативний акт, на який вказує захисник стосувався регулювання діяльності Державтоінспекції МВС, яка на даний час ліквідована, а працівники Національної поліції України під дію цього Наказу не підпадають і в своїй діяльності його не використовують. Твердження захисника про те, що на даний час не може використовуватись жоден технічний засіб для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху є необґрунтованими. Так, згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, спеціальний технічний засіб, який використовують працівники поліції повинен мати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. В матеріалах справи немає доказів того, що ОСОБА_1 предявляв вимогу працівникам поліції про ознайомлення його з сертифікатом відповідності чи свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а працівники поліції йому відмовили у наданні таких документів, а тому апеляційний суд не вбачає порушень вимог законодавства в діях працівників поліції, які наділені відповідним обсягом повноважень згідно Закону України «Про Національну поліцію» N 580-VIII від 02.07. 2015.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення точного часу відмови від проходження огляду ОСОБА_1, як підстави для направлення матеріалів справи на до оформлення, оскільки вказані неточності були усунені в ході допиту поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційним судом. Під час допиту апеляційним судом уповноважені працівники поліції пояснли скільки часу знадобилось для того, щоб доставити спеціальний технічний засіб, скільки часу ОСОБА_1 був затриманий та знаходився у кайданках, їх показання є узгодженими та у взаємозвязку з іншими, наявними у справі доказами, свідчать про відповідність дій працівників поліції вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.

Крім того, судом першої інстанції обгрунтовано визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Статею 185 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

-7-

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV «Повноваження поліції», V «Поліцейські заходи» Закону України «Про національну поліцію». Зокрема, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 11.09.2017, о 00 год. 05 хв., знаходячись на стаціонарному пості с. Нижні Ворота, на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 717 км. з явними ознаками алкогольного сп'яніння, образливо чіплявся до працівників поліції, хапав їх за формений одяг та руки, на вимогу інспекторів поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинити такого виду дії, не реагував, при цьому висловлювався в грубій формі на їх адресу та погрожував фізичною розправою.

Вина ОСОБА_1 у вказаних діях доведена: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №078861 від 11.09.2017, рапортом інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 11.09.2017, який доповів про обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення; відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на яких зафіксовано, що при встановленні обставин вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 почав втікати, при затриманні працівниками поліції та спробі зупинити його дії нецензурно виражався, хапав за формений одяг працівників, які забезпечували виконання покладених на поліцію повноважень; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, наданими в ході апеляційного розгляду справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконне затримання ОСОБА_1, то апеляційний суд їх відхиляє, оскільки відповідно до ч.1 ст.263 КУпАП адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що адміністративне затримання ОСОБА_1, було здійснене в межах вимог ч.1 ст.263 КУпАП.

Не виявлено порушень вимог КУпАП і при накладенні на ОСОБА_10 адміністративного стягнення, оскільки таке стягнення накладено відповідно до вимог ст.ст. 33, 35, 36 КУпАП.

-8-

З урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Траньовича В.В. обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли та є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, у звязку з наявністю достатніх та належних доказів, які в своїй сукупності підтвердили обставини вчинених адміністративних правопорушень і не перешкоджають апеляційному суду прийняти рішення на підставі наявних матеріалів справи.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 20.10.2017 щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: