АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7601/17Суддя 1 інстанції Чорний І. Я.
Номер провадження 33/774/89/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого: АДРЕСА_1;

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 352,40 (триста п'ятдесят дві ) гривні 40 копійок.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 22 листопада 2017 року о 13:15 год. по вул. Електрозаводська в Покровському районі м. Кривого Рогу, керував транспортом "MERCEDES-BENZ", номерний знак "НОМЕР_1" з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, незв'язне мовлення), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотест 6820, а також у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху і скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду від 21 лютого 2018 року скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що він в суді першої інстанції не визнавав своєї вини та не підтверджував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, зазначає про те, що він дійсно перебував в салоні автомобіля, який не рухався, не керував ним, а відпочивав та спілкувався у компанії знайомих, тобто був пасажиром, і він не відмовлявся та не надав прямої відмови від пропозиції співробітника поліції пройти медичний огляд на стан сп'яніння.

Також звертає увагу на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, так як судом було безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання ОСОБА_2 щодо виклику та допиту свідка ОСОБА_4, який був присутній при складанні адміністративного протоколу.

Вказує на те, що інспектором поліції був складений прокол з порушенням, оскільки в протоколі зазначені свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що суперечить наявним у матеріалах справи поясненням свідків, згідно яких свідками, у присутності яких складався протокол вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що пояснення свідків мають розбіжності та суперечності в свідченнях.

ОСОБА_2 зазначає про те, що суд першої інстанції не дослідив в повному об'єму відеоматеріали із боді - камери патрульних поліцейських.

Суд не врахував вимоги ст. 33 КУпАП України, яка передбачає врахування особи порушника, його майновий стан, пом'якшуючих обставин тощо при обрані виду адміністративного стягнення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 його захисник ОСОБА_7 кожен окремо, доводи викладені в апеляційній скарзі підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Даючи оцінку доказам, апеляційний суд приходить до висновку, про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою поліції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.

Як видно з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 101564 від 22 листопада 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 з протоколом був ознайомлений та отримав його копію (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у присутності яких, інспектор роти № 1 батальйону № 2 УПП в м. Кривому Розі ДПП сержант поліції Кореньков А.С. склав протокол щодо громадянина ОСОБА_2, який відмовися від проходженя медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотест 6820, а також відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння (а.с. 4, 5); поясненнями інспектора УПП у місті Кривому Розі Кореньков А.С., який в суді першої інстанції пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог чинного законодавства. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху і скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Додатково пояснив, що рішення про складення протоколу про адміністративне правопорушення ним було прийнято після надання пояснень свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вказували на ОСОБА_2, як на водія транспортного засобу «Мерседес» р.н. НОМЕР_1.поясненнями свідка ОСОБА_5, який в суді першої інстанції пояснив, що 22 листопада 2017 року рухаючись на автомобілі по вул. Електрозаводській в м. Кривому Розі звернув увагу на групу людей, які знаходилися біля автомобіля, маршрутне таксі № 229 д.н.з. НОМЕР_1 та бились. В подальшому ці люди зайшли в автомобіль (маршрутне таксі), затягнувши в даний автомобіль мужчину, який лежав на землі під колесами автомобіля, та один з них, як йому стало відомо пізніше ОСОБА_2 сів за кермо даного автомобіля та почав рух в сторону мкр. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі. ОСОБА_5 почав рух за даним автомобілем д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив виклик поліції, оскільки вважав, що група людей які знаходилися в маршрутному таксі викрали людину. Трохи згодом автомобіль марки Мерседес (маршрутне таксі) д.н.з. НОМЕР_1 розвернувся та зупинився, в цей же час під`їхали працівника поліції. За кермом даного автомобіля був ОСОБА_2, однак на запитання працівників поліції водій повідомив, що він за кермом не перебував та не керував транспортним засобом; аналогічні за змістом та по суті пояснення надала в суді свідок ОСОБА_6; поясненнями свідка ОСОБА_9, який в суді першої інстанції пояснення, що 22 листопада 2017 року вони компанією вживали спиртні напої, після того як ОСОБА_2 випив спиртне він не керував автомобілем; аналогічні за змістом та по суті пояснення надав в суді свідок ОСОБА_10; поясненнями свідка ОСОБА_11, який в суді першої інстанції пояснив, що 22 листопада 2017 року в першій половині дня йому подзвонив його знайомий ОСОБА_2 та попросив забрити його автомобіль, оскільки планує вживати спиртні напої; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з зафіксованим правопорушенням, який достатньо повно відображає всі події, що відбулися 22 листопада 2017 року за участю ОСОБА_2, згідно якого він відмовився від огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків.

Цими доказами спростовуються посилання ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував всі обставини справи та не надав їм належної оцінки.

Отже вказані докази беззаперечно доводить винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі не вбачається.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності поза розумним сумнівом, об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 101564 від 22 листопада 2017 року, як доказ ніким не спростовувався. Доказів, які спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційному суду не надано.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він перебував в салоні автомобіля, який не рухався, не керував ним, а відпочивав та спілкувався у компанії знайомих, спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_5, а саме, що 22 листопада 2017 року рухаючись на автомобілі по вул. Електрозаводській в м. Кривому Розі він звернув увагу на групу людей, які знаходилися біля автомобіля, маршрутне таксі № 229 д.н.з. НОМЕР_1 та бились. В подальшому ці люди зайшли в автомобіль (маршрутне таксі), затягнувши в даний автомобіль мужчину, який лежав на землі під колесами автомобіля, та один з них, як йому стало відомо пізніше ОСОБА_2 сів за кермо даного автомобіля та почав рух в сторону мкр. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі. ОСОБА_5 почав рух за даним автомобілем д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив виклик поліції, оскільки вважав, що група людей які знаходилися в маршрутному таксі викрали людину. Трохи згодом автомобіль марки Мерседес (маршрутне таксі) д.н.з. НОМЕР_1 розвернувся та зупинився, в цей же час під`їхали працівника поліції. За кермом даного автомобіля був ОСОБА_2, однак на запитання працівників поліції водій повідомив, що він за кермом не перебував та не керував транспортним засобом.

Що стосується неточностей та суперечності у поясненнях свідків, то, вони не є слушними, оскільки присутність свідків під час огляду водія зафіксовано на відео, а тому відсутні сумніви в тому, що вони дійсно засвідчили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого ним правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, його особу, відношення щодо вчиненого, інші обставини у справі та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке буде відповідати меті стягнення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

Окрім того відповідно до змін, внесених Законом України від 07 липня 2016 року, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не є альтернативною, і позбавлення права керування транспортними засобами є обов'язковим стягненням, яке накладається одночасно зі штрафом.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

Такими чином, суд апеляційної інстанції вважає, що адміністративне стягнення було накладено на ОСОБА_2 у рамках закону.

При розгляді справи в апеляційному суді не встановлено, що суддею при розгляді справи були допущені порушення вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, всі обставини, що мають значення для справи, суддя встановив і правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року, якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнути на користь держави судовий збір у сумі 352,40 (триста п'ятдесят дві ) гривні 40 копійок - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун