АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/995/2018 Постанова винесена суддею Заставенко М.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, іншого учасника ДТП - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_4 07 січня 2018 року приблизно о 18 год. 10 хв., керуючи автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Російська, 82-А в м. Києві, в порушення вимог п.п. 2.3(б), 10.2 ПДР України, при виїзді з двору будинку № 82-А не надав переваги в русі транспортному засобу «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по вул. Російська, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року змінити чи скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За доводами ОСОБА_4 суд безпідставно визнав його винним у вчиненні правопорушення, оскільки не дослідив дійсних обставин події, не надав оцінку доказам, які доводять, що ДТП сталася виключно в результаті недотримання водієм автомобіля «БМВ» ОСОБА_3 п. 12.4 ПДР України, бо він рухався з явним перевищенням швидкості, а тому не зміг уникнути зіткнення, до того ж перед зіткнення застосовував екстрене гальмування, сліди якого не були зафіксовані на схемі, бо на час скоєння ДТП дорожнє покриття було сухим, але під час оформлення ДТП йшов невеликий дощ. Крім того, щодо ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, що також не було враховано судом.

В той же час апелянт стверджує, що він, виїжджаючи з двору будинку, переконався у безпечності свого маневру, бо автомобіль «БМВ» був на досить великій відстані, встиг виїхати у смугу за напрямком свого руху майже повністю, але водій автомобіля "БМВ", рухаючись з перевищенням швидкості, не зміг уникнути зіткнення.

Крім того, ОСОБА_4 вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить відомостей щодо свідків ДТП, які ним були вказані в поясненнях, а ці свідки могли б підтвердити факт перевищення водієм автомобіля «БМВ» швидкості руху; за наявності ж взаємовиключних показань учасників ДТП, протиріч між письмовими доказами та показаннями свідків неможливо встановити як час скоєння правопорушення, так і його винність у ньому.

Вислухавши пояснення ОСОБА_4 на підтримку апеляційних вимог, заперечення ОСОБА_3 щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Суддя місцевого суду, всупереч доводів апеляційної скарги, в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

За змістом п. 2.3(б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.2 ПДР України визначено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що суддя місцевого суду при розгляді справи щодо ОСОБА_4 дослідив її матеріали, а саме письмові докази у справі, безпосередньо заслухав пояснення порушника та, проаналізувавши у постанові всі докази, повно та всебічно з'ясував обставини, що призвели до виникнення цієї пригоди внаслідок порушення ПДР України водієм ОСОБА_4., надав усім доказам об'єктивну оцінку з належним обґрунтуванням неприйняття доводів ОСОБА_4., отже дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Висновок судді місцевого суду в постанові про винуватість ОСОБА_4 у порушенні п.п. 2.3(б), 10.2 ПДР України, зокрема, в тому, що він 07 січня 2018 року приблизно о 18 год. 10 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Російська, 82-А в м. Києві, при виїзді з двору будинку № 82-А не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, що призвело до зіткнення транспортних засобів та спричинило їх пошкодження, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, доводиться даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 059221 від 07 січня 2018 року, який складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП (а.с. 1).

При цьому слід зазначити, що відсутність в протоколі відомостей щодо свідків події в даному випадку не є підставою вважати протокол недопустимим доказом, оскільки в матеріалах провадження немає письмових пояснень свідків, тобто безпосередньо на місці події поліцейськими свідки не опитувалися. В той же час ОСОБА_4, вказавши у своїх письмових поясненнях, що є свідки ДТП, в суді клопотання про їх виклик і допит в судовому засіданні не заявив, отже суддя місцевого суду під час розгляду справи дослідив виключно ті докази, які перебували у нього на розгляді;

- схемі місця ДТП, підписаною учасниками пригоди без жодних зауважень, в якій, серед іншого, зафіксовані: напрямок руху транспортних засобів, місце їх зіткнення, положення автомобілів після зіткнення, механічні пошкодження, які мали транспортні засобі в результаті ДТП і сукупність усіх цих даних беззаперечно свідчить про те, що водій ОСОБА_4 не виконав вимоги п. 10.2 ПДР України (а.с. 2);

- поясненнях другого учасника пригоди - водія ОСОБА_3, котрий, окрім іншого, вказав, що рухався зі швидкістю приблизно 45 км/год, що не спростовано іншими доказами (а.с. 3);

а також частково в письмових поясненнях самого ОСОБА_4, його ж аналогічних поясненнях в суді першої та апеляційної інстанції, зокрема про те, що виїжджаючи з двору, він бачив автомобіль «БМВ», який рухався зліва йому на зустріч приблизно за 60-70 метрів, але розраховував, що встигне здійснити свій маневр.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він дотримав ПДР, оскільки, виїжджаючи на дорогу з двору та здійснюючи маневр повороту ліворуч, упевнився у безпечності його виконання, а також про те, що він вже майже закінчив маневр повороту, повернувши на свою полосу руху, після чого й відбулося зіткнення автомобілів, а тому інший водій, не дотримавшись безпечної швидкості руху, порушив п. 12.4 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів є непереконливими, оскільки об'єктивно не підтверджуються жодним доказом у справі, суперечать даним, зафіксованим на схемі ДТП, виходячи з визначеного на проїзній частині місця зіткнення автомобілів, а також з огляду на відсутність на схемі жодної слідової інформації (слідів гальмування), яка б могла свідчити про порушення водієм ОСОБА_3 обмеження швидкості руху.

До того ж об'єктивні дані про те, що водій ОСОБА_3 у даній дорожній обстановці не дотримав вимог п. 2.9(а) ПДР України, і дане порушення перебуває у прямому причинному зв'язку з її наслідками, у справі також відсутні.

За таких обставин, вважаю, що твердження ОСОБА_4 про інший механізм виникнення ДТП, всі доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, а судове рішення про його винуватість у вчиненні зазначеного правопорушення, як постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, - законним та обґрунтованим. Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн. - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко