ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2018 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Демочко Дмитра Олександровича,

при секретарі Небиліченко Т.В.,

за участю прокурора Третьяка Є.І.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, паспорт громадянки України ВК 190965, виданий Першотравневим РВ УМВС України в Донецькій області, секретаря виконавчого комітету Урзуфської сільської ради, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, обіймаючи посаду секретаря виконавчого комітету Урзуфської сільської ради, яка являється відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, ч. 2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції, придбала 18.08.2017 року квартиру АДРЕСА_1, вартістю 120 000 грн., зареєструвавши право власності 18.08.2017 року, не повідомила у строк до 28.08.2017 року Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, яке передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що в 18.08.2017 року придбала квартиру АДРЕСА_1, загальною вартістю 120 000 грн. Вона ознайомилась на сайті НАЗК з розясненнями і там було зазначено, що відомості про зміни в майновому стані слід подавати в разі придбання майна на суму понад 50 мінімальних заробітних плат, а тому відомості про придбану квартиру не внесла своєчасно, оскільки її вартість не перевищувала цього розміру. Ствердила, що не мала умислу приховати факт придбання майна та просила провадження у справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Адвокат ОСОБА_2, також наполягала на відсутності адміністративної провини в діях ОСОБА_1, у звязку з чим просила суд закрити дану справу за вищевказаними обставинами.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обставини викладені у протоколі, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад корупційного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що, на його думку, підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3, суду пояснив що приблизно в серпні 2017 року дійсно бачив як ОСОБА_1 дивилась на сайті НАЗК розяснення і там було зазначено, що відомості про зміни в майновому стані слід подавати в разі придбання майна на суму понад 50 мінімальних заробітних плат.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, її представника, висновок прокурора, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно матеріалів адміністративної справи, на підставі рішення №7/9-104 від 19.04.2016 року Урзуфської сільської ради, ОСОБА_1 було обрано секретарем виконавчого комітету сільської ради. (а.с.27).

Отже, ОСОБА_1 відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" являється суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Як встановлено в судовому засіданні, 18.08.2018 року ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1, вартістю 120 000 грн. та 18.08.2017 року зареєструвала право власності на зазначений обєкт нерухомості, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №102916458. (а.с. 18-19).

Ураховуючи, що вартість придбаної квартири, яка перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів (в редакції Закону на момент вчинення правопорушення), встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (80 000 гривень), у ОСОБА_1 на виконання вимог частини 2 статті 52 Закону № 1700-VII виник обов'язок у десятиденний термін з моменту придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, письмово повідомити НАЗК про суттєву зміну у майновому стані.

Тобто, упродовж періоду з 00.00 год. 19.08.2017 по 23.59 год.28.08.2017 у ОСОБА_1 виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що повідомлення до НАЗК про такі зміни в своєму майновому стані від ОСОБА_1 надійшли лише 26.09.2017 року, що підтверджується скрін шотом з сайту НАЗК (а.с.15).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Так, згідно ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, коментована стаття визначає правопорушення щодо обов'язкового декларування доходів особами, що уповноважені на виконання функцій держави та місцевого самоврядування.

З об'єктивної сторони правопорушення становить діяння у формі неподання декларації, неповідомлення / несвоєчасного повідомлення, зокрема, про суттєві зміни майнового стану.

Суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Із суб'єктивної сторони правопорушення характеризується умисною формою вини.

Примітка до ст.172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.

Крім того, відповідно до інформаційного листа від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією», направлений судам першої та апеляційної інстанції для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Вимоги Закону України «Про запобігання корупції», на думку судді, зокрема, в частині неповідомлення / несвоєчасного повідомлення, в т.ч. і про суттєві зміни майнового стану, є чіткими та точними, не допускають їхнього неоднозначного тлумачення щодо прав та обов'язків осіб.

Посилання ОСОБА_1, що вона була ознайомлена на сайті НАЗК з розясненнями в яких було зазначено, що відомості про зміни в майновому стані слід подавати в разі придбання майна на суму понад 50 мінімальних заробітних плат, а не 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, судом до уваги не приймаються, та спростовуються матеріалами справи, а саме письмовими поясненнями ОСОБА_1, відповідно до яких остання пояснила, що 18.08.2017 року придбала квартиру в м. Маріуполі, в той же день зареєструвала право власності на неї, але електронну декларацію про суттєві зміни в майновому стані подала лише 26.09.2017 року, а також пояснила, що їй відомо, що відповідно до ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» вона повинна була подати вищевказану декларацію протягом 10 днів, але не змогла цього зробити, у звязку з відсутністю якісного Інтернету (а.с.30-31).

За таких обставин приходжу до висновку, що в діях останньої наявна вина саме у формі прямого умислу щодо несвоєчасного подання зазначеної декларації.

При таких обставинах вбачаю в діях ОСОБА_1 ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не своєчасне повідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані.

З огляду на викладене, а також враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна у встановленому порядку. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284, 307, 308 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі - сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Донецької області через Першотравневий районний суд Донецької області.

Суддя Д.О. Демочко