Справа № 200/1401/18
Провадження №3/200/678/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2018 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з 5 відділу 9 головного відділу Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби Безпеки України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, офіцера відділу зв`язку, РТЗ, АСУ та ІС штабу, в/ч НОМЕР_1 , майора, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2018 року ОСОБА_1 є військовослужбовцем та йому надано допуск до державної таємниці за формою 2. 12.12.2013 року майор ОСОБА_1 взяв на себе письмове зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена, виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю тощо.

Проте, в порядку своїх функціональних обов`язків та взятого на себе письмового зобов`язання майор ОСОБА_1 не вжив належним чином заходів щодо збереження державної таємниці в військовій частині НОМЕР_1 , яка йому була довірена, а саме порушив встановлений порядок обробки інформації з обмеженим доступом та поводження з матеріальними носіями секретної інформації, чим порушив вимоги ст.ст.15,28 ЗУ «Про державну таємницю» та п.п.116,442,445 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939, внаслідок чого створив загрозу витоку секретної інформації.

Відповідно зазначеного вище Порядку для проведення секретних робіт в військовій частині НОМЕР_1 визначені спеціальні місця, що поділяються на режимні приміщення (зони, території). Для обробки секретної та інформації з грифом обмеження доступу «таємно» і «для службового користування» в військовій частині НОМЕР_1 створена автоматизована система та комплексна система захисту інформації.

Відповідно до наказу начальника Генерального штабу Головнокомандуючого Збройних Сил України №200 від 16.09.2013 року «Про затвердження інструкції з діловодства в Збройних силах України» в військовій частині НОМЕР_1 заборонено обробку секретної інформації в автоматизованих системах без створення комплек5сної системи захисту інформації на необлікованих магнітних носіях.

Проте, в порушення зазначених вимог діючого законодавства, майор ОСОБА_1 для підготовки секретних документів з грифом «Таємно» і «для службового користування» здійснив обробку секретної інформації за допомогою автоматизованої системи, яка не має підтвердженої відповідності на проведення даних робіт, а також використав для обробки секретної інформації магнітний носій, який не обліковано відповідним чином у РСО військової частини НОМЕР_1 .

За даним фактом наказом командира в/ч НОМЕР_1 №453ад/дск від 20.12.2017 року було призначено проведення службового розслідування, за результатами якого було встановлено, що своїми діями майор ОСОБА_1 допустив порушення вимог законодавства про державну таємницю та технічний захист інформації, порушив порядок обробки інформації з обмеженим доступом та поводження з матеріальними носіями секретної інформації, у зв`язку з чим його притягнуто до відповідальності правами командира військової частини.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про державну таємницю, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 та його захисник наполягали на закритті провадження у адміністративній справі у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 вже поніс покарання за цей проступок у вигляді суворої догани.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що провадження підлягає закриттю.
Відповідно до ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до ст.4 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.
Необхідно зазначити, що відповідно до практики ЕСПЛ, яка вже неодноразово була висловлена у його рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії» та ін., гарантії прав людини передбачені Конвенції щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів («тест Енгеля»).
Таким чином, гарантії, передбачені ст.4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється державою.
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №453ад/дск від 20.12.2017 року було призначено проведення службового розслідування, за результатами якого було встановлено, що своїми діями майор ОСОБА_1 допустив порушення вимог законодавства про державну таємницю та технічний захист інформації, порушив порядок обробки інформації з обмеженим доступом та поводження з матеріальними носіями секретної інформації, у зв`язку з чим його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану і до адміністративної відповідальності за ст.172-15 КУпАП за порушення вимог ст.ст.15,28 ЗУ «Про державну таємницю» та п.п.116,442,445 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2018 року, яка в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 13.02.2018 року.

Враховуючи, що норми ч.2 ст.172-15 КУпАП та п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП поширюються на невизначене коло осіб, а також передбачають покарання особи у значному розмірі, їх можливо розглядати як кримінальне переслідування у розумінні Конвенції, навіть враховуючи те, що національне законодавство не визначає їх, як кримінальне.
По-перше, в частині визначення зазначеного правопорушення як при притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, при притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП так і при розгляді даного протоколу за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП абсолютно тотожні формулювання: «майор ОСОБА_1 не вжив належним чином заходів щодо збереження державної таємниці в військовій частині НОМЕР_1 , яка йому була довірена, а саме порушив встановлений порядок обробки інформації з обмеженим доступом та поводження з матеріальними носіями секретної інформації, чим порушив вимоги ст.ст.15,28 ЗУ «Про державну таємницю» та п.п.116,442,445 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939, внаслідок чого створив загрозу витоку секретної інформації», які не мають жодної відмінності.
По-друге, суб`єкт відповідальності, як за притягненням до дисциплінарної відповідальності, так і ч.2 ст.172-15 КУпАП, так і за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП повністю співпадає, оскільки у всіх випадках до відповідальності притягається майор ОСОБА_1 .
По-третє, у всіх випадках передбачений один й той самий вид стягнення штраф у грошовій формі.
Тобто, дані види відповідальності, є за своєю сутністю штрафними (каральними), і жодна з них не має ознаки правовідновленої (компенсаційної) відповідальності.
Саме штрафний характер відповідальності, передбаченої ст.172-15 КУпАП, так і за ч.1 ст.212-2 КУпАП, дає підстави суду ототожнювати ці норми, як один вид відповідальності, який відповідно до цілей Конвенції вважається кримінальним.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що притягнення ОСОБА_1 декілька разів за одне й те саме правопорушення, порушує його права, передбачені ст.61 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, та провадження по даній адміністративній справі підлягає закриттю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, або на неї може бути винесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга чи протест прокурора подаються до апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.