Справа № 463/4334/17 Головуючий у 1 інстанції: Хемич О.Б.
Провадження № 33/783/1537/17 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 06 листопада 2017 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 320 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, 20 серпня 2017 року, о 01:40 год., на автодорозі «Київ-Чоп» М-06 644км. + 300 м., ОСОБА_2, керував автомобілем марки «Volvo V 40» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, порушивши вимоги п. 2.9 «а» ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер».

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати таку та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції не прийняв до уваги його свідчення та свідків події, з яких випливає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема працівниками поліції порушено вимоги п.п. 2,3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735 та п.п.2,3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Крім цього, з його пояснень та пояснень свідків, допитаних в судовому засіданні вбачається, що 20 серпня 2017 року відпочиваючи з друзями на річці в урочищі Княжі Скелі, поїхав в клуб у с. Верхнє Синьовидне, повертаючись близько 02 год. та керуючи автомобілем в якому перегоріли лампочки ближнього світла, був зупинений працівниками поліції. Оскільки документів при собі не мав, то на своєму автомобілі разом з працівниками поліції поїхав на місце ночівлі, де показав документи. Алкоголю в цей день не вживав. Працівники поліції попросили знайти двох свідків для проведення тестування на стан алкогольного сп'яніння, на що він запропонував своїх двох друзів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які мали документи, що посвідчують особу. Перед поїздкою до клубу почистив зуби, ополоскав горло антисептичним засобом, яким саме не пам'ятає.

Звертає увагу, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився на вулиці в присутності тільки одного свідка, інший свідок виключно підписав протокол вже після завершення процедури освідчення. Його пояснення підтвердилися показами свідків, які також додатково пояснили, що місце зупинки і місце проведення процедури огляду на стан сп'яніння знаходились на значній відстані одне від одного, працівники поліції самостійно запропонували йому проїхати до місця відпочинку за документами, та не мали жодних заперечень щоб саме ОСОБА_2 їхав за кермом до місця відпочинку, а також пояснили, що процедури огляду на стан сп'яніння не бачили, жодних пояснень не писали, а тільки поставили підпис там, де їм вказали працівники поліції.

З приводу пропуску строку на оскарження постанови суду першої інстанції вказує нате, що його представником була подана апеляційна скарга у встановлений законодавством строк. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 24.11.2017 року вказану апеляційну скаргу було повернуто як особі яка не має права подавати апеляційну скаргу. Зважаючи на те, що його представник діяв виключно у його інтересах та від його імені відповідно до довіреності, що знаходиться в матеріалах справи, то апеляційна скарга була помилково подана особою, що не мала права її подавати, але і його інтересах із дотриманням строків встановлених законодавством, тому є всі підстави вважати, що процесуальний строк був порушений з поважних причин і для забезпечення права на апеляційне оскарження просить поновити строк на подання апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задоволити, вивчивши матеріали справи, переглянувши відеозапис події, апеляційний суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується наявними у справі протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №261412 від 20.08.2017 року, результатом огляду на стан алкогольного сп'яніння, проведеного за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, який показав позитивний результат - 0,52 %, письмовими поясненнями свідків та іншими матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про порушення вимог законодавства при складенні протоколу є надуманими та до уваги не приймаються.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, встановивши фактичні обставини, апеляційний суд вважає, що при накладенні стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції не у повній мірі врахував вимоги, передбачені в зазначеній вище нормі закону.

Так судом не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_2 виключно позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, займається суспільно корисною працею, на його утриманні двоє малолітніх - дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 і батьки пенсіонери, що для виконання трудових обовязків у м.Львові та поза його межами використовує власний автомобіль. Позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, поставить його сім'ю у важке матеріальне становище.

Крім цього не враховано обставини при яких вчинено адміністративне правопорушення, його поведінку з моменту зупинки транспортного засобу до часу його виявлення та сприяння в оформленні правопорушення.

З врахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_2 на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, частково задоволивши апеляційну скаргу.

Апеляційний суд вважає, що оголошення усного зауваження буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_2 та недопущення скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Що ж до строку подачі апеляційної скарги, такий слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст.22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 06 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Оголосити усне зауваження та звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, закривши провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В.В.Ревер