Справа № 761/1974/18
Провадження № 3/761/1346/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков А.В., за участі прокурора Дяченка В.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали в справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця сел. Гірне, м.Харцизьк, Донецької обл., громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Як зазначено у протоколі про вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 19.01.2018 року, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді оперуповноваженого відділу розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами управління карного розшуку ГУНП в м.Києві, будучи, згідно підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією та згідно абзацу 15 частини 1 статті 1 вказаного Закону суб'єктом декларування, не своєчасно, без поважних причин, 03.04.2017 року подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є вчиненням правопорушення, пов'язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 1726 КУпАП

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно, будучи суб'єктом декларування, в той же час перебуваючи офіційно у денкретній відпустці по догляду за дітьми, усвідомлюючи, що на нього законом покладено обов`язок подання електронної декларації, 31.01.2017 року здійснив заповнення декларації у електронному виді за 2016 рік на офіційному сайті НАЗК та здійснив її подання, натиснувши кнопку «подати документ», однак повідомлення про підтвердження подання декларації до нього не надійшло. 03.04.2017 року він виявив, що його декларація не подана та повторно пождав декларацію. Також, як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в тому числі, його суб'єктивна сторона, оскільки він не мав умислу на несвоєчасне подання декларації, та здійснив усі залежні від нього дії, щоб її подати, а сама по собі некоректна робота системи електронного декларування не є підставою для його притягнення до відповідальності. Також навів доводи щодо не вручення у передбачений законом спосіб протоколу про адміністративне правопорушення, наявність інших порушень при складанні матеріалів тощо.

Прокурор вважав доведеним несвоєчасне, без поважних причин, подання суб'єктом декларування ОСОБА_1 03.04.2017 року щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є підставою для визнання винуватим останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, з наступних підстав.

Положення ст. 129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язані з корупцією, мають також з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному подні щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві № 237 о/с від 14.03.2017 року полковника поліції ОСОБА_1 призначено оперуповноваженим відділу розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами управління карного розшуку ГУНП у м. Києві.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

ОСОБА_1 прийнято Присягу працівника Національної поліції України. Згідно відповіді управління кадрового забезпечення ГУНП у м. Києві №4483вх/125/26/01-2017, ОСОБА_1 під час проходження служби на посаді начальника управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУНП у м. Києві було нанесено резолюцію, щодо виконання листа заступника начальника ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 19 жовтня 2016 року № 5529/325/05/26-2016 "Про подання електронних декларацій особами уповноваженими на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування у відповідності до Закону України "Про запобігання корупції". Таким чином ОСОБА_1, було відомо про необхідність своєчасного подання щорічної електронної декларації у відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції". Тим більще, що відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру осіб уповноважених на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подав першу електронну декларацію, як особа яка на момент першого подання займала відповідальне становище, 30.10.2016 року о 12 год. 12 хв.

Згідно відповіді Національного агентства з питань запобігання корупції №93-05/40134/17 від 07.11.2017 року ОСОБА_1, зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» 30.10.2016 об 10 год. 39 хв., та подав щорічну електронну декларацію за 2016 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування 03.04.2017 об 21 год. 17 хв. Це також підтверджується публічною частиною Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

На момент подання декларації ОСОБА_1 він був суб'єктом декларування, відповідно до положень підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, оскільки обіймав посаду оперуповноваженого карного розшуку, при цьому відповідну деклараці подав до Національного агентства з питань запобігання корупції 03 квітня 2017 року о 21 год. 17 хв., і такі обставини підтверджуються як матеріалами справи, так і не оспорюються самим ОСОБА_1

Водночас, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не доводять тих обставин, що останній мав умисел на несвоєчасне, без поважних причин, подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Одночасно, суддею враховуються висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, наведені в рішеннях «Гавенда проти Польщі» (Gaweda v. Poland, жалоба N 26229/95, ECHR 2002-II) від 14 березня 2002 року та «Амман проти Швейцарії» (CASE OF AMANN v. SWITZERLAND, заява № 27798/95) від 16 лютого 2000 року про те, що «якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне подання електронної декларації, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученим до матеріалів справи листом НАЗК з додатком, яким засвідчено послідовність дій користувача ОСОБА_1, які було здійснено з особистого електронного кабінету на сайті НАЗК у період з 31.03.2017 року по 03.04.2017 року.

Більше того, під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_1 будь-яких мотивів на уникнення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання декларації.

Також судом приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 щодо того, що несвоєчасне подання електронної декларації ним було допущено з необережності, оскільки останній 31.01.2017 року, заповнивши у своєму кабінеті на сайті НАЗК декларацію та натиснувши конпку «подати документ», не перевірив надходження електронного підтвердження про успішну подачу декларації та 03.04.2017 року виявив, що декларацію подано не було, а тому, з метою усунути негативні наслідки, повторно подав декларацію, а тому наведені обставини свідчать про наявність вини особи виключно у формі необережності, що, у даному випадку, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб'єктивного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відтак робить неможливим його притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 287, 288 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя А.В.Трубніков