АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1373/2018 Постанова винесена суддею Мєлєшак О.В.
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

30 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Павленко О.П., перевіривши апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 Дяченка В.П. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2018 року стосовно ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 172-6 КУпАП, а провадження по справі закрито та оголошено їй усне зауваження.

Не погодившись з таким рішенням суду, прокурор Дяченко В.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, стосовно ОСОБА_3 скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винною та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

При цьому, право на оскарження вказаного судового рішення прокурор обґрунтував з посиланням на ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1

ст. 55 Конституції України, ст. 250 КУпАП, а також лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ № 9-1301/0/4-16 від 12 травня 2016 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а провадження закрито та оголошено їй усне зауваження.

Частиною 2 статті 250 КУпАП визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою. За положеннями ч. 1 цієї норми прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Крім того, ч. 1 ст. 287 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Частиною 2 статті 294 КУпАП встановлений порядок перегляду постанови судді, за яким постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

При цьому, перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, а ч. 5 ст. 7 КУпАП (в редакції із змінами від 14 жовтня 2014 року) регламентовано, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Між тим, оскаржуючи до апеляційної інстанції постанову судді, прокурор Дяченко В.П. не вказав і не обґрунтував обставин, які б давали підстави вважати, що прокурором реалізуються повноваження щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Посилання прокурора на ч. 1 ст. 55 Конституції України та ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є безпідставним, адже названа норма основного закону та ст. 6 § 1 Конвенції вказують на те, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Проте, про порушення будь-чиїх прав в апеляційній скарзі прокурор не зазначає.

Посилання прокурора на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ № 9-1301/0/4-16 від 12 травня 2016 року є непереконливим, оскільки даний лист не є джерелом права і носить рекомендаційний характер, а законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України, як це передбачено ч. 1

ст. 2 КУпАП, а також Конституції України, яка має найвищу юридичну силу. При цьому необхідно звернути увагу на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, в якому висвітлена протилежна позиція щодо права прокурора на оскарження.

Враховуючи, що прокурор за чинним на даний час законодавством не вправі оскаржувати рішення судді у справі про адміністративне правопорушення без додержання вимог ч. 5 ст. 7 КУпАП, вважаю, що апелянту необхідно відмовити у прийнятті апеляційної скарги до розгляду з поверненням її особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 Дяченка В.П. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 повернути з усіма додатками особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко