Дата документу Справа № 330/2298/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 330/2298/17 Головуючий в 1 інстанції Нестеренко Т.В.
Провадження №33/778/48/18 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., за участю прокурора Фоміної Г.В., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Кирилівка, працюючого директором КП «Розвиток курортної зони» Якимівського району, Запорізької області, селищний голова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, та провадження у справі щодо нього закрито у зв»язку із спливом строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, відповідно до п. 1 примітки до ст. 172-7 КУпАП суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-УП від 14.10.2014 суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті. Статтею 41 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті З цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання. Відповідно до абзацу 10, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особа, зазначена у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язана: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, - Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального конфлікту інтересів. Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», селищна рада є органом місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником та єдиним підписантом комунального підприємства «Розвиток курортної зони» (ЄДРПОУ - 31791572), заснованого Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області, є ОСОБА_2.

08.02.2013 Кирилівською селищною радою в особі виконуючого обов'язки селищного голови ОСОБА_3 з ОСОБА_4 укладено контракт, згідно з яким останнього призначено на роботу до КП «Розвиток курортної зони» на посаду директора строком до 08.02.2014 року.

08.02.2017 року, відповідно до угоди про продовження контракту з керівником підприємства, що належить до комунальної власності Кирилівської селищної територіальної громади, дію вищевказаного контракту продовжено до 08.02.2018 року. Згідно з контрактом, ОСОБА_2 є посадовою особою, має у підпорядкуванні підлеглих, та наділена організаційно-розпорядчими, адміністративно-господарськими функціями.

Відповідно до статуту КП «Розвиток курортної зони», засновником підприємства є Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України юридичною особою публічного права визначається юридична особа, яка створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування. Таким чином, КП «Розвиток курортної зони» Кирилівської селищної ради є юридичною особою публічного права, а ОСОБА_2 будучи директором цього комунального підприємства, відповідно до п. 1 примітки до ст. 172-7 КУпАП та п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з інформацією Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в області, 25.04.1987 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1) укладено шлюб.

03.10.2016 року Рішенням Якимівського районного суду шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано, зазначене рішення набрало законної сили лише 13.10.2016 року.

16.09.2016 між КП «Розвиток курортної зони» в особі директора ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_5 укладено цивільно-правовий договір № 25 на суму 17391,29 грн. За умовами вказаного договору ОСОБА_5 у строк з 16.09.2016 по 31.12.2016 зобов'язується виконати роботи з озеленення території.

29.09.2016, 31.10.2016, 30.11.2016 та 31.12.2016 директором КП «Розвиток курортної зони» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підписано акти про виконання робіт, відповідно до яких ОСОБА_5 виконано роботи з озеленення території на загальну суму 17391,29 грн., за цивільно-правовим договором від 16.09.2016 № 25. Таким чином, директор КП «Розвиток курортної зони» ОСОБА_2, 16.09.2016 підписав зі своєю дружиною ОСОБА_5 договір за № 25 та акти про виконання робіт за вказаним договором, у наслідок чого ОСОБА_5 одержала від зазначеного комунального підприємства грошові кошти у сумі 17391,29 грн. При цьому, ОСОБА_2, достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме суперечність між його майновим інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об'єктивність та неупередженість вчинення дій, не повідомив Кирилівського селищного голову, Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність реального конфлікту інтересів при укладанні вказаного договору.

Отже, директор КП «Розвиток курортної зони» ОСОБА_2, порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014) - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

При цьому, ОСОБА_2, достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме суперечність між його майновим інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об'єктивність та неупередженість вчинення дій, підписав зі своєю дружиною ОСОБА_5 договір № 25 та акти про виконання робіт за вказаним договором, діючи її у майнових інтересах, тобто вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, директор КП «Розвиток курортної зони» ОСОБА_2, порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону № 1700- VII від 14.10.2014 року) - вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Також судом встановлено, що місцем вчинення адміністративного правопорушення за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, пов'язаного з корупцією, є місце роботи ОСОБА_2 - КП «Розвиток курортної зони», розташоване за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Приморський бульвар, буд. 1 (Калініна, 67), оскільки у приміщенні зазначеного підприємства між ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 укладено вищевказаний договір.

Датою вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, є 16.09.2016 рік, тобто день укладання вищевказаного договору.

В протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 172-7 КУпАП та протоколі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-7 КУпАП, фактичним днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідно до ст. 251, 252 КУпАП є 27.10.2017 року, оскільки, як зазначено, саме в цей день посадовою особою органу Національної поліції надається оцінка зібраним доказам у їх сукупності.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що обставини викладені в протоколах про адміністративне правопорушення від 27.10.2017 року є надуманими та безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Вказує, що для встановлення суперечності інтересів недостатньо формального встановлення факту існування зареєстрованого шлюбу. Також, не доведено наявності суперечностей між приватними інтересами та службовими повноваженнями ОСОБА_2, а також в чому полягав реальний конфлікт інтересів. Наявність у ОСОБА_2 приватного інтересу у сфері, в якій він виконує службові повноваження є ознаками потенційного конфлікту інтересів, що не є підставою адміністративної відповідальності, за відсутності доказів прийняття з його боку рішень задля реалізації приватного інтересу, тобто вчинення відповідних реальних дій. Зазначає, що на момент підписання цивільно-правового договору з ОСОБА_5 був укладений шлюб, але шлюбні відносини фактично були припинені.

У призначене судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2не з'явився, був своєчасно та належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи в апеляційному суді. Про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.

Адвокат ОСОБА_6 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з'явився, в телефонному режимі повідомив, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтримує у повному обсязі та просить розглянути скаргу без його участі.

За наведених обставин розгляд справи, згідно ч.6 ст. 294 КУпАП, проводиться за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, який висловив заперечення доводам та вимогам апеляції, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП встановлена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП встановлена за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

На переконання судді апеляційного суду, суддя суду першої інстанції з належною повнотою дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, оскільки будучи директором КП «Розвиток курортної зони» Кирилівської селищної ради, згідно до п. 1 примітки до ст. 172-7 КУпАП та п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам вказаного Закону вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тим самим вчинивши адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, передбачені ч.1 ст.172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення № 190, № 191 від 27.10.2017 року, та показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З урахуванням встановлених фактів того, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді директора КП «Розвиток курортної зони» Кирилівської селищної ради, 16.09.2016 р. уклав зі своєю дружиною ОСОБА_5 договір за № 25 та акти про виконання робіт за вказаним договором, у наслідок чого ОСОБА_5 одержала від зазначеного комунального підприємства грошові кошти у сумі 17391,29 грн. А також ОСОБА_2 не повідомив Кирилівського селищного голову, Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність реального конфлікту інтересів при укладанні вказаного договору, тобто вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що в його діях наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення підтверджують наявність суперечності між особистим (приватним) інтересом ОСОБА_2 та його службовими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень.

Таким чином, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відтак доводи апеляційної скарги в частині відсутності складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів приватного інтересу, так як на момент підписання цивільно-правового договору з ОСОБА_5 був укладений шлюб, але шлюбні відносини фактично були припинені, не заслуговують на увагу, а розцінюються апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення ОСОБА_2 від відповідальності.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Якимівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 рокувідносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник