П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1669/17

Провадження №3/440/20/2018

02 березня 2018 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, які надійшли з Буського ВП Камянка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого по вул. Зелена б/н в селі Петричі Буського району Львівської області, тимчасово не працюючого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 134698 від 23.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 22 вересня 2017 року о 23 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп, 507 км.+800 м., керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, нечітка мова). Від проходження медичного огляду на стан спяніння в медичному закладі відмовився, що підтверджується, Висновком № 172, складеним 23.09.2017 року о 00:20 год. в Камянка-Бузькій ЦРЛ, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП категорично заперечив, зазначивши, що з протоколом про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не згоден, вважає його незаконним та необґрунтованим. Пояснив, що ввечері 22.09.2017 року він повертався на вищевказаному транспортному засобі з с. Петричі Буського району до смт. Брюховичі міста Львова. Проїжджаючи по автодорозі Київ-Чоп в напрямку м. Львів, приблизно о 23.30 год. 22.09.2017 року біля села Банюнин його зупинили працівники поліції та попросили представити документи на автомобіль. Не запропонувавши ОСОБА_1 пройти медичний огляд на місці зупинки, останній був затриманий поліцейськими та протиправно доставлений в Камянка-Бузьку ЦРЛ, де лікар повідомила поліцейським, що він перебуває в тверезому стані і причин для складення відповідного висновку з ознаками його спяніння не має. Тоді поліцейські попросили лікаря провести аналіз на стан спяніння водія шляхом забору крові, від чого він відмовився, оскільки вимагав пройти медичний огляд та здати кров у ЛШМД, а не у Камянка-Бузькій ЦРЛ. Згодом, склавши відповідний протокол, останній поїхав з місця події. При цьому, ОСОБА_1 зазначив те, що алкогольних напоїв не вживав, а від проходження медичного огляду на стан спяніння не відмовлявся в медичному закладі, а просив пройти такий огляд на акотестері, у чому йому було протиправно відмовлено. Більше того, він спілкувався з працівниками поліції без присутності будь-яких осіб, що були б залученими як поняті чи свідки даної події. Також йому не було розяснено жодних прав та обовязків. Просить суд провадження у цій справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити за відсутності його вини у цьому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за № 1413/27858 (надалі - Інструкція), огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І цієї Інструкції).

Аналогічне законодавче положення закріплене у ч. 3 ст. 266 КУпАП.

Відтак, аналізуючи вищезазначені положення чинного законодавства, суддя вважає, що право в поліцейського для направлення водія для проходження відповідного огляду на стан сп'яніння, - виникає лише в разі відмови останнього від такого огляду на місці зупинки чи його незгоди із результатами такого огляду.

Натомість, як вбачається із матеріалів даної справи, не запропонувавши ОСОБА_1 право пройти відповідний огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, водій всупереч цьому був доставлений в Камянка-Бузьку ЦРЛ.

Зокрема із Висновку № 172, складеному 23.09.2017 року о 00:20 год. в Камянка-Бузькій ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції чітко вбачається, що фактичного огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння у ЦРЛ проведено не було, а лише встановлено, що «Обстежуваний відмовився від обстеження у Лікарні швидкої допомоги у місті Львові (ЛШМД). Від забору крові для дослідження відмовляється.»

Тобто лікар Камянка-Бузької ЦРЛ ОСОБА_2 встановила, що ОСОБА_1 відмовився від проходження обстеження у ЛШМД, що є нелогічним, необгрунтованим і не відповідає встановленим законодавством вимогам щодо проходження відповідного огляду на стан спяніння.

Крім цього, в силу п. 12 Розділу ІІІ цієї Інструкції - предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 одразу ж було запропоновано здати кров, що суперечить положенням Інструкції, оскільки п. 13 Розділу ІІІ цієї Інструкції чітко прописано, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Також, в силу ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Проте, як простежується із надісланих до суду матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення, до цієї події свідки чи поняті залученими не були.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Разом з тим, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частини третьої статті 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, проаналізувавши вищеописані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеною. Оскільки, зібрані по справі докази, зокрема, - протокол про адміністративне правопорушення та висновок медичного огляду на стан спяніння, вказують лише про факт доставки ОСОБА_1 в Буську ЦРЛ, де стан його алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння встановлений не був. Натомість, у даному випадку було встановлено, що такий відмовився від проходження обстеження в іншому медичному закладі, а саме в ЛШМД, що є необгрутованим та суперечить матеріалам даної справи. Також було встановлено лише лікарем ОСОБА_2, і без присутності двох свідків чи інших осіб про те, що ОСОБА_1 відмовився від забору крові, яке мало місце первинно, що істотно суперечить п. 12 і п. 13 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, оскільки як видно з матеріалів справи, - слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук від обстежуваної особи не відбирались.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічна норма передбачена п. 22 Розділу ІІІ вищезгаданої Інструкції, в силу якої висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Окрім цього, жодного відеозапису, який міг би об'єктивно свідчити про хід даної події, до даної справи про адміністративне правопорушення, до суду надано не було.

Будь-яких достовірних та належних доказів щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду надано не було.

Відтак, зважаючи на викладене, а також те, що, як встановлено судом, що протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП оформлено неналежним чином, а саме відмова його від проходження медичного огляду не на місці зупинки водія, а лише в медичному закладі, як і за відсутності свідків, які би засвідчили факт відмови ОСОБА_3 від проходження освідування на стан спяніння відсутні, зважаючи на категоричне заперечення ним своєї вини, що не дає можливості суду вважати його допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1, підлягає закриттю у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутності у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Б. Кос