АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І., за участю особи, що подала апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, правопорушника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2018 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого лікарем в КЗ ДОКЛ ім.Мечникова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у штрафу в розмірі 340 гривень .

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3, 14.11.2017 року о 17 год. 05 хв., рухаючись в м. Дніпрі на перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Генерала Пушкіна, керуючи автомобілем Форд Фьюжн, д.н.з. НОМЕР_1, виконуючи маневр розвороту при основному зеленому сигналі світлофору не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження. Водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.16.6 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах особа яка притягається до адміністративної відповідальності -ОСОБА_3 просить постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2018 року скасувати та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує на те, що на схемі місця ДТП не зафіксовані фактичні обставини а саме: місце зіткнення транспортних засобів, які отримали пошкодження транспортні засоби та на місці зіткнення відсутні відображення уламків від транспортних засобів, крім того відсутня прив'язка транспортних засобів до границь перехрестя.

В апеляційній скарзі захисник звертає увагу, що працівник поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не усунув недоліки та не призначив автотехнічну експертизу відповідно до вимог розділу № 8 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не досліджував дії іншого учасника дорожнього руху ОСОБА_6 На думку скаржника, водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_6 рухаючись у зустрічному напрямку у другому ряді мала можливість виконати вимоги ПДР 12.3, тобто уникнути зіткнення.

Заслухавши захисника ОСОБА_2, який прохав постанову суду скасувати та закрити провадження, думку потерпілої ОСОБА_6 та її представника - ОСОБА_7, які вважала постанову суду першої інстанції законною та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, переглянувши відеозапис, наданий працівником поліції, заслухавши свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу чому спростовує чи приймає даний доказ і які наводить докази, щодо наявності або відсутності адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав, постановив обґрунтоване рішення.

Факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_3 підтверджується схемою місця ДТП, з якої убачається розташування транспортних засобів після зіткнення, фототаблицею, де зафіксовано характер пошкодження транспортних засобів.

При апеляційному розгляді було додатково допитано працівника поліції- Татора Є.В., який пояснив, що місце зіткнення транспортних засобів має прив'язку до електроопори, про що зазначено у схемі та протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди( а.п.6-12). Крім того, працівник поліції надав технічний запис, з якого убачається, що обидва водії рухалися на зелений сигнал світлофору, що саме спростовує доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_6 рухалася на червоний сигнал світлофору.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано визнав допустимим та належним доказом по адміністративній справі - схему місця ДТП від 14 листопада 2017 року, яка складалася за участю ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, про що свідчать особисті підписи вказаних осіб в протоколі та схемі (6-11, 12).

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_3 стосовно того, що суд першої інстанції взяв до уваги схему місця ДТП, яка не відповідає вимогам розділу №8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оскільки ОСОБА_3 особисто був присутній при складанні та міг внести відомості або зазначити додаткові пояснення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_3 також підтверджуються наявними пошкодженнями автомобілів, а саме, «Хюндай» отримав пошкодження лівого переднього (водійського) крила, автомобіль «Форд» отримав пошкодження правої передньої двері, лівого порогу транспортного засобу (а.п. 13-14, 36-40), оскільки ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.6 ПДР повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Апеляційний суд, з метою перевірки доводів апеляційної скарги допитав свідка ОСОБА_9, який був свідком ДТП та був зазначений потерпілою ОСОБА_6 в поясненнях на ім'я слідчого ДВП ГУНП. Вказаний свідок засвідчив, що саме ОСОБА_6 рухалася на дозволений зелений сигнал світлофору та оскільки водій ОСОБА_3 не надав дорогу автомобілю ОСОБА_6, який рухався відносно ОСОБА_3 в зустрічному напрямку та потерпіла не мала змоги об'їхати перешкоду, оскільки знаходилася на пішохідному переході та зупинкою для транспорту,сталося зіткнення транспортних засобів.

Таким чином, апеляційний суд поза розумним сумнівом дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 є порушення вимог п.16.6 Правил дорожнього руху України, а тому судом першої інстанції обґрунтовано було встановлено, що відповідно до Правил дорожнього руху ОСОБА_12 не виконано вимоги п. 16.6 ПДР, у зв'язку з чим сталось зіткнення, які знаходяться в причинному зв'язку з даною дорожньо- транспортною пригодою, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

Оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_12 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП так як, правопорушення повністю знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, при безпосередньому дослідженні доказів в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді.

Однак, постанова судді першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення, оскільки суд першої інстанції припустився помилки при застосуванні стягнення передбаченого санкцією ст.124 КУпАП.

Так, відповідно до санкції ст. 124 КУпАП, передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортним засобом на строк від 6 місяців до 1 року.

Суд правильно визначив розмір штрафу, однак визначаючи розмір штрафу суд не врахував, що відповідно ст. 27 КУпАП покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення рішення.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Таким чином, на підставі викладених обставин, приходжу до висновку, що постанова судді першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2018 року змінити.

Вважати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та стягненням у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Калініч Н.І.