ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26 лютого 2018 рокуСправа №: 695/286/18
Номер провадження 3/695/362/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 від 22.11.2000 року, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №4 від 31.01.2018 року рядовий військової служби за контрактом ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, діючи умисно, в умовах особливого періоду, всупереч інтересам служби особистої недисциплінованості та безвідповідальності, у порушення статутних вимог недбало поставився до виконання покладених на нього обов`язків військової служби, 29.01.2018 у період з 07 години 55 хвилин до 13 години 50 хвилин у розташуванні військової частини НОМЕР_2 та безпосередньо у підрозділі-військовій частині НОМЕР_3 був відсутній, службові обов`язки за посадою не виконував, а проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Прокурор військової прокуратури Черкаського гарнізону Лук`яненко А.В. у судовому засідані повністю підтримав складений адмігпротокол та просив притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Під час розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 свою вину не визнав, а його представник адвокат Побиванець Ю.В. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі про вказане адміністративне правопорушення, оскільки правопорушення було вчинено не під час особливого періоду, визначеного чинним законодавством, а тому дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не охоплюються ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, отже відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. Окрім вказаного ОСОБА_1 був відсутній з поважних причин. через хворобу своєї дитини, яку супроводжував до лікаря, про що повідомляв свого безпосереднього начальника та надавав відповідну довідку про відвідування лікаря.
Суддя заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Як вбачається із диспозиції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП покарання настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
У вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 проявив недбале ставлення до військової служби в період дії особливого періоду.
Визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII, у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
17 березня 2014 року Виконуючим обов`язки Президента України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ.
Згідно пункту 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.
Закон України від 17 березня 2014 року №1126-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме - 18 березня 2014 року.
Відповідно до пункту 3 зазначеного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Таким чином, з 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, тривалість якого пов`язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено пунктом 3 Указу, тобто 45 діб.
Отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 становила 45 діб: з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року.
Указом Виконуючого обов`язки Президента України від 6 травня 2014 року №454/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України № 1240-VІІ від 06.05.2014, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Закон України № 1240-VІІ від 6 травня 2014 року «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 7 травня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу В.о. Президента України від 6 травня 2014 року № 454/2014 становила 45 діб: з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року.
Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014, який затверджено Законом України від 22 липня 2014 № 1595-VІІ, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Закон України від 22 липня 2014 № 1595-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 24 липня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 становила 45 діб: з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року.
Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15, який затверджено Законом України від 15.01.2015 № 113-VІІІ, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Закон України від 15.01.2015 № 113-VІІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 20 січня 2015 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 становила 210 діб: з 20 січня 2014 року по 22 серпня 2014 року.
Таким чином, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.
Отже станом на момент вчинення вказаного адміністративного правопорушення, а саме 29.01.2018 року, особливий період не діяв.
У своєму протоколі відносно ОСОБА_1 військова прокуратура посилається на постанову Вищого адміністративного суду України від 16.02.2015 року, справа №800/582/14, в якій визначено, що закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.
Однак у ній же зазначено, що законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Разом із цим у вказаній постанові також вказано, що особливий період пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації. Особливістю проходження військової служби в період мобілізації є те, що усі військовослужбовці, які перебувають на цей час на військовій службі у Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають, за винятком військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до 16 років (підпункт 2 пункту 252 Положення № 1153).
Саме питання звільнення військовослужбовців є предметом розгляду по вказаній справі, а не вчинення військовослужбовцями правопорушень під час проходження ними військової служби.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як встановлено вище ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.
Поняття військової службової визначено в примітці ст. 172-13 КУпАП, де зазначено, що під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Суддею досліджені функціональні обов`язки посадових осіб військової частини та контракт про проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, відповідно до яких до функціональних обов`язків оператора зенітної ракетної обслуги (СВУ) зенітної ракетної батареї, де проходить службу ОСОБА_1 , організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки, або такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування до функціональних обов`язків останнього не входили.
З чого випливає, що ОСОБА_1 не є військовою саме службовою особою та відповідно не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-15 КУпАП.
Суддя при розгляді вказаної справи також бере до уваги, що в самому протоколі про адміністративне правопорушення прокурором зазначено, що кожному військовослужбовцю військової частини визначені функціональні обов`язки, які він повинен виконувати у продовж робочого дня. Зазначені обов`язки доведені і до рядового військової служби за контрактом ОСОБА_1 , але останній відмовився розписатись про їх ознайомлення.
Жодних доказів, які підтверджують таке ознайомлення ОСОБА_1 із посадовими обов`язками суду не надано.
Таким чином взагалі не зрозуміло чи був ОСОБА_1 належним чином повідомлений про свої обов`язки.
Разом з тим, вчинення ОСОБА_1 саме адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП не знайшло підтвердження в судовому засіданні, суд самостійно не має змоги змінити фактичні обставини адміністративного правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та надати іншу кваліфікацію.
З огляду на зазначені обставини та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 не є військовою службовою особою, а його дії не можуть розцінюватися саме як вчинення правопорушення в особливий період, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.
Суддя враховує, що відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь, а також беручи до уваги те, що, ОСОБА_1 не є військовою службовою особою та не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-15 КУпАП, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.,ст. 36, 247, 283, 284, КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя : Л.В.Середа