Справа № 139/301/18
Провадження № 3/139/58/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., з участю прокурора Арнаута Я.М., особи, щодо якої розглядається справа про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки у Вінницькій області ДЗЕ Національної поліції України, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючої заступником начальника відділу міжнародного та транскордонного співробітництва Департаменту міжнародного співробітництва та регіонального розвитку Вінницької обласної державної адміністрації, не одруженої, не судимої, за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 працює на посаді начальника відділу міжнародного та транскордонного співробітництва Департаменту міжнародного співробітництва та регіонального розвитку Вінницької обласної державної адміністрації і відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією. 15 грудня 2016 року ОСОБА_1 отримала кредит на будівництво індивідуального житлового будинку в сумі 300 тисяч гривень, що становило 217,7 прожиткових мінімумів доходів громадян, а 04 серпня 2017 року ОСОБА_1 стала власником квартири № 54, в корпусі 1 будинку 3 по вулиці Одеська в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області вартістю 639630 гривень, що становило 399,8 прожиткових мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а саме: про отримання нею доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна.

19 березня 2018 року щодо ОСОБА_1 складено два протоколи (за № 71 та № 72) про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією, за частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

22 березня 2018 року протоколи відносно ОСОБА_1 надійшли до суду.

При розгляді справи ОСОБА_1 ствердила, що займає посаду, яка визначає її субєктом декларування, що вона у грудні 2016 року отримала кредит на придбання квартири у розмірі 300 тисяч гривень, а у серпні 2017 року за нею зареєстровано право власності на квартиру вартістю 639630 гривень. ОСОБА_1 також не заперечує, що впродовж десяти днів з моменту отримання кредиту та оформлення права власності не внесла до декларації суттєві зміни у майновому стані. Однак, вона не мала умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Зазначила, що в електронній декларації за 2016 рік нею була вказана квартира в розділі «Обєкти незавершеного будівництва», а також у розділах «Доходи, у тому числі подарунки» та «Фінансові зобовязання» вона вказала 300 тисяч гривень отриманого кредиту. ОСОБА_1 не вважала, що у неї не відбулися суттєві зміни в майновому стані, оскільки квартира придбана в кредит на 15 років і до повного виконання зобовязань за кредитним договором знаходиться під заставою.

Згідно ч. 2 ст. 7, ст. 245 та ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 9 КУпАП,адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: обєкт, обєктивна сторона, субєкт, субєктивна сторона.

Не заперечуючи обставину, що ОСОБА_1 є субєктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що вона порушила порядок, передбачений ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», не погоджуюсь із твердженням, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного:

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 2 ст.172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення суттєві зміни у майновому стані.

Як встановлено у суді, згідно договору № 139 від 21.11.2016, укладеним між ЖБК «Барський» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ЖБК «Барський» зобовязується організувати будівництво житлового будинку по вул. Одеській, в с. Зарванці, Вінницького району, Вінницької області, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 052068800:04:009:0296, та передати ОСОБА_1 квартиру площею 62,1 кв.м в секції № 1, у підїзді № 3 на 2 поверсі, а ОСОБА_1 за отриману у власність квартиру має сплатити 639 630 гривень. 15.12.2016 ОСОБА_1 отримала кредит на будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: Вінницький район, с. Зарванці, вул. Одеській. Даний кредит був отриманий на підставі кредитного договору № 3-11-5 на будівництво житлового будинку (квартири) від 15.12.2016, укладеного між ОСОБА_1 та Комунальною установою «Обласний фонд сприяння інвестиціям на будівництво» в особі ОСОБА_3. У відповідності до умов даного договору ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 300 тисяч гривень під 3% річних на 15 років. 04.08.2017 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру № 54, в корпусі 1 будинку 3 по вулиці Одеська в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області.

Також встановлено, що в щорічну електронну декларацію за 2016 рік (подана 20.03.2017) ОСОБА_1 у розділ 4 «Обєкти незавершеного будівництва» внесла інформацію про квартиру у с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, а в розділ 11 «Доходи, в тому числі подарунки» та в розділ 13 «Фінансові зобовязання» внесла відомості про отриманий кредит в сумі 300 тисяч гривень. Зі слів ОСОБА_1 в суді, в електронну декларацію за 2017 рік вона в розділ 3 «Обєкти нерухомості» внесла отриману 04.08.2017 у власність квартиру.

Таким чином, вбачається, що в неподанні ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни у майновому стані відсутня вина як у формі прямого так і непрямого умислу, оскільки остання не приховувала факти отримання кредиту та придбання квартири, не приховувала розміри майна, доходів і зобовязань.

Вважаю, що за відсутності субєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, не може наступати відповідальність, а тому звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Такий підхід до захисту прав особи зафіксований у ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може однозначно без сумнівів і застережень розцінюватись як правопорушення передбачене тією чи іншою статтею.

Встановлені у суді обставини не підтверджують у бездіяльності ОСОБА_1 субєктивної сторони інкримінованого правопорушення, а тому, враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що порушення ОСОБА_1 строків декларування суттєвих змін майнового стану не створюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У разі відсутності складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 2 ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: ____________