АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17.10.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд оскаржувану постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17.10.2017скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судом не було прийнято до уваги його пояснення та пояснення свідка ОСОБА_3, які окрім іншого не знайшли свого відображення в постанові і які зводились до того, що в водія не спостерігались ознаки сп'яніння, а пояснення він, апелянт, підписав під погрозою. Також в апеляційній скарзі вказується, що пояснення свідків надруковані на заздалегідь підготовлених бланках, а тому є неналежними та недопустимими доказами.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №105056 від 20.09.2017, ОСОБА_2 20.09.2017 приблизно о 02:10 год. керував автомобілем НОМЕР_1 у м.Києві по вул.Ак.Грекова з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Учасники до суду у визначений день, час та місце не з'явились. Про судове засідання повідомлялись завчасно належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями, які повернулись до суду, про отримання ОСОБА_2 та його захисником ОСОБА_4 судових повісток. Клопотань про відкладення розгляду наявної апеляційної скарги до суду не надходило, причини неявки учасників не повідомлено. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне розглядати апеляційні вимоги на підставі наявних матеріалів справи.

Так, п.2.5. ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії серії БД №105056 від 20.09.2017 (а.с. 2) та поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (а.с. 3), згідно яких ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 у м.Києві по вул.Ак.Грекова з ознаками наркотичного сп'яніння і відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, доводи апеляційної в частині, що стосується відсутності у водія на момент зупинки транспортного засобу ознак наркотичного сп'яніння, − на переконання суду не спростовують факту відмови водія ОСОБА_2.) пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, тобто у найближчому медичному закладі, і порушення таким чином вимог п.2.5. ПДР України.

Крім того, посилання апелянта на неналежність та недопустимість пояснень свідків, як доказу по справі, суд вважає неспроможними, оскільки, по-перше, належним є той доказ, який стосується предмету доказування (пояснення свідків є визначальними фактичними даними, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для справи), по-друге, допустимим є той доказ, який отриманий у передбачений законом спосіб (будь-яких застережень щодо неможливості використання працівниками поліції надрукованих бланків при відібранні пояснень у свідків в справах про адміністративні правопорушення, закон не містить).

Таким чином, враховуючи, що доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 17.10.2017та закриття провадження по справі, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.10.2017 про піддання ОСОБА_2 адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/82/2018

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Циктіч В.М.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.