АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/60/18 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.4 ст.122 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2017 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 320 гривень судового збору.

У апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 заподіяну їй внаслідок порушення ним правил дорожнього руху матеріальну шкоду, посилаючись на те, що у зв"язку із отриманими травмами впродовж 15 днів не виходила на роботу, а тому вважає, що на підставі ст.ст.1195,1197 ЦК України на її користь слід стягнути з правопорушника 8 000 грн. в відшкодування заподіяної їй ушкодженням здоров"я шкоди, яку вона обчилила виходчи з 5-ти кратного розміру мінімальної заробітньої плати (1600 грн. * 5) та 15 000 грн. моральної шкоди.

Також вважає накладене суддею адмінстягнення є надто м"яким через його невідповідність тяжкості вчиненого ОСОБА_1 адмінправорушення та заподіяної її здоров"ю шкоди.

Просить поновити строк на оскарження постанови посилаючись на те, що суд розглянув справу у її відсутності, не повідомивши про час та дату судового засідання. Внаслідокчого вона була позбавлена можливості давати пояснення та надавати докази на обґрунтування наданої їй матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2, яка просила задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, проаналізувавши наведені доводи та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

У відповідності зі ст. 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, у ній відсутні будь-які відомості про сповіщення ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, про час та дату її розгляду, а також про надіслання їй копії постанови судді, в зв"язку з чим вважаю, що строк на оскарженя вказаної постанови пропущений потерпілою з поважної причини, а тому його слід поновити.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП є вірним і потерпілою не оспорюється.

Що стосується вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на її користь 8000 грн матеріальної та 15000 грн. моральної шкоди заподіяної ушкодження її здоров"я внаслідок вчинення адмінправорушення слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення громадянинові заподіяно майнову шкоду, суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди.

В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Заподіяні внаслідок порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху потерпілій тілесні ушкодження у виді синця лівого плеча та правого стегна, синця лівої сідниці, які зафіксовані у довідці, виданій КЗТОР "Тернопільська університетська лікарня" від 20.11.2017 року та судово-медичній екпертизі від 21.11.2017 року, згідно висновку судмедекперта Тернопільського обласного бюро судово-медичної екпертизи № 1755 від 5.12.2017 року відносяться до легких. Факт їх заподіяння зафіксований в протоколі про вчинення ОСОБА_3 адмінправорушення, постанові слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області Сабадаш Т.М. Від 20.12.2017 року, винесеній у кримінальному провадженні №003747 від 21.11.2017 року за ознаками ч.1 ст.286 КК України.

На підтвердженя того, що ОСОБА_2 Перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 та за станом здоров"я після ушкодження здоров"я вона не виходила на роботу з 20.11.2017 року по 01.12.2017 року, остання представила довідку, видану приватним підприємцем № 4 від 12.12.2017 року.

Проте, для визначення розміру та відшкодування втраченого заробітку(доходу) внаслідок ушкодження здоров"я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором вказаних доказів не достатньо.

Тому з урахуванням вимог законодавства щодо порядку розв'язання майнових вимог при існуванні спору щодо порядку та розміру його відшкодування, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити його в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення через специфіку та процедуру її розгляду, встановлену КУпАП.

В той же час слід роз"яснити потепілій, що у разі незгоди з розглядом питання про відшкодування шкоди в адміністративному порядку або коли при накладенні адміністративного стягнення одночасно не вирішено питання про відшкодування шкоди, потерпілий не позбавлений права в передбаченому законом порядку вирішити вказане питання в рамках цивільного судочинства.

З приводу доводів апелянта щодо стягнення з правопорушника на її користь запоідяної адмінправопорушенням моральної шкоди слід зазанчити, що нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості стягнення моральної шкоди на користь потерпілого, оскільки вона підлягає стягненню виключно в порядку цивільного судочинства та за певних умов - обрунтування її розміру, в чому вона полягала, доказів та підтвердження її заподіяння, тощо.

Накладене на ОСОБА_1 адмінстягнення відповідає характеру вчиненого ним адмінправорушення, його розмір не виходить за межі санкції ч.4 ст.122 КУпАП, при цьому вважаю, суд вірно, обраючи серед альтернативних видів покарання найменш суворе стягнення врахував дані про особу правопорушника, який раніше до адмінвідповідальності не притягувався, визнав вину у скоєному, щиро розкаявся, відшкодував потерпілій витрати на лікування.

З огляду на вищенаведене, в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2 слід відмовити, а постанову судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Поновити потерпілій ОСОБА_2 строк на оскарження постанови.

У задоволенні апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_2 - відмовити, постанову судді Тернопільського міськрайонного суду від 28.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністартивної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.М. Тиха