Номер провадження 3/754/527/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., за участю адвоката Титаренка С.А., адвоката Ярмоленка А.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

зареєстрованого у АДРЕСА_1,

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,

зареєстрованого у Київській області, Броварський район, с. Велика Димерка,

вул. Пархоменко, 39,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення від 26.07.2017 року, складеного відносно ОСОБА_3, зазначено про те, що ОСОБА_3 26.07.2017 року о 13 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр.. Броварському, 93 у м. Києві, на дорозі, що має більше двох смуг для руху в одному напрямку, рухаючись у крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснювати розворот, не дотримався безпечної швидкості руху, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 11.2, 12.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 26.07.2017 року, складеного відносно ОСОБА_4, зазначено про те, що ОСОБА_4 26.07.2017 року о 13 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем Мерседес д/н НОМЕР_3 по пр.. Броварському, 93 у м. Києві, при перестроюванні не переконався у безпеці руху, не врахував дорожню обстановку, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не надав перевагу у русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень, чим порушив п. 10.1, 10.3, 10.4, 2.3 (б) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

В суді ОСОБА_3 вину свою у скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що він 26.07.2017 року рухався у крайній лівій смузі по пр.. Броварському у напрямку м. Києва зі швидкістю приблизно 60 км/годину. Перед КП автомобіль Мерседес, виїхавши з другорядної дороги, пересік три смуги руху, виїхав перед ним і різко зупинився для здійснення розвороту. Частина автомобіля Мерседес залишилася на крайній лівій смузі, він побачив автомобіль приблизно за 15-20 метрів, але загальмувати не встиг, в результаті сталося зіткнення. Вважає, що у даній ДТП винен водій автомобіля Мерседес, його вини у зіткненні немає.

ОСОБА_4 у суді вину свою у скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що він рухався у з м. Бровари у напрямку м. Києва у крайній лівій смузі, оскільки йому необхідно було розвернутися у зворотному напрямку. У зоні знаку напроти КП, він заїхав у карман для здійснення розвороту, секунд через 10-15 відчув удар. Від удару його автомобіль розвернуло на 120-150 градусів. Після зіткнення протоколи були складені на обох водіїв, але він з цим не згоден, оскільки вважає, що його вини у даній ДТП немає.

Вислухавши пояснення осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із п. 1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Як встановлено при розгляді справи, автомобіль Мерседес, рухаючись у крайній лівій смузі, мав намір здійснити розворот у зворотному напрямку, для чого зупинився у місці, де був розрив. Враховуючи відсутність так званого "карману" для здійснення розвороту, а лише розриву, автомобіль зупинився таким чином, що частина його автомобіля знаходилася на смузі для руху (крайній лівій). Після зупинки автомобіль ГАЗ, що рухався у крайній лівій смузі, здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес, який не рухався.

Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і був доведений наступними доказами.

Так, свідок ОСОБА_5 у суді пояснив, що він був пасажиром в автомобілі, який рухався до м. Києва. Під час руху він побачив, що у крайній лівій смузі рухався автомобіль ГАЗ, який обігнав їх на дорозі. У місці, де був розрив для розвороту, стояв автомобіль Мерседес. В цей момент він побачив, що автомобіль ГАЗ здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес, який знаходився без руху. Після зіткнення автомобіль Мерседес розвернуло, автомобіль ГАЗ ще продовжував рух, зупинившись через деякий час.

Крім того, судом було досліджено фотокартки, на яких зображений автомобіль Мерседес. Так, відповідно до отриманих автомобілем пошкоджень можна зробити переконливий висновок про те, що саме автомобіль ГАЗ здійснив з ним зіткнення, а не навпаки, про що свідчить механізм отриманих ушкоджень обома автомобілями, зокрема, у задню ліву частину автомобіля Мерседес та передню ліву частину автомобіля ГАЗ. Отримані автомобілем Мерседес пошкодження лише підтверджують той факт, що автомобіль під час удару не рухався, а частина автомобіля знаходилася на смузі для руху, оскільки іншим шляхом здійснити розворот було неможливо на даній ділянці дороги.

Висновком експерта за результатами проведення автотехнічного експертного дослідження від 27.09.2017 року встановлено наступне:

1) За обставин та дорожньої обстановки, що викладені в наданих на дослідження матеріалах справи, а саме поясненнях водія автомобіля Мерседес, дії водія автомобіль ГАЗ ОСОБА_3, з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 13.1 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху.

2) В свою чергу, враховуючи механізм розвитку пригоди, що викладений в поясненнях водія автомобіля Мерседес ОСОБА_4, немає підстав технічного характеру вважати, що дії водія даного транспортного засобу не відповідали вимогам ПДР, в частині виникнення даної пригоди.

3) Регламентувати та оцінювати дії водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_3 відносно вимог п. 11.2 та 12.2 ПДР та водія автомобіля Мерседес ОСОБА_4 відносно вимог п. 10.1, 10.3, 10.4 та 2.3 (б) ПДР, за умови розвитку пригоди, що викладена в поясненнях водія автомобіля Мерседес, з технічної точки зору не доцільно.

4) Пояснення водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_3 та свідка (пасажира автомобіля ГАЗ) ОСОБА_7 не містять будь-яких кількісних та якісних характеристик руху автомобіля Мерседес перед пригодою, що унеможливлює регламентацію та оцінку дій водіїв транспортних засобів (автомобілів Мерседес та ГАЗ в категоричній формі).

Дані, викладені у Висновку, повністю узгоджуються із встановленими по справі обставинами, зокрема, встановленням у діях водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_3 порушення Правил дорожнього руху (п. 11.2, 12.1, 2.3 (б)).

Так, відповідно до п. 11.2 Правил дорожнього руху кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Пунктом 12.1 ПДР визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно із п. 2.3 (б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов"язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Крім того, відповідно до п. 12.2 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Вказані пункти ПДР водієм ОСОБА_3 дотримані не були, що призвело до зіткнення з автомобілем Мерседес.

Що стосується показань ОСОБА_3 та показів свідка ОСОБА_7, то слід зазначити наступне.

У суді ОСОБА_3 зазначав про те, що автомобіль Мерседес виїхав з другорядної дороги на головну, при цьому пересік три смуги для руху, різко виїхав перед ним у крайню ліву смугу і зупинився для розвороту. Але при цьому водій ОСОБА_3 зазначив, що автомобіль Мерседес він побачив за 15-20 метрів до зіткнення, коли він вже проїхав крайню ліву смугу, а той факт, що водій пересікав три смуги для руху є його припущенням, оскільки саме таким чином він міг не побачити автомобіль ГАЗ.

Свідок ОСОБА_7 у суді показав, що він рухався разом з ОСОБА_3 в автомобілі ГАЗ по пр.. Броварському у напрямку м. Києва. Автомобіль ГАЗ рухався у крайній лівій смузі зі швидкістю приблизно 50-60 км/годину. Коли вони під"зжали до КП, перед ними вилетів автомобіль Мерседес, фактично перекривши їм рух. ОСОБА_3 намагався уникнути зіткнення, але йому це не вдалося і сталося зіткнення, оскільки Мерседес фактично зупинився на розворот.

Але судом дані покази, як доказ невинуватості водія ОСОБА_3, до уваги не приймаються, оскільки суперечать іншим встановленим по справі обставинам та дослідженим доказами.

Що стосується Висновку № 167 експертного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2017 року, то слід зазначити наступне.

Даним Висновком встановлено наступне:

1) Контакт між автомобілем ГАЗ та Мерседес відбувся виключно в межах крайньої лівої смуги, тобто в смузі руху автомобіля ГАЗ. При цьому автомобіль ГАЗ міг знаходитися у крайньому лівому положенні на смузі свого руху.

2) В момент первинного контакту повздовжні вісі автомобілів ГАЗ та Мерседес розташовувались під кутом близько 85+-5 градусів в межах крайньої лівої смуги.

3) Додаткові покази водія автомобіля Мерседес ОСОБА_4 від 03.08.2017 року в частині розвитку механізму пригоди (маневр розвороту з крайньої лівої смуги), технічно не спроможні, так як суперечать слідовій інформації, зафіксованій на місці пригоди, зафіксованим на транспортних засобах пошкодженням та кінцевому положенні транспортних засобів після пригоди.

4) Покази водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_3 в частині розвитку механізму пригоди, технічно спроможні, так як не суперечать слідовій інформації, зафіксованій на місці пригоди, зафіксованим на транспортних засобах пошкодженням та кінцевому положенні транспортних засобів після пригоди.

5) В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ГАЗ ОСОБА_3 повинен був керуватись вимогами п. 12.3 та дорожнього знаку 3.29 ПДР.

6) В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Мерседес ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР.

7) В даній дорожній обстановці технічною можливістю водію автомобіля Мерседес ОСОБА_4 уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ є виконання пунктів 10.1, 10.3, 10.4 ПДР, згідно яких перед зміною напрямку руху впевнитись у безпеці маневру. Тобто при виконанні вимог п. 101, 10.3, 104 ПДР водій автомобіля Мерседес мав технічну можливість своїми односторонніми діями попередити зіткнення з автомобілем ГАЗ, на що у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля ГАЗ ОСОБА_3 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем Мерседес шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху водію, рухаючись як з допустимою, так і з обраною швидкостями руху.

8) З технічної точки зору в заданій дорожній ситуації, при заданих вихідних даних, безпосередньо однією з причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля Мерседес ОСОБА_4 вимог п. 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху.

Але слід зазначити, що під час зіткнення автомобіля Мерседес не рухався, а вже зупинився для здійснення маневру розвороту у спеціально відведеному для цього місці, водій автомобіля ГАЗ при дотриманні безпечної швидкості для руху мав можливості уникнути зіткнення або об"їхати автомобіль Мерседес.

Зважаючи на викладене вище, можна прийти до висновку, що саме дії водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_3 призвели до зіткнення, а тому суд вважає, що саме водій ОСОБА_3 повинен бути визнаний винним у даній ДТП, при цьому суд вважає, що вини водія ОСОБА_4 у даній ДТП немає.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особами, які притягуються до адміністративної відповідальності, доводи, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протоколи про адміністративне правопорушення, пояснення вказаних у протоколах осіб, схему місця ДТП, фотокартки з місця ДТП, місце зіткнення, покази свідків, висновки експертів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність у діях водія ОСОБА_3 порушень пунктів ПДР, що тягне за собою визнання вказаної особи винною у скоєній ДТП.

Згідно із п.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що факт порушення п.10.1, 10.3, 10.4, 2.3 (б) Правил Дорожнього руху України водієм автомобіля Мерседес ОСОБА_4 не знайшов підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Крім того, стаття 124 КпАП України передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, за що встановлено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормами ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення від 26.07.2017 року відносно ОСОБА_3 складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч.1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить обов'язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

За встановлених фактичних обставин справи судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_3, порушуючи вимоги п. 11.2, 12.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду справи.

Обставин, що спростовували б дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_3, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Що стосується стягнення, що повинно бути накладено на правопорушника, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 38 КпАП України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяця з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Враховуючи те, що з моменту вчинення ОСОБА_3 правопорушення пройшло більше трьох місяців, суддя приходить до висновку, що справа відносно нього підлягає закриттю, оскільки витікли передбачені ст. 38 КпАП України строки накладення адміністративного стягнення після вчинення правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 247, 283, 284, 291, 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КпАП України закрити, у зв"язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення після вчинення правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КпАП України закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту винесення може бути подана апеляція або протест прокурора.

Суддя: