П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 08.11.2017 о 00:44 год. керував ТЗ «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, по пр-ту Броварському, 32-Б в м. Києві, згідно проведеного огляду за допомогою алкотестеру «Drager», у присутності двох свідків, в стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим порушив вимоги п. 2.9а) ПДР України.

У ході судового розгляду особа, що притягається до адміністративної відповідальності та її представник указали, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнає.

Останні вважають складений протокол таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, складання останнього без дотримання положень ст.ст. 254, 256, 266 КУпАП, інструкції з оформлення матеріалів інспекторами та порядку огляду водіїв на стан сп'яніння, у зв"язку з чим вина ОСОБА_1 ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, у цій ситуації, ОСОБА_1 дійсно було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Drager», на що він власне і погодився, та видихнув повітря у ємність приладу, однак після цих дій інспектор замість того, аби повідомити його результати, пішов до свого ТЗ, де перебував певний час, після чого вийшов та нічого не пояснюючи надав на підписання протокол.

На такі дії інспектора Гридько Г.Г. подав відповідну скаргу начальнику УПП.

Тож, суд, проаналізувавши доводи особа, що притягається до адміністративної відповідальності, та її представника дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного про можливість завершення судового розгляду у справі за відсутності ОСОБА_2 та його адвоката, у світлі такого.

З рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», слідує, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У цій ситуації, в низку судових засідань, особа, що притягається до адміністративної відповідальності та її представник, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з'явилася.

Системно подаючи низку клопотань про відкладення судового розгляду з зазначенням мотивів, які жодним чином не підтвердженні в частині відсутності можливості прибуття до суду, що указує на те, що з боку захисту недобросовісно створюють перепони для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції,

Адже, відповідно до положень КУпАП та практику Європейськго суду з прав людини, в їх системному зв'язку, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03), в частині того, що «…сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява №8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003 року).

Щодо обставини справи в частині питання дотримання вимог ПДР особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Згідно п. 2.9а) ПДР, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У цьому випадку, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- відомостями, що містяться у дублікаті тесті на алкоголь «Drager» стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з якого слідує, що результат тесту - 1.24 %, тобто останній перебуває в стані сп'яніння, так як показних є більше ніж 0, 2 проміле.

- даними акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зафіксовані результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, які є тотожними даним алкотестеру «Drager»;

- поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_9 від 08.11.2017, з яких вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у їхній присутності пройшов огляд на стан сп'яніння. Результат огляду - 1, 24 %;

- поясненнями інспектора Дацко О.М. з яких вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності на пропозицію пройшов огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Drager», у присутності двох свідків. Результат огляду - 1, 24 %.

При цьому, щодо доводів захисту про неприйнятність дублікату документу, як доказу, суд уважає за необхідне указати про таке.

Відповідно до Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858) за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

У той час, як оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Тобто, першочергово результати огляду фіксуються електронним носієм, а уже потім роздруковуються на паперовий, який власне є його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід'ємних частинах, визнаються як оригінал документа.

У цій ситуації, інспектор будучи допитаним у суді пояснив, що дублікат був виготовлений таким самим способом, як і його оригінал.

Суд акцентує увагу, що першочергово результати огляду зафіксовані електронним носієм, а уже потім роздруковані на паперовий, який власне є його відображення та таке відображення є тотожним відомостям протоколу.

Тим паче що для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості.

Згідно Розділу ІІ тієї ж Інструкції результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

У цій ситуації, дані акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зафіксовані результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, є тотожними даним алкотестеру «Drager», аналогічні результати огляду у казані і свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, такі ж відомості відображено у самому протоколі, тобто, у цій ситуації, дані цих документів, як інші відомості, підтверджують змісту документа - тестеру, дублікат якого наявний у справі, та прямо спростовують доводи захисту з цього питання, про неможливість сприйняття такого дублікату, як оригінал документа.

Як і доводи про порушення порядку самого огляду, адже виходячи з пояснень свідків та інспектора, такий огляд було здійснено з дотриманням Інструкції.

Щодо наданого на запит суду відео з місця події УПП, то даний відеозапис не може бути сприйнятий судом, як наледний чи допустимий доказ, так як на самому диску запис відео відсутній.

Відносно клопотання про виклик свідка ОСОБА_7, то суд сприймає його критично, адже, згідно ч. 1 ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, однак, у цій ситуації, з такого клопотання не простежується інформації, що дана особа, є особою, якій відомі відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, адже, ані у протоколі, ані акті, ані поясненнях свідків про цю особу не згадується.

В частині клопотання про направлення справи на доофрмлення, то воно не є слушним так, як не кореспондується з положеннями ст. 284 КУпАП.

Що стосується доводів захисту, що вимірювання стану сп'яніння здійснювалось за допомогою приладу «Драгер», працівниками поліції не пред'явлено жодного документа, який підтверджував, що даний прилад проходив відповідну повірку, як того вимагають статті 16 та 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», не надання відомостей з приводу повірки ставить під сумнів точність та правильність вимірювань стану алкогольного сп'яніння, то вони спростовуються матеріалами справи, так як убачається з чеку Драгера, останній проходив калібрування.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив п. 2.9а) ПДР України.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 352 гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред'явлення до виконання три місяці.

С у д д я : Н.О. Яровенко