Єдиний унікальний номер № 225/6701/2017
Провадження № 3/225/38/2018
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

Іменем України

7 березня 2018 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєв Є.В.,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

розглянувши матеріали, які надійшли від Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2017 року о 18 год. 00 хв., в м. Торецьку, на вул. Маяковського, в районі з/б опори № 35 ОСОБА_1, керуючи автомобілем TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1, перед початком руху не впевнився, що це буде безпечно, скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ DAEWOO NUBIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, просив суд провадження закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що маневр, який він здійснив під часу руху, повністю відповідає Правилам дорожнього руху. Він був впевнений, що це не створить ніяких перешкод. При цьому суду пояснив, що справа від нього рух був відсутній, а автомобіль під керуванням ОСОБА_3 знаходився від нього на достатній відстані. Швидкість руху в межах міста повинна бути не більше 60 км/г, отже його маневр був безпечний. На його думку причиною зіткнення є перевищення швидкості водієм ОСОБА_3. У разі, якщо би швидкість руху відповідала ПДР, то зіткнення би не відбулось. Звернув увагу суду на те, що на плані схемі ДТП не виміряна основна відстань. Його автомобіль після зіткнення знаходився на своїй полосі, тобто під час зіткнення його машина знаходилась в 30 см від умовної розділювальної лінії на своїй полосі. Суду зазначив, що він їхав в сторону вул.Дзержинського, тобто в протилежну сторону із «кармана» від ПриватБанку, він виїжджав прямо ліворуч. Під час здійснення свого маневру на своїй полосі він відчув вдар. У нього немає свідків, які би підтвердили, що на момент вдару його машина знаходилась на своїй полосі руху. Ніяких здвигів машин і гальмовий шлях інспектором не вимірювались.

Незважаючи на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав, приходжу до висновку, що в ході судового розгляду вина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження.

Так, інспектор Торецького відділення поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в Торецьке відділення поліції надійшло повідомлення про ДТП. Він виїхав на місце ДТП і склав план схему і протокол про адміністративне правопорушення зі слів учасників ДТП. Під час встановлення обставин ДТП, він візуально розділив проїжджу частину умовно навпіл, при цьому у нього не склалося враження, що машина «Тайота» знаходилась на своїй смузі руху, тому що машина «Део» стояла під нахилом і йшла правіше, а якби машина «Тайота» знаходилась би на своїй смузі руху, то він би не прийняв би такого рішення, тоді б вийшло, що машина «Део» виїхала на зустрічну смугу. При цьому суду пояснив, що на план схемі місце зіткнення було вказано зі слів обох учасників ДТП. На плані під № 4 вказано саме місце, де відбулось зіткнення. Місце зіткнення є приблизним і вказане на схемі зі слів обох учасників ДТП. Суду пояснив, що при складанні план схеми ДТП враховуються не тільки показання обох учасників ДТП, але і враховується обстановка. При складанні план схеми враховується все, в тому числі і осип стекла і деталі кузова автомобіля і багато іншого. З його особистого досвіду осип стекла це близьке місто вдару, і воно може розлетітися в різні сторони в залежності від характеру руху автомобіля, або попутний автомобіль, або зустрічний. По осипі стекла неможна з точністю вказати про місце зіткнення. На його думку, зірваний бампер від машини був на обочині. При цьому суду пояснив, що гальмовий шлях на план схемі вказаний 5,1 м. Суду пояснив, що довжина гальмового шляху залежить від багатьох факторів, стану дорожнього покриття, швидкості руху, сили натиснення на педаль. Точно визначити точку зіткнення не можна. Суду зазначив, що на його думку, винним у ДТП є ОСОБА_1, тому що вони обидва давали однакові пояснення, і ОСОБА_1 говорив, що винний. В своїх пояснень ОСОБА_1 зазначив, що, здійснюючи маневр, він бачив зліва від нього автомобіль, який наближався, але думав, що встигне проїхати перед ним, але не встиг, оскільки не розрахував швидкість даного транспортного засобу. Швидкість автомобіля під керуванням в даній ситуації має значення, але у його автомобіля була маленька швидкість руху, так як короткий гальмовий шлях. Згідно ПДР при швидкості автомобіля 40 км/г гальмовий шлях для легкового транспортного засобу не повинен перевищувати 14,7 м п. 31.4.1 (б). Отже, у нього не виникло ніяких сумнівів в швидкості руху і хто саме винен в даній ДТП. Є випадки, коли винні обидва водія. Суду зазначив, що відповідно до ПДР в місті, де відбулось ДТП, при відсутності поміх з правої і лівої сторони, маневр можна було здійснити, і в цьому місті на дорозі відсутня суцільна лінія. На місті ДТП з обох сторін є пішохідний перехід, отже тут можливий маневр, але заборонений обгін і зупинка стоянка більше 10 м. З його пояснень, ОСОБА_1 вже знаходився в кармані, впевнився в безпечності і далі продовжив маневр, але не врахував дорожню обстановку.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні з поясненнями ОСОБА_1 не погодився повністю. Згідно пояснень ОСОБА_1 його швидкість руху нібито була 120 км/г. Є відео, на якому видно, що буде з автомобілем при ДТП, якщо він буде рухатися з такою швидкістю. Це твердження не вірне. Суду зазначив, що ОСОБА_1 не мав права в тому місці здійснювати маневр. В даному місці ДТП є пішохідні переходи з правої і з лівої сторони, суцільна лінія, отже там категорично заборонено здійснювати розворот. Він їхав з пасажиром в сторону центрального ринку, повернув на вул. Маяковського, їхав на четвертій скорості. ОСОБА_1 вискочив з «карману» за зупинкою «Дитячий мир». Вважає, що ОСОБА_1 сподівався, що встигне проїхати, але не врахував дорожню обстановку. Було близько 18 год., покриття дороги сухе, був включений штучне освітлення. Коли він побачив, як ОСОБА_1 вилетів, він нажав на звуковий сигнал і почав гальмувати. На момент зіткнення його автомобіль знаходився на четвертій передачі. Почав зупинятися, але його машина на шипах і він не встиг зупинитися. Поліцію викликав ОСОБА_1. Він сказав інспектору ДАІ, що все прикинув, він думав, що проскочить, але не встиг. Протокол про адміністративне правопорушення він підписав без зауважень, при цьому, сказав працівнику поліції, що він винний. На той час ОСОБА_1 не робив ніяких зауважень, він був з усім згоден. Після спливу часу він передумав. Однак, ОСОБА_1 не вказав, що протягом року у нього вже четверте ДТП, не зазначив, з чого складається його автомобіль. Він застрахував свій автомобіль в січні 2018 року, був в тій страховій компанії, що й ОСОБА_1. Суду пояснив, що ДТП можна було би уникнути, якщо би ОСОБА_1 вирулив або наскочив на бордюр, але він цього не зробив. З першого разу він не вирулив, і чомусь не став більше нічого робити. Він це помітив і почав йому сигналити, нажав на гальма, але вже було пізно і він юзом ліворуч зачепив машину, це видно по схемі по траєкторії. Суду ще раз зазначив, що цього можна було би уникнути, якщо би ОСОБА_1 продовжив рух, аби вирулив, аби наскочив на бордюр, але він, почувши звуковий сигнал, зупинився і відбулось зіткнення, а саме він юзом зачепив його по дотичній. Він з впевненістю стверджує, що під час ДТП автомобіль ОСОБА_1 був на його полосі руху. Після вдару автомобіль ОСОБА_1 став так, як зазначено на схемі, тобто його відштовхнуло. Він уходив від удару і тому удар прийшовся по дотичній. На схемі видно, як машина уходила від удару, на схемі видно гальмовий шлях. Він їхав по своїй полосі в сторону центрального ринку. Суду підтвердив, що ОСОБА_1 виїхав і зупинився. Також суду вказав, що в цей момент у нього був пасажир.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_1 він не знає, а ОСОБА_3 знає, як мешканця міста, знайомі поверхньо. Точно зазначити дату і час не може, але суду пояснив, що він їхав разом з ОСОБА_3 на автомобілі, він сидів на передньому пасажирському сидінні. Їхали по вул. Маяковського в напрямку центрального ринку. Суду пояснив, що біля ПриватБанку зупинка, з якої виїхав ОСОБА_1 буквально метрів за 5-7 перед автомобілем ОСОБА_3 без повороту, без будь яких ознак, просто різко почав виїжджати. Біля ПриватБанку є заїзд, машина почала виїжджати передом, точніше розгортатися. ОСОБА_3 не встиг загальмувати, він почав різко гальмувати і уходити вправо, і достав задню частину його автомобілю в бампер. Суду зазначив, що Іванов став приймати заходи до зниження швидкості і уходити вправо, але він просто фізично не зміг зупинитися, тому що машина виїхала перед ним метрів за 5-7. З цього виходить, що інший водій не дивився не в дзеркало, ні включив поворот, а просто порушив ПДР. Зіткнення відбулося прямо на заїзді карману, де ПриватБанк, тобто на їхній полосі руху, і задня частина автомобіля ОСОБА_1 була посередині їхній полоси руху. Після ДТП він поїхав на іншій машині, працівників поліції він не дочекався. Коли все відбулось, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вийшов з автомобіля і сказав, що він все визнає, при цьому зазначив, що тільки пофарбував автомобіль.

В судовому засіданні також були досліджені протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, яка сталася за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 11.12.2017 року, складені інспектором Торецького ВП Михайленком Є.В., оголошені письмові пояснення учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

На підставі сукупності досліджених доказів приходжу до висновку, що саме через порушення ОСОБА_1 п.10.1 Правил дорожнього руху сталося ДТП, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження, а тому він винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому суд не погоджується з позицією ОСОБА_1 невизнання вини, виходячи з наступного.

Сам ОСОБА_1 після ДТП не заперечував, що він, керуючи автомобілем, порушив Правила дорожнього руху, а саме перед початком руху не впевнився, що це буде безпечно, виїхав із заїзного «карману», не надавши перевагу в русі автомобілю «Нубира», який рухався по головній дорозі.

Крім цього, з пояснень інспектора поліції, потерпілого ОСОБА_3, свідка ОСОБА_5, в частині, в якій вони узгоджуються між собою, вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось майже одразу після виїзду із заїзного "карману" автомобіля «Тайота» під керуванням водія ОСОБА_1 на проїзну частину вул. Маяковського. При цьому, автомобіль «Тайота» в результаті зіткнення отримав пошкодження заднього бамперу, удар прийшовся на ліву задню частину автомобіля, а автомобіль "Нубира" отримав пошкодження передньої частини автомобіля, удар прийшовся на передню ліву частину.

Отже, характер та локалізація пошкоджень на зазначених автомобілях свідчать про те, що автомобіль «Нубира», лівою передньою частиною вдарився в ліву задню частину автомобіля "Тайота", а отже автомобіль «Тайота» знаходився перпендикулярно полосі руху, по якій їхав автомобіль «Нубира», тобто водій ОСОБА_1 не встиг закінчити маневр, що стало причиною зіткнення двох автомобілів.

При цьому деякі розбіжності в показаннях потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 не мають доказового значення для встановлення механізму зіткнення автомобілів.

В той же час як потерпілий, так і свідок надали однакові показання, про те, що в момент зіткнення автомобіль ОСОБА_1 знаходився на полосі руху, по якій вони їхали, оскільки він не встиг закінчити поворот ліворуч.

Суд не погоджується з показаннями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його розрахунками, схемами, оскільки вони не відповідають очевидним фактичним обставинам ДТП.

Як зазначив інспектор поліції, місце зіткнення було зазначено зі слів учасників ДТП і є приблизним, тому всі розрахунки, схеми, надані ОСОБА_1, зроблені на приблизних вихідних даних, тобто на припущеннях.

Отже, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходжу до висновку, що позиція ОСОБА_1 є способом його захисту, яка не відповідає фактичним обставинам справи.

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь провини ОСОБА_1, а саме вину не визнає, є фізичною особою - підприємцем, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався.

Крім того, ст.40-1 КУпАП України передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», із змінами, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначивши покарання у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.

Суддя Є.В. Челюбєєв