ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2018 Справа №607/98/18

26 березня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді Черніцької І.М., за участю секретаря судового засідання - Бойко І.І.

з участю - ОСОБА_1., ОСОБА_2

інспектора патрульної поліції ОСОБА_3

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера

за ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_1 27 грудня 2017 року о 12 год. 45 хв. в м.Тернополі по вул. Коперника, 1 керував автомобілем «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT FLUENCE», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, будучи причетним до дорожньо транспортної пригоди, місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10А Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що дійсно 27 грудня 2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю його транспортного засобу, однак він Правил дорожнього руху не порушував. ОСОБА_4 в порушення вимог дорожніх знаків рухався до дорозі з одностороннім рухом, по якій рух здійснюється лише в одному напрямку. На схемі місця дорожньо-транспортної пригоди не відображено парковки, припаркованих автомобілів, не вірно зазначено ширину проїзної частини, які б підтверджували факт відсутності у нього технічної можливості уникнути зіткнення. Під час контакту транспортних засобів, їх бокові дзеркала заднього виду склались. Транспортний засіб він не зупиняв та продовжив рух, оскільки вважав, що будь-яких пошкоджень транспортні засоби не отримали. Крім того, вважав, що вийти із автомобіля та відкрити двері автомобіля він не має можливості, оскільки таким чином пошкодить автомобіль ОСОБА_2 Посилаючись на наведене, вважає, що в його діях відсутні будь-які порушення Правил дорожнього руху.

Присутній в судовому засідання ОСОБА_2 суду пояснив, що виїхав із парковки по вул.Коперника та продовжив рух у сторону залізничного вокзалу, тримаючись якомога правіше. Ширина проїзної частини дозволяє розїхатись двом автомобілям. Рухаючись по своїй смузі руху побачив як автомобіль під керуванням ОСОБА_1, що рухався у зустрічному напрямку, перемістився часткового на його смугу руху та при зустрічному розїзді не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення. Щоб уникнути зіткнення він загальмував, але зіткнення все одно відбулося.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_5 вказав, що він складав протоколи про адміністративні правопорушення на основі зібраних матеріалів працівника поліції, які виїжджали на місці дорожньо-транспортної пригоди. Під час складення протоколу був присутній ОСОБА_1, його було ознайомлено із схемою місця ДТП, фотоматеріалами та відібрано пояснення. Будь-яких зауважень від ОСОБА_6 щодо оформлених матеріалів не надходило.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з вимогами п.п. 13.1., 13.3 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно з положеннями п.п. 1.4,1.5 ПДР кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інший учасники виконують ці Правила. Дії чи бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеки чи перешкоди для руху, загрожувати життю чи здоровю громадян тощо.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 27 грудня 2017 року о 12 год. 45 хв. в м.Тернополі по вул. Коперника, 1 керував автомобілем «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_1 не був уважним та при зустрічному розїзді не дотримався безпечного бокового інтервалу, чим допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT FLUENCE», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 13.1, 13.3 ПДР України. Технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «RENAULT FLUENCE», визначалася виконанням ним вимог п.п. 13.1, 13.3 ПДР України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Відтак, дії водія ОСОБА_1 не відповідають вимогам п.п. 13.1, 13.3 ПДР України та знаходяться в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 при зустрічному розїзді невірно обрав безпечний боковий інтервал, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «RENAULT FLUENCE», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Пункт 2.10 (а) ПДР України зобов'язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив, що дійсно 27 грудня 2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю його транспортного засобу. Під час контакту транспортних засобів, їх бокові дзеркала заднього виду склались. Однак, транспортний засіб він не зупиняв та продовжив рух, оскільки вважав, що будь-яких пошкоджень транспортні засоби не отримали. Крім того, вважав, що вийти із автомобіля та відкрити двері автомобіля він не має можливості, оскільки таким чином пошкодить автомобіль ОСОБА_2

Таким чином, ОСОБА_1 знаючи та усвідомлюючи те, що відбулось зіткнення двох транспортних засобів, не зупинив належний йому транспортний засіб та свідомо продовжив рух у власних справ, таким чином залишаючи місце пригоди. Вказані дії ОСОБА_1 призвели у подальшому до проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення та розшуку його та належного йому транспортного засобу.

Аналізуючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні даних правопорушень підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №418280 від 28 грудня 2017 року, протоколу про адміністративні правопорушення серії БД №418341 від 28 грудня 2017 року, схемою місця дорожньо транспортної пригоди від 27 грудня 2017року, на якій графічно зображено місце зіткнення та розташування автомобілів на проїзній частині, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 27 грудня 2017 року та 30 січня 2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 28 грудня 2017 року, протоколом огляду транспортного засобу від 28 грудня 2017 року.

ОСОБА_1 не надано суду будь-яких інших належних та достовірних доказів, які б спростовували обставини викладені у протоколі та факт відсутності з його діях порушення п.п. 2.3. , 13.1., 13.3., та 2.10а ПДР

Безпідставними є твердження ОСОБА_1 про те, що на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди не відображено парковки, припаркованих автомобілів, не вірно зазначено ширину проїзної частини, оскільки як вбачається із протоколу від 28 грудня 2017 року складеного у присутності ОСОБА_1 та письмових пояснень відібраних у нього 28.12.2017 року, схеми місця ДТП, яка була надана для ознайомлення, ОСОБА_1 будь-яких зауважень до складених матеріалів не заявляв.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що в діях водія ОСОБА_2 є порушення ПДР України, так як останній рухався по дорозі із одностороннім рухом як безпідставні, оскільки суд розглядає справу лише в межах протоколу, який складений відносно ОСОБА_1 Протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 до суду не надходило.

Крім того, в судовому засіданні не доведено та з матеріалів справи не встановлено, що ОСОБА_2 виїжджаючи із парковки по вул.Коперника та рухаючись у сторону вул. Чорновола порушив вимоги дорожнього знака "Дорога з одностороннім рухом".

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та ст. 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП в межах санкції статті, за більш серйозне правопорушення.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання ним вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, у звязку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_7 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 122-4, 124, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст. 122-4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя