АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/1084/2018 Суддя у першій інстанції: Арапіна Н.Є.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4,розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2018 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 532 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року скасувати та провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності, з огляду на те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу драгер відповідно до Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, а було запропоновано пройти у лікаря.

Також апелянт зазначає, що його дійсно зупинили 28.11.2017 року приблизно о 19 год. в м. Києві по Броварському проспекту 16-А, та його безпідставно було зупинено працівниками патрульної поліції, мотивуючи це тим, що він рухався в темну пору доби з вимкненим ближнім світлом фар, що не відповідає дійсності, через що в нього виникла суперечка з поліцейськими. В процесі суперечки з приводу його безпідставної зупинки, працівники поліції повідомили йому, що тепер йому доведеться їхати до закладу охорони здоров'я та проходити там медичний огляд на стан сп'яніння.

Крім того, апелянт зазначає, що поліцейські не повідомили йому про наслідки такої відмови та подали йому інформацію так, що він, нібито має законне право відмовитись від огляду на стан сп'яніння, чим вели його в оману щодо дійсних наслідків таких дій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно оскаржуваної постанови,28 листопада 2017 року о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_5керував автомобілем «Газ 2752», д.н.з НОМЕР_1 просп. Броварський, 16-а в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_5 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що адміністративна відповідальність встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 зазначив, що він їхав на автомобілі та був зупинений працівниками поліції, які вели себе не адекватно. Вони запропонували пройти огляд на місці, на що він погодився, але вони не знайшли прилад Драгер, після чого працівники поліції запропонували проїхати йому до лікаря, але він не мав часу їхати до лікаря, тому він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я. Однак він не знав, що така відмова, тягне за собою позбавлення права керування.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейськогопройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_4 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові в проходженні огляду на стан алкогольногосп'яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров'я.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_4, за ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, той факт, що останній керував автомобілем «Газ 2752», д.н.з НОМЕР_2 та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом поліцейського 2 роти 3 батальйону 2 полку УПП м. Києва ДПП ОСОБА_8, а також поясненнями свідка ОСОБА_9, який в суді першої інстанції пояснив, що у робітника поліції був відсутній прилад «Драгер», тому було запропоновано проходження огляду у медичному закладі. Оскільки ОСОБА_4відмовився, то було запрошено двох свідків, які підписали протокол.

Тому посилання апелянта на те, що обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу драгер, а було запропоновано пройти у лікаря, є без підставними, так як відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я

Стосовно доводів апелянта про те, що під час його зупинки 28.11.2017 року приблизно о 19 год. в м. Києві по Броварському проспекту 16-А, його було безпідставно зупинено працівниками патрульної поліції, мотивуючи це тим, що він рухався в темну пору доби з вимкненим ближнім світлом фар, що не відповідає дійсності, через що в нього виникла суперечка з поліцейськими, то вони не ґрунтуються на будь яких доказах.

Щодо тверджень апелянта, що поліцейські не повідомили йому про наслідки такої відмови та подали йому інформацію так, що він, нібито має законне право відмовитись від огляду на стан сп'яніння, чим ввели його в оману щодо дійсних наслідків таких дій, то вони не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Крім того слід зауважити, як убачається з протоколу щодо ОСОБА_4 йому роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП про що свідчить його підпис в даній графі, також у останнього вилучено права, та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Стосовно твердження апелянта, що після складання протоколу його не відсторонили від керування, та він поїхав далі, то вони є слушними, але вони не спростовують висновків суду, стосовно того, що ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, -залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич