Справа №591/7042/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/118/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2018 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн за те, що він, 05 грудня 2017 року близько 02 години 17 хвилин в районі буд. 98/4 по вул. Г.Кондратьєва в м. Суми, повторно керував транспортним засобом - автомобілем «Ваз 2103», н.з. ВМ 5824 ВС, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на визначення стану спяніння на місці та в закладі охорони здоровя, відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ОСОБА_4, просить скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2018 року, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про порушення суддею норм ст. 268 КУпАП, оскільки дана справ була розглянута за відсутності ОСОБА_3, який перебував на лікарняному з 05 лютого 2018 року по 08 лютого 2018 року і не зявлявся в судове засідання з поважних причин, при цьому, стороною захисту зазначалося про неможливість проведення розгляду справи за відсутності останнього, який з самого початку свою вину не визнавав, однак, при цьому, суд спрощено віднісся до судового розгляду справи, порушивши права ОСОБА_3 надавати пояснення та заявляти клопотання.

Крім того, апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не вказано про те, що останній, повторно протягом року вчинив будь-яке правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Також, захисник посилається на те, що ОСОБА_3 взагалі не є субєктом даного правопорушення і в діях останнього відсутня обєктивна сторона вказаного правопорушення, оскільки докази на підтвердження того, що він був водієм, в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» і здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого спяніння в матеріалах справи відсутні.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, визнаючи ОСОБА_3 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП не застосував до останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк три роки.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що підстав для її задоволення не вбачається, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На думку апеляційного суду, дані вимоги закону суддею суду першої інстанції були виконані в повному обсязі і висновки і про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП є законними, обгрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Так, вина ОСОБА_3 підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та були ретельно дослідженні в суді першої інстанції, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 136717 від 05 грудня 2017 року, з якого вбачається, що 05 грудня 2017 року близько 02 години 17 хвилин в м. Суми , по вул.. Г. Кондратьєва 98/4, біля гаражного кооперативу «лада», водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Ваз 2103», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 відмовився в присутності двох свідків, а також від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в медичному закладі СОНД, про що підтверджує висновок СОНД №5715 від 05 грудня 2017 року, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_3 на стан спяніння не проводився (а.с.2);

- висновком СОНД №5715 від 05 грудня 2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 від медичного огляду на стан алкогольного спяніння категорично відмовився (а.с.3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зазначили, що 05 грудня 2017 року вони були присутніми під час складання відносно ОСОБА_3 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і в їх присутності останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810, від чого останній відмовився та побажав пройти огляд в медичному закладі СОНД (а.с.4-5);

- розпискою ОСОБА_7 (власника автомобіля), який зобовязався доставити транспортний засіб «Ваз 2103», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою Г. Кондратьєва, б. 77 та не допускати ОСОБА_3 до його керування (а.с.6);

- довідкою ст. інспектора відділу АП УПП в м. Суми ДПП з інформацією про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: вул. ОСОБА_8, 6.77, кв.2 м. Суми за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скоєне ним 02 липня 2017 року, Апеляційним судом Сумської області 30 жовтня 2017 року у справі № 591/3489/17 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Посвідчення водія гр. ОСОБА_3 вилучено 07 листопада 2017 року та направлено до Сервісного центру №5946 м. Суми для зберігання (вих. № 10460 від 09 листопада 2017 року) (а.с.7);

- постановою судді Зарічного районного суду м. суми від 27 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування на строк один рік (а.с.8);

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с.33).

Вказані докази отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про те, що суддя розглянув справу за відсутності ОСОБА_3, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, то вони є необгрунтованими, з врахуванням того, що про розгляд справи, призначений на 07 лютого 2018 року ОСОБА_3 був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка з його особистим підписом (а.с.29). При цьому, будучи належним чином повідомленим, він жодних клопотань до суду про відкладення розгляду справи 07 лютого 2018 року не направив.

Тому враховуючи, що положеннями ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обовязковою і справа щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП до таких не відноситься, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддя цілком правомірно розглянув 07 лютого 2018 року справу відносно ОСОБА_3 у його відсутність.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до судового засідання, в якому було постановлено оскаржувану постанову, розгляд справи декілька разів відкладався за клопотанням захисника ОСОБА_4, в тому числі і у звязку з хворобою ОСОБА_3 При цьому суд першої інстанції при наявності відповідних клопотань, які надходили до початку судового розгляду, завжди задовольняв клопотання як ОСОБА_3 та і його захисника щодо відкладення справи.

Що стосується доводів апелянта з приводу невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП через те, що в ньому не вказано про те, що ОСОБА_3 повторно протягом року вчинив будь-яке правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, з врахуванням того, що обставини вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП були встановлені та підтверджені в ході судового розгляду в суді першої інстанції, що узгоджується з вимогами закону.

При цьому, доводи захисника про те, суддею не було враховано те, що ОСОБА_3 не є субєктом даного правопорушення та про відсутність в його діях обєктивної сторони даного правопорушення, оскільки він не керував автомобілем, сприймаються судом як спроба уникнути останнього відповідальності, і спростовується наявним в матеріалах справи та проглянутим апеляційним судом відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с.33), з якого чітко вбачається, що після зупинки транспортного засобу «Ваз 2103», д.н.з. НОМЕР_1 за його кермом перебував саме ОСОБА_3, який намагався переміститися на заднє пасажирське сидіння автомобіля, що є нелогічним за умови, якщо б автомобіль не рухався і останній ним не керував, і що в свою чергу, вірно було враховано і проаналізовано суддею при прийнятті оскаржуваного рішення.

Крім того, твердження апелянта про те, що суддя першої інстанції, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, визнаючи ОСОБА_3 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП не застосував до останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк три роки, є необґрунтованими, з врахуванням наступного.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, визнаючи ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення лише у виді штрафу в розмірі 20400 грн., суддя районного суду вірно зазначив про те, що застосувати до останнього такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом строком на три роки, що в свою чергу передбачено санкція даної статті, неможливо, оскільки за попереднім судовим рішення останній такого права уже позбавлений.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що така позиція судді узгоджується з п. 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що при розгляді даної справи суддею в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.33, 34, 245, 252, 279 і 280 КУпАП, прийняте рішення є законним і належним чином вмотивованим, висновки судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП жодним чином не спростовуються доводами апеляційної скарги, у звязку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2018 року відносно ОСОБА_3, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_4 на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.