Провадження № 33/779/146/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, потерпілої - захисника ОСОБА_4, представника Ради адвокатів Івано-Франківської області Тиніва Ігоря Дмитровича, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.12.2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, який працює в Територіальному сервісному центрі №2641 Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області Міністерства внутрішніх справ України, на досаді в.о. начальника,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.212-3 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п'ять) грн.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що про існування постанови йому стало відомо 15.03.2018 року після отримання ним повідомлення з виконавчої служби про стягнення з нього суми штрафу. В обґрунтування незаконності постанови суду апелянт посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.ст. 254, 256, 258 КУпАП, зокрема оскільки він був складений без його участі, йому не було запропоновано подати відповідно пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також підписати його або викласти мотиви відмови від підпису. Вказує, що під час складання протоколу, йому не роз'яснені права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та не зроблена відмітка про це у протоколі. Посилається на те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 22.11.2017 року сплинули строки накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст. 38 КУпАП, проте суд наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Апелянт посилається також на те, що розгляд справи у суді першої інстанції проводився без його участі, жодного повідомлення по час розгляду справи йому не надходило, та, у порушення ст. 285 КУпАП, копію судового рішення йому не направлено у 3-денний строк. На думку апелянта, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального та матеріального права, постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Постановою судді встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ІФ від 22.11.2017 року, ОСОБА_4, яка здійснює діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2, виданого 11.09.2012 року Івано-Франківською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, з робочим місцем в м. Івано-Франківську по вул. Довга, 26/108, звернулася до начальника Територіального сервісного центру Івано-Франківської області з адвокатським запитом від 28.08.2017 року в інтересах клієнта ОСОБА_7, на предмет отримання інформації, хто являється власником транспортного засобу "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 та номера свідоцтва про державну реєстрацію цього транспортного засобу. Адвокатський запит належно оформлений, повноваження адвоката стверджено договором про надання правової допомоги від 22.08.2017 року, ордером про надання правової допомоги серії НОМЕР_3 та копією свідоцтва адвоката, запит адресантом отримано. На запит адвоката ОСОБА_4 виконуючий обов'язки начальника Територіального сервісного центру №2641 в Івано-Франківській області ОСОБА_2 надав письмову відповідь, за змістом якої відмовив у наданні інформації з посиланням на ч.2 ст.32 Конституції України, Закон України "Про захист персональних даних", Закон України "Про інформацію", Закон України "Про доступ до публічної інформації", а також Рішення Конституційного Суду Украхни №5-зп у справі від 30.10.1997 року №18/203-97 та №2-рп/2012 у справі від 20.01.2012 року, №1-9/2012. При цьому у відповіді посадова особа зазначила, що тільки фізична особа, якої стосується інформація, має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення чи збереження у таємниці даної інформації. Так як адвокатам не подано підтверджувальних документів про взаємовідносини з власником транспортного засобу, щодо якого запитується інформація, то відповідно її надання є неправомірним. Адвокат ОСОБА_4 у своїй заяві посилається на порушення виконуючим обов'язки начальника Територіального сервісного центру Івано-Франківської області ст.34-1 Закону України "Про дорожній рух", якою передбачено, що інформація про зареєстровані транспортні засоби та їх власників, що міститься у Єдиному державному реєстрі, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, є відкритою та загальнодоступною. Також адвокат стверджує про те, що відповідь на її запит надана із запізненням, оскільки запит отримано 30.08.2017 року, а кореспонденцію про надіслання відповіді здано на пошту 11.09.2017 року, що відслідковується згідно поштових реєстрів. Згідно з п.1 ч.1 ст.20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Відповідно до ч.3 ст.34-1 Закону України "Про дорожній рух", за запитом посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів Національної поліції, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, адвокатів, нотаріусів інформація з Єдиного державного реєстру у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб'єктом (власником транспортного засобу) чи за державним номерним знаком у письмовій або електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Єдиного державного реєстру, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису. Порядок доступу до Єдиного державного реєстру визначається Кабінетом Міністрів України. При цьому, посадова особа, - виконувач обов'язків начальника Територіального сервісного центру №2641 Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_2, безпідставно відмовив у наданні адвокату запитуваної інформації, яка, згідно із законом, є відкритою та загальнодоступною, а також надав відповідь на адвокатський запит з необґрунтованим простроченням терміну подання такої відповіді, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.212-3 ч.5 КУпАП. Запитувана адвокатом інформація стосується прав клієнта щодо отримання даних на підтвердження відповідних обставин при наданні правової допомоги і може бути використана як доказ. Ненадання запитуваної інформації у встановлений строк є правопорушенням і перешкодою в реалізації професійних прав адвоката, передбачених ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що є порушенням ст.212-3 ч.5 КУпАП (неправомірна відмова в наданні інформації та несвоєчасне надання відповіді на адвокатський запит) у частині, що стосується порушення права адвоката на отримання достовірної інформації, згідно поданого запиту, відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", і передбачає адміністративну відповідальність. Місцем вчинення правопорушення є робочий кабінет ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ, вул. Юності, 23. Правопорушення скоєно 11.09.2017 року в момент відправлення ОСОБА_2 відповіді з простроченням встановленого строку та яка містить неправомірну відмову у наданні інформації на запит адвоката ОСОБА_4 по пошті, що підтверджується випискою з електронного реєстру поштових відправлень.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, 63 Конституції України.

Захиснику ОСОБА_3, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Потерпілій - захиснику ОСОБА_4 роз'яснені права, передбачені ст. 269 КУпАП.

Учасниками провадження заявлялися клопотання про долучення письмових доказів, які задоволені.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Представник Ради адвокатів Тинів І.Д. та потерпіла ОСОБА_4 вважали рішення суду першої інстанції законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, та пояснення сторін, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - задовольнити частково, постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Даних про те, що ОСОБА_2 було належним чином повідомлено судом першої інстанції про місце та час розгляду справи, матеріали справи не містять, що свідчить про порушення його прав, що передбачені ст. 268 КУпАП.

Так, в матеріалах провадження є розписка (а.с. 24). про виклик ОСОБА_2 до суду на 07.12.2017 року о 09-13 год. , проте відмітки про одержання ОСОБА_2 повістки про виклик, або іншого доказу на підтвердження факту отримання останнім сповіщення, матеріали справи не містять.

В обґрунтування поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2, посилається на те, що про існування постанови йому стало відомо лише 15.03.2018 року після отримання ним повідомлення з виконавчої служби про стягнення з нього суми штрафу.

З урахуванням викладеного, постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

За таких обставин також вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доводи потерпілої ОСОБА_4 щодо невідповідності апеляційної скарги ОСОБА_2 вимогам закону, в частині що стосується зазначення в ній найменування сторін провадження як позивач-відповідач та й посилання в її резолютивній частині на скасування постанови суду за ст. 124 КУпАП, не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної скарги та апеляційному перегляду по суті її вимог, оскільки з мотивувальної частини апеляційної скарги вбачається предмет оскарження - постанова судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.12.2017 року щодо ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, та це є очевидною технічною опискою при складанні апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 повідомив, що копію протоколу про адміністративне правопорушення, він отримав після 27.12.2017 року, тобто після отримання вказаного протоколу регіональним сервісним центром, який на той час вже був розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Вказані обставини свідчать про те, що особа була повідомлена належним чином про складення щодо нього відповідального протоколу, таким чином вказані обставини дозволяють під час апеляційного розгляду прийняти рішення о суті обвинувачення особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, 63 Конституції України, він користується послугами адвоката, клопотання не заявив, ознайомлений з матеріалами провадження, а тому вважаю, що ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду реалізував свої процесуальні права, передбачені законом, яких його було позбавлено під час розгляду судом першої інстанції.

Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності та оцінивши докази, доходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Вважаю встановленим, що ОСОБА_2, будучи в.о.начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а саме неправомірно відмовив в наданні інформації на адвокатський запит адвокату ОСОБА_4, відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", та несвоєчасно надав відповідь на вказаний запит.

Адміністративне правопорушення вчинене за наступних обставин:

29.08.2017 року адвокат ОСОБА_4 на адресу начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області направила адвокатський запит з проханням надати інформацію про те, хто є власником транспортного засобу "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 та номера свідоцтва про державну реєстрацію вказаного транспортного засобу (а.п. 7).

До адвокатського запиту, відповідно до вказаного вище закону, додавались: 1) посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 11.09.2012 року; 2) ордер на надання правової допомоги серії НОМЕР_4; 3) договір № 98 від 22.08.2017 року про надання правової допомоги ОСОБА_7 (а.п. 8-10).

Згідно з рекомендованим повідомленням, поштове відправлення адвоката ОСОБА_4, згідно з відміткою, вручено працівнику Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області 31.08.2017 року (а.п. 12).

Відповідь, яка датована 05.09.2016 року та зареєстрована за №31/9/35 адв., за підписом в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2 була направлена на адресу адвоката ОСОБА_4 11.09.2017 року, про що свідчить штамп на поштовому конверті, тобто поза встановленим законом строк (а.п. 13-14).

Вказаною відповіддю в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2 відмовлено адвокату ОСОБА_4 у наданні інформації на адвокатський запит (а.п. 13).

Крім того, відповідь в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 надана з порушення строку, передбаченого законом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) інформація на адвокатський запит надається адвокату не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (крім інформації з обмеженим доступом), у разі якщо запит стосується надання значного обсягу інформації, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Вбачається, що адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 був отриманий працівником територіального сервісного Центру Івано-Франківської області 31.08.2017 року, згідно з відміткою рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.п. 12).

Відповідь на вказаний вище адвокатський запит датована відправником 05.09.2016 року за №31/9/35адв. та підписана в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2 (а.п. 13).

Згідно з копією журналу реєстрації адвокатських звернень Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області, надане безпосередньо в судовому засіданні, під записом №35 міститься реєстрація відповіді на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4, який датований 05.09.2017 року.

Вказана вище відповідь, містить виправлення в даті її складання та рік зазначений - 2016, проте вважаю і це не заперечують сторони, що це є явною технічною опискою, а також встановлено з огляду на дату отримання адвокатського запиту, тому вважаю правильною дату складання відповіді саме 05.09.2017 року.

Разом з тим, вказана відповідь згідно з штампом поштового конверту відправлена адресату - адвокату ОСОБА_4, 11.09.2017 року (а.п. 14), про що також свідчить роздруківка з сайту «Укрпошти» про відстеження пересилання поштових відправлень (а.п. 15).

Вказані обставини доводять, що датою надання відповіді на адвокатський запит є саме 11.09.2017 року, тобто дата фактичного відправлення цієї відповіді, а не час внутрішньої її реєстрації в Журналі реєстрації адвокатських запитів.

Виходячи з припису Закону, начальник Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області повинен був діяти в межах вказаного закону, та зобов'язаний був надати відповідь по суті, а також направити відповідь протягом 5 робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Оскільки адвокатський запит був отриманий 31.08.2017 року, а відправлений 11.09.2017 року, тобто поза межами строку передбаченого Законом, в діях в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, в частині, що стосується несвоєчасного надання інформації на адвокатський запит, відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Також вважаю доведеним, що в діях в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, в частині що стосується у неправомірній відмові в наданні інформації на адвокатський запит, відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, зі змісту наданої в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2 інформації на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 фактично вбачається, що підставою відмови у наданні інформації адвокату є відсутність згоди клієнта на розкриття даних про нього адвокатові.

В той же час, як видно, до адвокатського запиту додавались всі передбачені ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документи, зокрема: 1) посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 11.09.2012 року; 2) ордер на надання правової допомоги серії НОМЕР_4 (а.п. 8-9).

Крім того, адвокатом ОСОБА_4 на підтвердження того, що вона діє в інтересах саме ОСОБА_7, доданий договір № 98 від 22.08.2017 року про надання правової допомоги ОСОБА_7 (а.п. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закону) адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Вказаний адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 не стосувався надання консультацій або роз'яснень положень законодавства, в ньому чітко були поставленні запитання, тобто адвокат ОСОБА_4 діяла відповідно до норм Закону та запитувала певну інформацію в інтересах свого клієнта - ОСОБА_7, яка є необхідною адвокату для надання правової допомоги своєму клієнту.

Згідно із Законом, орган державної влади, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом, тобто інформація, яка не підлягає розкриттю через надання відповіді на адвокатський запит, як така, що охороняється спеціальним законом (державна таємниця, банківська таємниця, лікарська таємниця, таємниця вчинення нотаріальних дій).

В той же час, згідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений».

Отже, згідно до ст.21 Закону України «Про інформацію», до інформації з обмеженим доступом також відносять і конфіденційну інформацію: інформація про фізичну особу та інформація, доступ до якої обмежено фізичною чи юридичною особою.

Разом з тим, відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», запитувана інформація, а саме інформація про зареєстровані транспортні засоби та їх власників, що міститься у Єдиному державному реєстрі, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, є відкритою та загальнодоступною.

Враховуючи наведене вище, адвокатський запит ОСОБА_4 був однією із форм реалізації адвокатом своїх професійних прав для надання правової допомоги клієнту - ОСОБА_7, а тому викладені в листі в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2 підстави відмови у наданні інформації є неправомірними, оскільки затребувана адвокатом інформація не є інформацією з обмеженим доступом, тому повинна була бути надана на адвокатський запит, оскільки адвокат ОСОБА_4 діяла в межах Закону та мала право використовувати усі законні методи щодо отриманням інформації.

Відповідальність за ненадання відповіді на адвокатський запит (або відмову, або надання неповної відповіді чи надання із запізненням), що прямо передбачено ст. 212-3 КУпАП несе посадова особа до якої звертався адвокат.

Оскільки в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2 є посадовою особою, в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.212-3 КУпАП.

Твердження апелянта про правомірність його дій, з посиланням у відповіді на Рішення Конституційного Суду України №5-зп у справі від 30.10.1997 року №18/203-97 та №2-рп/2012 у справі від 20.01.2012 року, №1-9/2012 є безпідставним, оскільки запитувана адвокатом ОСОБА_4 інформація не є інформацією з обмеженим доступом.

Твердження апелянта про своєчасність надання відповіді також не ґрунтується на матеріалах провадження, оскільки для виконання запиту передбачений конкретний строк, який був порушений в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2, шляхом несвоєчасної передачі відповіді для направлення адресату.

Посилання потерпілої - адвоката ОСОБА_4 на те, що вказане правопорушення є триваючим, а тому датою його вчинення є день його виявлення, а саме - отримання органом, який має право складати протокол по її заяві про притягнення до адміністративної відповідальності в.о. начальника Територіального сервісного Центру Івано-Франківської області ОСОБА_2, а саме 18.09.2017 року, є неспроможним, оскільки вказане правопорушення неможливо визнати триваючим, оскільки законом передбачено граничний термін надання відповіді - протягом 5 робочих днів з дня отримання запиту, а саме протягом 31.08.2017, 01.09.2017, 04.09.2017, 05.09.2017. 06.09.2017, а тому, наступний робочий день після спливу цього строку - 07.09.2017 року, є днем вчинення правопорушення.

Крім того, неправильно встановивши дату вчинення правопорушення, суд першої інстанції безпідставно, у порушення вимог ст. 38 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення за вчинення правопорушення поза межами передбаченого тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, оскільки 07.12.2017 грудня є першим днем четвертого місяця, з дня вчинення правопорушення, так як строк притягнення особи до відповідальності розпочинається з дня вчинення, а не з наступного дня.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_2 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП - не сплачується.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.12.2017 року, якою ОСОБА_2, визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.212-3 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п'ять) грн, скасувати.

Прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.212-3 КУпАП, провадження по справі закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя В.В. Повзло