ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/236/18
Провадження № 3/210/204/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 березня 2018 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Реви К.В.,

особи, що притягується до адміністративної

відповідальності: ОСОБА_2,

захисника особи, що притягується до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені судовим розпорядником Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце народження: м. Нарткала, Кабардіно-Балкарської Республіки Російської Федерації, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вищевказана справа.

30 березня 2018 року, у судовому засіданні захисником особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 заявлено повторний усний відвід головуючому у справі, судді Вікторович Н.Ю. з посиланням на недовіру суду, та котрий вмотивовано тим, що суддя Вікторович Н.Ю. звернулася до ОСОБА_4 Правосуддя України із заявою про втручання в її діяльність як судді громадянином ОСОБА_2, та вважає, що в неї наявна особиста заінтересованість притягнути останнього до адміністративної відповідальності.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 відмовився від висловлення думки стосовно заявленого відводу.

Суд, заслухавши мотиви відводу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про відвід головуючому у справі судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобовязаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

За приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року у справі №5-15п12).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в повторному усному відводі захисника ОСОБА_3 як підстави для відводу, не підтверджені жодним доказом, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про його певну особисту заінтересованість, прихильності, уподобання стосовно однієї з сторін у справі, так як справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 розглядається щодо подій, що мали місце 18 січня 2018 року під час розгляду іншої справи.

Відтак, повторна усна заява про відвід головуючому справі судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.251, 252, 279 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні повторної усної заяви захисника ОСОБА_3 про відвід головуючому судді у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.185-3 КУпАП, - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. Ю. Вікторович