АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5082/17Суддя 1 інстанції Літвіненко Н. А.
Номер провадження 33/774/23/К/18Суддя- доповідач Мажара С. Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року

15 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, який діє в його інтересах, потерпілого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який

проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130. Ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн.. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №076726 від водій ОСОБА_2 06 листопада 2017 року о 15 годині 50 хвилин в м. Кривому Розі, в Металургійному районі, по вул. Каховська, біля буд. 60, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не встежив за дорожньою обстановкою та вчасно не зреагував за її зміною, виїхав на перехрестя вул. Каховська та вул. Галахівська на заборонений (червоний) сигнал світлофора та допустив зіткнення з т.з. TOYOTA AURIS , д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який виїхав на це перехрестя з вул. Галахівська на дозволяючий сигнал світлофора (зелений). Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги 2.3 б; 8.7.3.е ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №084408, водій ОСОБА_2, 06 листопада 2017 року о 15 годині 50 хвилин в м. Кривому Розі, в Металургійному районі, по вул. Каховська, біля буд. 60, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці не реагують на світло. На вимогу працівника поліції від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130., ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн.. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати її та ухвали свою постанову в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, ухвалити свою постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги та не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності лише за ч.1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 зазначає, що він 06 листопада 2017 року не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння під час керування своїм автомобілем та не відмовлявся від проходження відповідного огляду в медичному закладі, а навпаки наполягав на тому, щоб поліцейський інспектор надав йому направлення до медичного закладу для проходження такого огляду протягом 2 годин про що також зазначив і у протоколі про адміністративне правопорушення, але йому було в цьому відмовлено та 06 листопада 2017 року о 17-30 год. було складено протокол відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП про його відмову від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння. Крім того, як зазначає апелянт при складанні протоколу про адміністративне правопорушення свідки присутні не були, а працівники поліції навмисно затягували складання протоколу і лише о 18-40 год. відпустили його, після чого він у добровільному порядку пройшов огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, відповідно до результатів якого ознак сп'яніння у нього виявлено не було, однак цей доказ не був прийнятий до уваги судом першої інстанції. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних у який саме спосіб пропонувалося йому пройти огляд на стан сп'яніння.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 наполягали на задоволення вимог апеляційної скарги, зазначаючи при цьому про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому ОСОБА_2 пояснив, що він не відмовлявся від проходження відповідного огляду на встановлення стану сп'яніння, але не мав часу для його проходження як на місці скоєння ДТП так і в медичному закладі, як пропонувалося йому працівниками поліції, оскільки він повинен був відвезти своїй дружині, яка на той час була вагітною, ліки.

Представник ОСОБА_2 -ОСОБА_3 в судовому засіданні звернув увагу суду на те, що недопустимим доказом слід вважати письмові пояснення свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки їх присутність взагалі викликає сумнів, так як їх анкетні дані не відповідають дійсності, а саме за адресами їх проживання, які зазначені в протоколі та в їх письмових поясненнях вказані свідки не мешкають.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні прояснив, що дійсно після ДТП, коли працівники поліції та він побачили що поведінка ОСОБА_2 викликає підозру що він перебував у нетверезому стані, працівниками поліції йому та ОСОБА_2, як учасникам ДТП пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння, але ОСОБА_2 в його присутності та в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідного огляду. Вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, переглянувши в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, який долучено до матеріалів справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції скарги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції лише про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не перевіряє законність та обґрунтованість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, провину у вчиненні якого визнано ОСОБА_2 та в апеляційній скарзі не оскаржено.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дана вимога закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом першої інстанції була дотримана.

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд як за допомогою алкотестеру «Драгер» та к і медичному закладі для встановлення стану сп'яніння.

Крім того, як убачається із відеозапису нагрудної камери поліцейського інспектора, яка долучена до матеріалів справи та оглянута в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, водій ОСОБА_2 06 листопада 2017 року в присутності двох свідків та потерпілого ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння, зазначивши при цьому «що у нього немає на це часу і працівники поліції повинні йому виписати направлення до медичного закладу, де він самостійно пройде такий огляд», що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, з огляду на зазначене суд апеляційної інстанції вважає що доводи захисника про порушення складання протоколу з боку працівників поліції так як адреси зазначених там свідків не співпадають з фактичною адресою їх проживання, не спростовують факт присутності свідків під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння, як того вимагає п.2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі і факт присутності свідків не заперечується самим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_4

Також з зазначеного відеозапису не видно, щоб у ОСОБА_2 були виключні особисті обставини, які б позбавляли його можливості пройти належним чином огляд на встановлення стану сп'яніння, на вимогу працівників поліції.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, крім іншого і у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_2 ознаки наркотичного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області С.Б.Мажара