АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/5999/17Суддя 1 інстанції Онопченко Ю. В.
Номер провадження 33/774/75/К/18Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року

12 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, яка діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, 1983 року квітня місяця 14 дня народження, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 080870 водій ОСОБА_3, 14 листопада 2017 року об 11 год. 30 хв. по вул. Українська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння ( зіниці не реагують на світло, почервоніння очей та порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України. за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 скасувати, ухвалити нову постанову якою закрити провадження у даній справі за у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_3 припустився порушення права на захист останнього, оскільки розглянув справу без участі самого ОСОБА_3, який з поважних причин не був присутнім при розгляді справи та бажав особисто надавати пояснення в суді, про що було нею заявлено в судовому засіданні, але суд першої інстанції проігнорував її клопотання та розглянув справу за відсутності ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін за наступних підстав.

Аналізуючи оскаржувану постанову з урахуванням доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 судом першої інстанції були дотримані.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу суду.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в іх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 080870 водій ОСОБА_3, 14 листопада 2017 року об 11 год. 30 хв. по вул. Українська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння ( зіниці не реагують на світло, почервоніння очей та порушення координації рухів), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України. (а.с.1)

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, провина ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП також підтверджується:

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких, водій ОСОБА_3 14 листопада 2017 року о 12-00 год. в їх присутності відмовився від проходження огляду на встановлення стану спяніння. ( а.с.2)

-розпискою про відсторонення від керуванняґ транспортним засобом та передачу його для подальшого керування ОСОБА_6. (а.с.3).

- рапортом інспектора поліції, відповідно до якого 14 листопада 2017 року ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння і від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків (а.с.6);

-записом нагрудної камери поліцейського інспектора, копія якого долучена до матеріалів справи та переглянута при апеляційному розгляді справи, відповідно до якого 14 листопада 2017 року водій ОСОБА_3 дійсно керував автомобілем марки Alfa Romeo 164, і в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку (а.с.8) тому безпідставними слід вважати доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_3 не виходив з машини у звязку із погрозами, які надходили до нього з боку працівників поліції, оскільки зазначені твердження захисника спростовуються записом з нагрудної камери поліцейського інспектора, відповідно до якого ОСОБА_3 відмовився від проходження відповідно огляду в присутності двох свідків, вільно і спокійно спілкувався з працівниками поліції при відкритих дверях автомобіля і будь-яких погроз з боку працівників поліції щодо нього запис не містить.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, крім іншого, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності поза розумним сумнівом, обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_3 від проходження відповідного огляду на встановлення стану спяніння і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 не спростовують цих тверджень.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові від проходження відповідного огляду на встановлення стану спяніння.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 про розгляд судом першої інстанції справи за відсутності ОСОБА_3, внаслідок чого було суттєво порушено право останнього на захист суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується що 12 лютого 23018 року суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_3, оскільки дії ОСОБА_3, який постійно заявляв клопотання про відкладення розгляду справи на думку апеляційного суду були направлені на затягування судового розгляду задля уникнення відповідальності за скоєне. Оскільки 14 лютого 2018 року спливав строк притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, захисник ОСОБА_3 був присутнім під час розгляду справи судом, у звязку з чим Апеляційний суд робить висновок що дії суду першої інстанції відповідають вимогам чинного національного та міжнародного законодавств, права ОСОБА_3 на справедливий суд порушено не було, як не було порушено право останнього і на належний захист його прав у судовому засіданні.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що будь-яких письмових клопотань від ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи 12 лютого 2018 року, а також про виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 матеріали справи не містять, як не містять матеріали і клопотання про фіксування судового засідання технічними засобами, а тому доводи апеляційної скарги захисника і в цій частині не заслуговують на увагу суду.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1