П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 06 жовтня 2017 року в 13 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Сеат», номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Чорнобиль - КПП «Дитятки» з ознаками алкогольного сп'яніння в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити у зв'язку із відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. Він звертає увагу на те, що копію судового рішення отримав 03 січня 2018 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_2 зазначає, що 06 жовтня 2017 року керував автомобілем «Сеат» на автодорозі Чорнобиль - КПП «Дитятки» та був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння. Апелянт стверджує, що не відмовлявся пройти огляд на місці за допомогою технічного приладу «Драгер», проте у зв'язку з тим, що працівники поліції не мали при собі вказаний прилад, вони запропонували йому проїхати до медичного закладу, де він зможе пройти огляд. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що він поспішав, а тому змоги їхати до медичного закладу він не мав.

Крім того, апелянт зазначає, що при його відмові від проходження огляду в медичному закладі у зв'язку з відсутністю у працівників поліції технічного приладу «Драгер» свідків не було, а тому він вважає, що це є порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 22 грудня 2017 року судом за відсутності ОСОБА_2 ухвалене рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Матеріали справи містять дані про те, що 03 січня 2018 року ОСОБА_2 отримав копію постанови, а вже 04 січня 2018 подав апеляційну скаргу.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд мотивував його тим, що ОСОБА_2 в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду не ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння були присутні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту були допитані вищевказані свідки, які пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що 06 жовтня 2017 року працівники поліції попросили надати його дані для внесення до протоколу про адміністративне правопорушення. Інспектор поліції повідомив йому, що водій відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння, а тому ним складено протокол про адміністративне правопорушення. Свідок ОСОБА_3 стверджує, що підпис, який міститься в письмових поясненнях, йому не належить.

Крім того, з наданої в суді апеляційної інстанції свідком ОСОБА_3 копії його паспорту вбачається, що підпис, який міститься в письмових поясненнях суттєво відрізняється від підпису в його паспорті.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлення цих відмінностей не потребує спеціальних знань в області почеркознавства, оскільки відмінність підписів у паспорті та письмових поясненнях є очевидною.

Свідок ОСОБА_4 в апеляційному суді пояснив, що 06 жовтня 2017 року по просьбі працівників поліції був присутнім під час того, як ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі. В цей час іншого свідка поряд не було.

На ці обставини суд не звернув уваги, не перевірив, чи були свідки при відмові ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), огляд водія на стан сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 цієї норми закону, огляд вважається недійсним у випадку його проведення з порушенням вимог цієї статті.

Враховуючи те, що вимога поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння повинна відбуватись в присутності двох свідків, то в разі відмови від проходження огляду два свідки мають засвідчити це.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведені винуватості у справах про адміністративні правопорушення.

Отже, під час апеляційного розгляду не спростовані доводи про те, що уповноваженою особою не дотримана процедура проведення огляду, яка передбачена Інструкцією, а саме проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів і тільки у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу такий огляд проводиться в закладі охорони здоров'я.

В той же час, доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та які б спростовували доводи його апеляційної скарги, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, висновок про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення зробити неможливо, відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун