Справа №308/1770/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі прокурора Соколова А.В., особи відносно якої складено протокол гр. ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши адміністративні матеріали старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 (м. Ужгород) Управляння захисту економіки в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності заступника директора з навчальної роботи Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ст. Дудаш Надії Іванівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду надійшли старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 (м. Ужгород) Управляння захисту економіки в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності заступника директора з навчальної роботи Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ст. Дудаш Надії Іванівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, обіймаючи посаду заступника директора Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як посадова особа юридичної особи публічного права та, відповідно до підпункту пп. «а» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» керуючись приватними інтересами, діючи у власних інтересах вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Наказом № 24-к від 26.08.2015 директора школи ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора з навчальної роботи.

Відповідно до наказу №154 від 01.09.2016 «Про розподіл функціональних обовязків та посадової відповідальності між адміністративними працівниками школи та допоміжним персоналом» ОСОБА_1 відповідає за складання табеля на зарплату педагогічних працівників, ведення класних журналів та іншої документації з дошкільної групи по 11 клас та здійснює контроль за роботою вчителів дошкільної групи, початкових класів, вчителів предметів природничо- математичного циклу, української мови та літератури та інш.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, відповідно до пункту 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» керуючись приватним немайновим інтересом, діючи на свою користь, усвідомлюючи протиправність своїх дій, внесла відомості у табель робочого часу за грудень 2015 року відмітку про своє перебування на роботі та підписала його чим надала документу юридичної сили. Відповідно до отриманих даних з ВС «Шлюз МВС-Аркан» встановлено що ОСОБА_1 у період з 7:51 год по 21:10 год 04.12.2015 перебувала за межами України.

Від дачі письмового пояснення по обставинам правопорушення ОСОБА_1 відмовилась, зсипаючись на ст.63 Конституції України.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушила ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупцію» відповідальність за що передбачена відповідальність ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила вказані в протоколі обставини. Разом з тим, клопотала про закриття провадження у справі у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник особи яка притягається до відповідальності, просив закрити провадження у справі у звязку із закінченням строків.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати винною ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 КУпАП та не заперечував проти закриття провадження у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її представника, прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до наступного висновку.

За правилами ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» роз'яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне та повне та об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст. ст. 247, 280 КУпАП.

При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб'єктів вказаного правопорушення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 2, 3 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Диспозицією ч. 2 ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому приписами п. 2 Примітки визначено, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Системний аналіз законодавства про боротьбу з корупцією свідчить про те, що для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має бути встановлено наявність такої сукупності юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко артикульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення; наявність повноважень на прийняття рішення. Без наявності хоча би одного з фактів з цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього. Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами та її службовими повноваженнями. Відповідальність настає у разі наявності суперечності, яка може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

ОСОБА_1, обіймаючи посаду заступника директора Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як посадова особа юридичної особи публічного права та, відповідно до підпункту пп. «а» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та на неї поширюються обмеження передбачені цим законом.

ОСОБА_1, обіймаючи посаду заступника директора Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як посадова особа юридичної особи публічного права та, відповідно до підпункту пп. «а» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» керуючись приватними інтересами, діючи у власних інтересах вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Наказом № 24-к від 26.08.2015 директора школи ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора з навчальної роботи.

Відповідно до наказу №154 від 01.09.2016 «Про розподіл функціональних обовязків та посадової відповідальності між адміністративними працівниками школи та допоміжним персоналом» ОСОБА_1 відповідає за складання табеля на зарплату педагогічних працівників, ведення класних журналів та іншої документації з дошкільної групи по 11 клас та здійснює контроль за роботою вчителів дошкільної групи, початкових класів, вчителів предметів природничо- математичного циклу, української мови та літератури та інш.

ОСОБА_1 внесла відомості у табель робочого часу за грудень 2015 року відмітку про своє перебування на роботі та підписала його чим надала документу юридичної сили. Відповідно до отриманих даних з ВС «Шлюз МВС-Аркан» встановлено що ОСОБА_1 у період з 7:51 год по 21:10 год 04.12.2015 перебувала за межами України.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 скоїла правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення а саме вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП, стверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: протоколами № 63 від 20.02.2018 року, рапортом начальника сектору протидії корупції УЗЕ в Закарпатській області, ДЗЕ НП України майора поліції ОСОБА_4, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що дане правопорушення вчинене ОСОБА_1 04.12.2015 р., згідно рапорту начальника сектору протидії корупції УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ НП України майора поліції ОСОБА_4 виявлено 10.07.2017 року, протокол складено 20.02.2018 року.

Таким чином, на момент фактичного розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення пропущенні.

Відповідно до вимог ст. 247 п. 7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 24, 27, 33-35, 37, 38, 172-7 ч.2, ч. 2, 221, 283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.2 КУпАП, - закрити у звязку із спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5