АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1374/2017 Постанова винесена суддею Осауловим А.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

30 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада

2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

15 березня 2018 року ОСОБА_2 подав на зазначене судове рішення апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду від 02 листопада

2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення закрити.

Одночасно апелянт заявив в апеляційній скарзі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, обґрунтувавши його тим, що він не був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, про прийняте рішення довідався лише 17 листопада 2017 року з Єдиного реєстру судових рішень, а тому пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за

ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що розгляд справи суддею Шевченківського районного суду

м. Києва було призначено в суді першої інстанції на 12 жовтня 2017 року, про що

ОСОБА_2 був повідомлений належним чином. Після чого розгляд провадження було відкладено на 02 листопада 2017 року, проте ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надіслав, у зв'язку з чим справа була розглянута суддею Шевченківського районного суду м. Києва у відсутність ОСОБА_2

Вперше апеляційну скаргу на рішення від 02 листопада 2017 року ОСОБА_2 подав до місцевого суду 04 грудня 2017 року, тобто з порушенням десятиденного строку оскарження, водночас в апеляційній скарзі порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Постановою судді Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року, з тих підстав, що вона подана з пропуском встановленого законом строку на оскарження та обставини, на які посилається ОСОБА_2, не є поважними причинами пропуску цього строку.

15 березня 2018 року ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року повторно подав апеляційну скаргу, в якій заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке обґрунтував аналогічними за змістом доводами, які вже були предметом розгляду суду апеляційної інстанції і за результатами перевірки яких було відмовлено в задоволенні цього клопотання.

Будь-яких інших обставин, які б доводили поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_2 в останньому клопотанні не навів та взагалі не вказав, що ж стало перешкодою для нього після того як він дізнався про винесення постанови, а саме починаючи з 17 листопада 2017 року протягом десяти днів подати до суду апеляційну скаргу.

Враховуючи, що підстави, на які посилається апелянт, не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону, жодних причин пропуску процесуального строку, які можуть бути визнані поважними, ОСОБА_2 у клопотанні не навів, про що вже було вказано в рішенні суду апеляційної інстанції, то у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді від 02 листопада 2017 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_3 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_3.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко