ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 569/96/18

21 лютого 2018 року

Суддя Рівненського міського суду Денисюк П.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, головний лікар комунального закладу охорони здоров'я «Рівненська обласна стоматологічна поліклініка» Рівненської обласної ради, за ч.1, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №178 від 26 грудня 2017 року, в 2017 році ОСОБА_1, використовуючи надані йому повноваження головного лікаря КЗ «Рівненська обласна стоматологічна поліклініка», надав собі доплату 0,5 ставки лікаря стоматолога. Зокрема, наказом № 1 від 03.01.2017 року «Про сумісництво та доплату за заміщення професії, а також за розширення зони обслуговування», головний лікар КЗ «Рівненська обласна стоматологічна поліклініка» ОСОБА_1 надав для себе доплату по загальному фонду 0,25 ставки лікаря-стоматолога у межах робочого часу за основною посадою та згідно сумісництва поза межами робочого часу за основною посадою 0,25 ставки лікаря-стоматолога. Відповідно до пункту 5.1 статуту КЗ «Рівненська обласна стоматологічна поліклініка», органом управління Закладу є Рівненська обласна рада та уповноважений нею орган. Згідно з підпунктом 3 пункту 1 посадової інструкції головного лікаря КЗ «Рівненська обласна стоматологічна поліклініка», головний лікар підпорядковується організаційно-методично начальнику ; правління охорони здоров'я Рівненської обласної державної адміністрації. Згідно підпункту 5 пункту 1 контракту від 27.06.2014 року № 38, керівник підзвітний Рівненській обласній раді у межах, встановлених законодавством, ; правлінню охорони здоров'я Рівненської обласної державної адміністрації, в межах його повноважень, встановлених Статутом Закладу та Контрактом. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 перед прийняттям рішення про надання собі доплати по сумісництву посад, повинен був повідомити безпосереднього керівника, в особі голови Рівненської обласної ради, про виникнення у нього реального конфлікту інтересу. Проте ОСОБА_1, будучи належним чином ознайомленим із вимогами антикорупційного законодавства, в порушення вимог підпункту 2 пункту 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив безпосереднього керівника про виникнення у нього реального конфлікту інтересу.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №179 від 26 грудня 2017 року, Так, в 2017 році ОСОБА_1, використовуючи надані йому повноваження головного лікаря КЗ «Рівненська обласна стоматологічна поліклініка», надав собі доплату 0,5 ставки лікаря стоматолога. Зокрема, наказом № 1 від 03.01.2017 року «Про сумісництво та доплату за заміщення професії, а також за розширення зони обслуговування», головний лікар КЗ «Рівненська обласна стоматологічна поліклініка» ОСОБА_1 надав для себе доплату по загальному фонду 0,25 ставки лікаря-стоматолога у межах робочого часу за основною посадою та згідно сумісництва поза межами робочого часу за основною посадою 0,25 ставки лікаря стоматолога. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 за два робочі дні перед прийняттям рішення про надання собі доплати по сумісництву посад, повинен був повідомити безпосереднього керівника, в особі голови Рівненської обласної ради, про виникнення у нього реального конфлікту інтересу. Проте ОСОБА_1, будучи належним чином ознайомленою із вимогами антикорупційного законодавства, в умовах реального конфлікту інтересу і прийняв рішення про надання собі 0,5 ставки. Таким чином, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного лікаря КЗ «Рівненська обласна стоматологічна поліклініка», порушив вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені підпунктом З пункту 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 заперечила вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП. Просить закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Також, адвокат ОСОБА_2 просить не встановлювати вину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

В судовому засіданні прокурор Чернега Ю.П. просив в повному обсязі дослідити всі обставини справи та встановити чи містить діяння вчинене ОСОБА_1 ознаки та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, та лише після цього закрити провадження у справі за сплином строку притягнення до відповідальності.

Суд заслухав адвоката ОСОБА_2, прокурора Чернегу Ю.П., дослідив матеріали справи, оцінив їх в сукупності з іншими доказами, приходить до наступного висновку.

Згідно з пунктом сьомим частини першої ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення, не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- закінчення встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Про що також вказано у позиції Верховного Суду України в постанові від 08.08.2007 року (справа №6-15341ск06).

Щодо часу виявлення такого правопорушення.

В розділах IV і V КУпАП (глави 18-33) КУпАП вказується, що провадження у справах про адміністративні правопорушення (проступки) починається без складання якого-небудь спеціального документа. Початковим моментом порушення справи можна вважати час, коли інформація (привід) про проступок надійшла до компетентного органу, стала відома компетентній посадовій особі.

З матеріалів справи вбачається, що інформація про виявлення факту можливого вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, надійшла до спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції - УЗЕ в Рівненській області 18.07.2017, що підтверджується відповідним реєстраційним штампом ГУ НП в Рівненській області.

Таким чином, днем виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, виходячи із наявних в матеріалах справи доказів та даних, слід вважати 18 липня 2017 року.

Оскільки, як встановлено судом, днем виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, являється 18 липня 2017 року, відтак суд приходить до висновку, що на момент розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією.

При цьому, суд має зазначити, що протокол № 178, №179 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією від 26 грудня 2017 року відносно ОСОБА_1, надійшов для розгляду до Рівненського міського суду Рівненської області 03 січня 2018 року, тобто із закінченням строку, протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення після скоєння адміністративного правопорушення.

З наведеного вбачається, що суд з обєктивних причин не мав можливості розглянути адміністративну справу в термін, у який особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності після скоєння правопорушення.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього кодексу.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1, ч.2 ст.172-7 підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки адміністративне стягнення на порушника не накладається, стягненню судовий збір не підлягає.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП за сплином строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду П.Д. Денисюк