Справа№464/8192/17
пр.№ 3/464/41/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2018 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Мичка Б.Р., за участі захисника ОСОБА_1Я, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 07 грудня 2017 року о 00 год. 10 хв. по вул.Пекарська, 56 у м.Львові керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння нестійка хода, нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота та від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При розгляді справи у суді ОСОБА_2 свою вину у вчиненому заперечив та пояснив, що він відпочивав та не пригадує, щоб керував транспортним засобом, так як його автомобіль був припаркований. Крім цього, вказав, що працівники патрульної поліції пропонували йому проїхати в лікарню для проходження огляду на стан спяніння.

Частина 1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 079055 від 07 грудня 2017 року;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про обставини вчинення правопорушення, зокрема про відмову порушника у їх присутності від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі; на неодноразові виклики вказаних осіб у судове засідання для допиту у якості свідків, такі не зявлялися з невідомих для суду причин;

- даними відеозапису нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) та із SD-карточки працівників патрульної поліції;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 046089 від 07.12.2017 щодо порушення ОСОБА_2 07.12.2017 о 00 год. 10 хв. по вул.Пекарській, 56 у м.Львові п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України, а саме, що останній, керуючи автомобілем НОМЕР_2, здійснюючи поворот праворуч, не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Допитаний у якості свідка працівник патрульної поліції ОСОБА_6, який оформлював матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, будучи приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань згідно ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України показав, що автомобіль ОСОБА_2 був у русі та такий був зупинений працівниками патрульної поліції, на підтвердження чого надав суду відео із SD карточки, яке після огляду в судовому засіданні, долучено до матеріалів справи, та з такого вбачається, що автомобіль особи, що притягається до адміністративної відповідальності, був у русі та такий був зупинений працівниками патрульної поліції. Дані показання спростовують пояснення ОСОБА_2 щодо не керування ним транспортним засобом. На неодноразові виклики у судове засідання для допиту у якості свідка працівник патрульної поліції ОСОБА_7, який брав участь в оформленні матеріалів справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не зявився з невідомих для суду причин.

Суддя критично оцінує пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що були дані ним в судовому засіданні та вважає, що ці пояснення є способом його захисту та розцінює їх, як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене. Невизнання правопорушником вини є голослівним, спростовується вищенаведеним, такі не узгоджуються з відеозаписами працівників патрульної поліції, іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а відтак не приймаються до уваги. Крім цього, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 046089 від 07.12.2017 винесена відносно ОСОБА_8 щодо порушення ним п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, також спростовує пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про не керування ним транспортним засобом.

А відтак, враховуючи вищенаведене, вина ОСОБА_8 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення доведена повністю, його дії за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення кваліфіковані вірно, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на виявлення стану алкогольного спяніння, а відтак підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

Згідно із ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У ч.2 ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Тобто, санкція ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є безальтернативною, а ч.2 ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, невизнання ОСОБА_2 своєї вини, характер вчиненого та його суспільна небезпека, грубе порушення правил дорожнього руху, вчинення такого умисно, адже останній, керуючи транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки, відмовився від огляду, перебуваючи з ознаками алкогольного спяніння, не свідчить про малозначність правопорушення у відповідності до вимог ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає, що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде згідно ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Окрім цього, у відповідності до ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 4, 9 Закону України „Про судовий збір" з правопорушника слід стягнути 352 грн. 40 коп. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України, ст.ст. 23, 33, 40-1, 221, 251, 283-284, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 4, 9 Закону України „Про судовий збір",

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 352 (триста п'ятдесят дві) грн.40 коп. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львівській обл./м.Львів/21081300, р/р 0001, банк: ГУ ДКСУ у Львівській обл., , ЗКПО 21081300 (призначення платежу), МФО (код банку) 825014; (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, р/р 0001, банк: ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві, , дохід бюджету: 22030106, МФО (код банку) 820019; (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

У випадку несплати штрафу у пятнадцятиденний термін відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Львівської області через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред'являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Б.Р. Мичка