Справа №584/42/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Крєпкий С.І.
Номер провадження 33/788/123/18 Суддя-доповідач Олійник В. Б.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення - ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області, від 9 лютого 2018 року, відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області, від 9 лютого 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, у зв'язку з тим, що він 15 січня 2018 року, о 1 - й годині 00 хвилин, в м. Путивль по просп. Іоанна Путивльського біля будинку № 57 керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2107», реєстраційний № НОМЕР_1, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, при цьому на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На постанову судді від ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про її скасування та закриття провадження по справі. Крім того ОСОБА_3 одночасно просить задовольнити клопотання ССК «Ярославна» про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 584/42/18 на розгляд трудовому колективу ССК «Ярославна».

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд, не врахував обставин які пом'якшують його відповідальність, а саме, щире каяття, визнання вини та те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, є єдиним годувальником своєї родини, має на утриманні малолітню дитину та безробітну дружину, діда похилого віку з ампутованими ногами, який потребує стороннього догляду і допомоги.

На думку ОСОБА_3 суд також не врахував, що він працює трактористом і це є його єдиним джерелом прибутку.

Також ОСОБА_3 просить передати матеріали справи на розгляд трудового колективу, в якому він працює в ССК «Ярославна», оскільки вважає, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Крім того, доводи ОСОБА_3 обґрунтовуються тим, що суд повинен був викликати свідків, покази яких необхідні для правильного вирішення справи. Вважає, що суддя визнав його винуватим у вчиненні правопорушення без наявності доказів його винуватості, адже матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей щодо проведення огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці, пропозиції щодо проходження такого огляду, а також його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності свідків.

ОСОБА_3, стверджує, що йому не було вручено один із екземплярів протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

З матеріалів справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 15 січня 2018 року, о 1 - й годині 00 хвилин, керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2107», реєстраційний № НОМЕР_1, в м. Путивль по просп. Іоанна Путивльського біля будинку № 57, маючи ознаки алкогольного сп'яніння. На вимогу працівників поліції пройти обстеження для встановлення наявності стану сп'яніння, відмовився.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження при дослідженні суддею протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до цього протоколу доказів, а саме пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснювали, що ОСОБА_3 в їхній присутності відмовився пройти обстеження на стан сп'яніння, крім того ОСОБА_3, власноручно зазначив в письмових поясненнях, що відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України зобов'язує водія транспортного засобу на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відмова водія від такої вимоги тягне за собою порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України і адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також в передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само, і у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

За таких обставин судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, на вимогу працівників поліції пройти обстеження на стан сп'яніння, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що згідно письмових пояснень, які ОСОБА_3 надав під час складання протоколу, він визнавав, що напередодні він вживав алкогольний напій, а від проходження відмовився так, як вважав себе тверезим.

Доводи ОСОБА_3 про те, що йому не було запропоновано в передбаченому порядку пройти огляд на стан сп'яніння не знайшли свого підтвердження у матеріалах провадження.

Також суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим прохання ОСОБА_3 про застосування до нього положень ст. 21 КУпАП, яка передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, оскільки вказана не зобов'язує суддю в обов'язковому порядку її застосовувати, а беручи до уваги суспільну небезпечність даної категорії правопорушень, суд першої інстанції цілком обґрунтовано не застосував положення ст. 21 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про наявність у ОСОБА_3 роботи пов'язаної з керуванням транспортним засобом і залежність від цього рівня його матеріального забезпечення від одержуваної ним заробітної плати за виконання саме цієї роботи, не впливають на законність винесеної судом постанови.

Крім того, доводи ОСОБА_3 про те, що йому не було надано екземпляр протоколу спростовуються матеріалами справи, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 ознайомлювався зі змістом протоколу, отримав копію протоколу. Вказані обставини ОСОБА_3 ствердив своїм підписом у тексті протоколу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин та, враховуючи, що судом першої інстанції були дотримані вимоги ст. 33 КУпАП, при вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_3 адміністративного стягнення, підстав для зміни чи скасування постанови суду, а відповідно, і для задоволення апеляційних вимог, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області, від 9 лютого 2018 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_3, у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОлійник В. Б.