1Справа № 635/7095/17 3/335/332/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про притягнення до адміністративної відповідальності

26лютого 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя районного суду м. ЗапоріжжяОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Харківського районного суду Харківської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм ТОВ Фірма «Інвест», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2017 року о 10 годині 05 хвилин, на 19 км автошляху Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «DAF ТЕ 85», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах з порожнини рота) та від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України. Водія відсторонено від керування транспортного засобу.

В судове засідання, призначене на 26 лютого 2018 року ОСОБА_2 не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. З урахуванням того, що в силу вимог статті 268 КУпАП його участь при розгляді справи не є обовязковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 зазначив про не визнання ОСОБА_2 вини у інкримінованому йому правопорушенні, просив провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши адвоката ОСОБА_3, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 130 КпАП України, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 28 листопада 2017 року поліцейським СРПП Харківського ВП ГУНП в Харківській області сержантом поліції ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 099947, в якому зафіксовано факт порушення водієм ОСОБА_2 пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначений протокол відповідає вимогам ст. 256 КпАП України та в силу ст. 251 КпАП України є доказом у справі. Із нього слідує, що 28 листопада 2017 року о 10 годині 05 хвилин, на 19 км автошляху Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «DAF ТЕ 85», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах з порожнини рота) та від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення містяться пояснення ОСОБА_2, згідно яких він визнав факт вжиття алкогольного напою - горілки та відмовився від проходження огляду в медичному закладі.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, останні пояснюють про те, що 28 листопада 2017 року в їх присутності водій ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився, при цьому ОСОБА_2 пояснював, що вжив напередодні 200 грам горілки. Сумніву у правдивості пояснень вказаних осіб у суду не виникло.

Відповідно до довідки старшого ДОП СП Харківського ВП ГУНП в Харківський області ОСОБА_7, ОСОБА_2 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом ЯТА 370592 в органах МВС України.

Відповідно до пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.1 ПДР України, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ відзначив, що, як правило, національні суди, зокрема суд першої інстанції, повинні оцінити подані їм докази.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, обєктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, який мав місце 28 листпада 23017 року о 10 годині 05 хвилин на 19 км автошляху Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта.

Доказів на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 28 листопада 2017 року, а також того, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адвокатом ОСОБА_3 або самим порушником, починаючи з часу знаходження справи у суді, з 30 січня 2018 року, суду надано не було.

Посилання адвоката на відсутність в діях ОСОБА_2 події адміністративного правопорушення, є безпідставними, оскільки нічим не підтверджуються та є не послідовними, т.я. у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зазначив що згоден з адміністративним правопорушенням, вживав на кануні 200 грам горілки та від проходження огляду у медичному центрі відмовляється, а тому суд їх розцінює, як намагання ОСОБА_2 уникнути від відповідальності.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суддя у відповідності до вимог ст. 33 КпАП України, розяснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, враховує: характер вчиненого правопорушення ОСОБА_2, ступінь його вини, дані про особу правопорушника, його вік, майновий стан, працює, відсутність обставин, що помякшують його відповідальність, а також те, що особа вперше притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Враховуючи велику суспільну небезпеку через керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, ризики невідворотних наслідків керування у нетверезому вигляді, з метою запобігання можливих нових правопорушень і дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України відповідно до санкції даної статті, що буде згідно ст. 23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобіганнявчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 245, 252, 283-285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень у дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.О. Макаров