Справа № 755/1000/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 09.01.2018 о 23 год. 50 хв. керував ТЗ «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Челябінській, 5Б, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, внаслідок чого порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, у зв'язку з відсутністю з його боку порушень ПДР України. Та вказав, що огляд на стан сп'яніння проводився з порушенням норм Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).Від проходження огляду на стан сп'яніння він не відмовлявся, а лише відмовився їхати до закладу охорони здоров'я для проходження такого огляду з працівниками поліції, адже не мав до них довіри, оскільки останні вихватили в нього з рук, та не віддали в подальшому його водійське посвідчення, відмовились фіксувати його пояснення в протоколі, відмовились надавати йому на ознайомлення відеозапис з нагрудної камери, чим перешкодили в ознайомленні з матеріалами справи. Крім того, сумнівається він і в упередженості свідків, оскільки один із свідків приїхав в іншій патрульній машині, а інша - є його рідною сестрою. Таким чином, на думку особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відмова проїхати з поліцейськими до закладу охорони здоров'я виправдана, оскільки Інструкцією не регулюється питання яким чином відбувається доставка особи до закладу охорони здоров'я.

Суд, заслухавши доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Зокрема, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 10.01.2018 щодо обставин події, які кореспондуються з даними протоколу. При цьому суд враховує, що нормами статей 272, 278-279 КУпАП не передбачено обов'язкової участі свідків при розгляді справ про адміністративні правопорушення, що в свою чергу спростовує доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо недопустимості пояснень свідка;

- поясненнями наданими в судовому засіданні свідком ОСОБА_3, яка пояснила що дійсно була свідком відмови від проходження огляду особи, що притягається до адміністративної відповідальності,та вказала, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду у лікаря-нарколога, тому-що не довіряв працівникам поліції та не хотів їхати з ними в патрульному автомобілі. Щодо неупередженості даного свідка, суд сумнівів немає оскільки остання хоч і є рідною сестрою особи, що притягається до адміністративної відповідальності, однак підтвердила що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, тому що вважає що відмова від того щоб проїхати з поліцейськими до закладу охорони здоров'я є виправданою;

-поясненнями наданими в судовому засіданні інспектором УПП ОСОБА_4, який пояснив що детально обставин даної події не пам'ятає, однак підтвердив що всі дії було проведено, а протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності чинного законодавства та діючих інструкцій. Особі, що притягається до адміністративної відповідальності, було запропоновано в присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у лікаря-нарколога, на що останній відмовився;

- відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який повністю підтверджує викладені у протоколі та поясненнях свідків обставини. Крім того, як вбачається з вказаного відеозапису, працівником поліції ОСОБА_1 пропонується пройти огляд на стан сп'яніння у присутності двох свідків, на що особа, що притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від такого огляду, знову ж таки в присутності двох свідків, та наполягає на тому, щоб такий огляд йому працівники УПП забезпечували на місці його зупинки, що спростовує доводи ОСОБА_1, про те, що його відмова від проходження огляду на стан сп'яніння була зафіксована за відсутності свідків.

Крім того, безпідставними слід визнати і інші доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі посилання на те, що йому не було надано можливості зазначити всі його заперечення у протоколі про адміністративне правопорушення, не було надано на ознайомлення матеріли справи працівниками поліції, то оскільки навіть якщо припустити, що працівниками УПП, було порушено право ОСОБА_1 на захист, це не призвело до неправильного вирішення справи по суті, оскільки в суді першої інстанції останньому була надана можливість реалізувати всі передбачені законом права.

Щодо доводів особи, про встановлення ознак сп'яніння без присутності свідків (а саме поліцейські світили ліхтарем йому в очі) то слід зазначити, що Інструкція не містить вимоги, яка б вказувала що поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції такі ознаки мають встановлюватися в присутності свідків.

Будь-яких доказів щодо того, що ОСОБА_1 сам наступного дня намагався пройти огляд на стан сп'яніння, останній суду не надав, тож суд не може сприймати такі доводи як переконливі.

Щодо доводів особи про наявність у нього такого захворювання як бронхіальна астма на наявність алергій, то суд сприймає такі доводи як переконливі, однак не може покласти в основу невинуватості останнього, адже дані про наявність хвороб не спростовують його відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Таким чином, будь-яких інших доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, особою, що притягається до адміністративної відповідальності суду надано не було, а тому суд вважає позицію останнього сумнівною.Крім того, доводи останнього в повній мірі спростовуються зібраними по справі доказами.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність останнього, стан здоров'я останнього (висновки алерголога що до наявності у останнього бронхіальної астми та реакцій орагізму на алергени) і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 гривні40 копійок.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред'явлення до виконання три місяці.

На підставі положень п.п. ґ п. 3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802) реєстраційний номер облікової картки платника податків/серія і номер паспорта не зазначається в постанові у справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки вона винесена без участі особи.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

С у д д я : Н.О. Яровенко