Провадження №33/784/136/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Бондаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання Шагаєм О.А.,

за участю: захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про місце роботи якого відсутні, мешкаючого в АДРЕСА_1, контактний номер телефону НОМЕР_1

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2018 року близько 00:50 год. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався в м. Миколаєві по пр. Центральному в районі буд. № 21 із явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на з'ясування стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки або у встановленому законом медичному закладі у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апелянт вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Зазначає, що матеріалами справи факт керування ним транспортним засобом не підтверджено. Навпаки згідно відеозапису, який здійснювався на місці події, зафіксовано обставини того, як поліцейські підійшли до нього, в той час коли він замінював колесо на прохання свого батька, який залишив автомобіль.

Оскільки ОСОБА_2 не управляв транспортним засобом, тому не заперечуючи факт перебування в стані алкогольного сп'яніння, від медичного огляду відмовився, так як такі вимоги вважав безпідставними. Свідки, які підписали протокол про адміністративне правопорушення факт управляння автомобілем, не бачили, а покази свідка ОСОБА_4 не можна прийняти до уваги, так як він є працівником поліції.

Так, положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22 листопада 2017 року, складеного лейтенантом поліції ОСОБА_5 близько 00:50 годин ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався в м. Миколаєві по пр. Центральному в районі будинку № 21 із явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на з'ясування стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки або у встановленому законом медичному закладі у присутності двох свідків (а.с. 1).

Із показів допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції інспектора поліції ОСОБА_6 вбачається, що він разом з іншим співробітником поліції, ОСОБА_5, несли патрульну службу по проспекту Центральному в м. Миколаєві. В той час коли ОСОБА_5 спілкувався з водієм іншого транспортного засобу, ОСОБА_6 слідкував за безпекою дорожнього руху, під час чого побачив як з протилежного боку проспекту Центрального рухався автомобіль марки "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_2 та в районі будинку № 21 сталося пошкодження колеса об бордюрний камінь, у зв'язку із чим транспортний засіб зупинився. З водійського місця похитуючись вийшов чоловік (як надалі встановлено ОСОБА_2) та почав міняти колесо. Підійшовши ближче до вказаного автомобіля, свідок помітив що двигун та фари працюють, кришка багажнику відкрита, а водій встановлює домкрат біля переднього правого колеса. Під час спілкування ОСОБА_6 виявив у водія ОСОБА_2 явні ознаки алкогольного сп'яніння, за такого запропонував пройти медичний огляд. Однак ОСОБА_2 категорично заперечував факт керування транспортним засобом, пояснював що він замінює колесо, та в подальшому відмовився від проходження огляду.

Допитаний у судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_5 також пояснив, що про рух транспортного засобу "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_2 йому повідомив напарник ОСОБА_6, який одразу пішов до вказаного автомобіля, а ОСОБА_5 підійшов чарез деякий час. Дійсно громадянин (як надалі з'ясовано ОСОБА_2) маючи явні ознаки алкогольного сп'яніння (нечітка мова, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота), здійснював заміну пошкодженого колеса. В салоні автомобіля перебувала невідома жінка, яка також мала ознаки алкогольного сп'яніння, поводила себе неадекватно, пересідала з переднього пасажирського місця на водійське, висловлювалась у грубій нецензурній формі. За викладених обставин ОСОБА_2 було запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки або у встановленому законом медичному закладі. Між тим останній заперечував свою причетність до керування даним транспортним засобом, вказував що просто замінює колесо, за такого не бачив підстав для огляду та відмовився від його проведення.

Переглядом відеозаписів з натільних камер поліцейських, встановлено що працівники поліції підійшли до зупиненого автомобіля "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_2, в той час коли ОСОБА_2 здійснював заміну пошкодженого правого переднього колеса. Також на відео зафіксовано що у транспортному засобі "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_2 працює двигун, увімкнене світло фар та аварійна сигналізація, жінка, яка перебувала у салоні автомобіля "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_2, як зазначив ОСОБА_2, його знайома, декілька разів протягом відеозапису просить ОСОБА_2 сісти за кермо та їхати вже до дому (файли та , та ).

Також на відео зафіксовано, що ОСОБА_2 розповідає працівнику поліції як раніше неодноразово керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, однак жодного ДТП не допустив (файл ).

Обставини наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння та його подальшої відмови від проходження медичного огляду на з'ясування стану алкогольного сп'яніння не заперечувались у судовому засіданні останнім та підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також актом огляду на стан алкогольного сп'яніння, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22 листопада 2017 року (а.с. 3-6).

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР, а також що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Вчинене ОСОБА_2 правопорушення має підвищену суспільну небезпеку, як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

При накладенні адміністративного стягнення, районний суд обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також що ОСОБА_2 дійсно мав явні ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду на з'ясування такого стану, при цьому не заперечуючи щодо свого стану сп'яніння, також судом враховано, що останній керував транспортним засобом у такому стані, своїми діями створював підвищену загрозу для життя і здоров'я інших учасників дорожнього руху. Судом вірно враховано особу правопорушника, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення та вірно застосував до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Доводи апелянта, стосовно того, що він не керував транспортним засобом, не можна прийняти до уваги, оскільки вказані обставини підтверджені сукупністю вищенаведених доказів, які дають підстави стверджувати, що ОСОБА_2 перед пошкодженням колеса, дійсно керував автомобілем "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, особа яка притягається до адміністративної відповідальності має право, поміж іншим, надавати докази. Проте, ОСОБА_2 не надав суду належних доказів на підтвердження своєї версії вказаних подій чи на спростування обставин, викладених в протоколі.

Також підлягають відхиленню доводи в апеляційній скарзі стосовно неприйнятності свідчень ОСОБА_9, оскільки він є працівником поліції, так як його покази узгоджуються з іншими доказами, показами свідків та матеріалами відеозаписів, а тому відсутні підстави недовіри даному свідку, про що вірно зазначив суд в оскаржуваній постанові.

Доводам апеляційної скарги стосовно відсутності на відеозаписі процесу складання матеріалів адміністративного протоколу із залученням свідків, судом першої інстанції надана належна оцінка, та вірно зазначено, що на відеозапису видно як, працівник поліції зупиняє інші транспортні засоби з метою залучення свідків ( файл 175000233), свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 протокол підписали.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису, здійсненому за допомогою нагрудної камери поліцейського при його складанні, а тому є належним доказом у даній справі.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_2 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Т.З. Бондаренко