Номер провадження: 33/785/277/18
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Копіци О.В., за участю захисника Лисевича С.В., який є представником особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2017 року, відносно:

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Маріуполі Донецької області, громадянина України, одруженого, працюючого на посаді старшого сюрвеєра у фірмі «Джей-ес-пі», проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді 40 годин громадських робіт, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн..

Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, 24.08.2017 року о 08 год., ОСОБА_3, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2, вчинив насильство в сім'ї психологічного характеру, яке полягало у висловленнях нецензурною лайкою на адресу дружини ОСОБА_4

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, - адвокат Лисевич С.В. зазначив, що не погоджується з судовим рішенням, з таких підстав:

1) всупереч вимог ст.ст. 245, 247, 251, 252 КУпАП, при прийнятті постанови, суд першої інстанції не забезпечив всебічність, повноту та об'єктивність судового розгляду, оскільки, фактично, не досліджував докази та не надав їм оцінку;

2) висновок суду про те, що винуватість ОСОБА_3 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №494748 від 13.09.2017 року та заявою ОСОБА_4 від 27.08.2017 року, є безпідставним, адже він спростовується матеріалами справи. Так, у своїй заяві, ОСОБА_4 зазначає, що її чоловік зловживає алкоголем та просила провести з ним роз'яснювальну роботу, а про факти насильства у сім'ї та нецензурну лайку - не зазначала. ОСОБА_3 надав змістовні пояснення у яких спростував заяву дружини, але особа, яка проводила перевірку заяви, доводи ОСОБА_3 на сприйняла і не перевірила;

3) хоча ОСОБА_3 у своїх пояснення писав про бажання приймати участь у судовому розгляді, у матеріалах справи міститься, начебто його заява про розгляд справи за його відсутності та погодження з будь-яким судовим рішенням;

4) суд першої інстанції не дав належної оцінки зазначеним фактам, не усунув порушення, що були допущені особою, яка склала протокол та, проігнорував наявні у справі суперечності. Отже, ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності безпідставно.

Посилаючись на такі доводи, адвокат Лисевич С.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений своєчасно належним чином, його інтереси представляє у якості захисника - адвокат Лисевич С.В.. Натомість в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_4 не з'явилась, про місце та час судового засідання повідомлена своєчасно належним чином, надала до суду заяву, в якій повідомила про те, що обставини, викладені нею в заяві від 27.08.2017 року про обставини вчинення правопорушення відносно ОСОБА_3 є такими, що не відповідають дійсності.

Заслухавши пояснення захисника Лисевича С.В., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції зазначив у мотивувальній частині постанови, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №494748 від 13.09.2017 року та заявою ОСОБА_4 від 27.08.2017 року.

Суд першої інстанції також навів у мотивувальній частині постанови зміст пояснень потерпілої ОСОБА_4, яка зазначила, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, випиваючи кожного вечора від 3-х літрів вина до 8-ми літрів пива, через що в правопорушника з'явилися ознаки «білої гарячки», а саме: він чує голоси, побоюється смерті та вважає, що дружина хоче його вбити. 24.08.2017 року вона, знайшла біля ліжка чоловіка ніж, у зв'язку з чим була вимушена протягом 4-х днів ночувати в готелі.

Захисник Лисевич С.В., надав письмові пояснення, у яких зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складався на підставі заяви ОСОБА_4 фактично через 18 діб після її реєстрації та через 21 добу з дня події можливого правопорушення, але представник поліції, який склав протокол не здійснив жодної дії для перевірки обставин, на яких ґрунтувалась заява ОСОБА_4 та не зібрав ніяких доказів. ОСОБА_3 не визнає факту зловживання алкоголем, але має реальні причини відчувати небезпеку для свого здоров'я та життя з боку ОСОБА_4, яка має психічний розлад, у зв'язку з чим була госпіталізована у березні 2016 року в Центр психічного здоров'я, періодично демонструє неадекватну поведінку, здійснювала спроби спричинення йому фізичних пошкоджень, а матеріали адміністративної справи не містять доказів наявності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. ОСОБА_3 заяви, щодо розгляду справи за його відсутності не писав, а навпаки бажав бути присутнім на судовому засіданні. Просив винести постанову про закриття провадження у справі.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що пояснення представника правопорушника не спростовують обставини, наведені у матеріалах справи та не свідчать про відсутність вини у вчиненому діянні.

Окрім того, ч.2 ст. 268 КУпАП передбачено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

З огляду на приписи зазначеної норми закону, суд першої інстанції не мав права розглядати справу за відсутності ОСОБА_3, а посилання на його заяву про розгляд справи без його участі, є безпідставним, оскільки, навіть за її наявності, це суперечить вимогам зазначеної вище норми закону.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз доказів, які містяться у матеріалах справи, показав наступне.

ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях (а.с. 5-6) та його представник послідовно заперечують вчинення ним адміністративного правопорушення та змістовно спростовують зміст заяви та пояснень ОСОБА_4

Згідно з диспозицією ст. 173-2 КУпАП, вчиненням насильства в сім'ї, є умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази об'єктивного характеру, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону.

Суд апеляційної інстанції не вважає доказами винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, протокол серії ГП №494748 від 13.09.2017 року та заяву ОСОБА_4 від 27.08.2017 року, оскільки сам по собі протокол, без підтвердження обставин справи іншими доказами, таким не є, а зміст заяви та пояснень ОСОБА_4 не підтверджений ані поясненнями свідків, ані документально. Натомість, ОСОБА_4 на адресу апеляційного суду надано нотаріально посвідчену заяву, в якій вона повідомила про те, що обставини, викладені нею в заяві від 27.08.2017 року про обставини вчинення правопорушення відносно ОСОБА_3 є такими, що не відповідають дійсності, були зроблені нею в стані здоров'я, коли вона не в повній мірі усвідомлювала значення своїх дій та поступків.

Об'єктивний правовий аналіз матеріалів справі, показує, що доводи ОСОБА_3 про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності, є обґрунтованими, адже доказів насильства у сім'ї до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Пунктом першим статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, вважаю, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже обставини, наведені у постанові суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи та диспозиції зазначеної норми закону, тому постанова судді суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Лисевича С.В., в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2017 року про накладення стягнення на ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити за підставою, передбаченою п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області: Копіца О.В.