Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/23/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 березня 2018 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Ремез П.М., при секретарях Піроженко Д.В. та Верещагіній В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Нікішова Г.І., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за скаргою ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2017 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживає АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_1,

за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2017 року на ОСОБА_3 накладене адміністративне стягнення за ч.2 ст. 130 КпАП України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки, з оплатним вилученням транспортного засобу «ЗАЗ Daewoo Sens» та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 05.10.2017 року о 00 год. 57 хв., повторно протягом року, рухався у м. Кропивницькому по вулиці Г. Жадова, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo Sens», державний номер НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає дійсності), від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову районного суду від 04.12.2017 року та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки зазначене в постанові судді формулювання не відповідає протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно до протоколу йому не ставилось у провину «відмова від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп'яніння».

Також, вважає безпідставним твердження суду про те, що його винуватість повністю підтверджується матеріалами справи. У судовому засіданні 04.12.2017 року свідок ОСОБА_5 вказав, що після отримання його згоди на проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський запропонував йому поїхати до наркодиспансеру, так як приладу для проходження такого огляду на місці у них не було. Тому він відмовився туди їхати, але не відмовлявся пройти такий огляд на місці. Вказав і на те, що жодних свідків, окрім нього, при цьому не було і їх запросили вже пізніше, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Він також надав у суді аналогічні пояснення про те, що відмовився поїхати до наркодиспансеру, після того як дізнався від поліцейського, що у них приладу для проходження огляду на місці немає.

Вказує і на те, що показаннями свідка ОСОБА_5 та його показаннями спростовані показання вказаних у протоколі свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також і самим протоколом про адміністративне правопорушення у якому зазначено, що він керував автомобілем 05.10.2017 року о 00 год. 57 хв., а в поясненнях свідки вказали, що вони запрошені в якості свідків о 01 годині 20 хвилин та о 01 годині 25 хвилин і стали свідками того, що він керував автомобілем. До того ж вказані свідки на виклик до суду не з'явились. Тому вважає, що поліцейськими порушено у даному випадку порядок проведення огляду на стан сп'яніння, який визначено ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7 Інструкції № 1452/735.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3, його захисника - адвоката Нікішова Г.І., які просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, вивчивши матеріали адміністративної справи, переглянувши диск з відео-фіксацією адміністративного правопорушення та перевіривши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

В апеляційному суді ОСОБА_3 повністю заперечив свою винуватість у вчиненні зазначеного правопорушення і при цьому пояснив, що він 05.10.2017 року близько о 01 год. ночі він керував своїм автомобілем на вул. Жадова (зараз Героїв України) у м. Кропивницький, разом з ним в якості пасажира був його сусід ОСОБА_8 Його зупинили поліцейські та запропонували йому пройти на місці огляд на стан сп'яніння. Він деякий час подумав та все ж погодився пройти такий огляд на місці зупинки. Однак, поліцейські поговоривши між собою повідомили, що для проведення такого огляду потрібно поїхати в наркодиспансер, але він відмовився туди поїхати. Після чого на нього склали протокол, який не надали йому прочитати, тому він відмовився його підписувати, через що поліцейські не вручили йому копію протоколу.

Допитаний в апеляційному суді за клопотанням захисника скаржника свідок ОСОБА_8 підтвердив, що дійсно 05.10.2017 року близько 12 години ночі в магазині АТБ, що на вул. Жадова (зараз Героїв України) у м. Кропивницький, він зустрів свого сусіда ОСОБА_3 і останній запропонував підвезти його додому. Він погодився і вони через деякий час поїхали додому. Їх будинок знаходиться приблизно на відстані 300 метрів від вказаного магазину. Коли вони проїхали близько 100 метрів по вказаній вулиці, їх зупинили поліцейські і сказали, що вони отримали повідомлення про те, водій цього автомобіля перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Потім запропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці. ОСОБА_3 деякий час подумав і погодився. Через деякий час вони сказали, що у них немає такого приладу для проведення огляду на місці і треба поїхати в наркодиспансер, але ОСОБА_3 від цього відмовився. Потім поліцейські запросили свідків і склали протокол.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об'єктивно з'ясував обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП, оскільки останній повторно протягом року порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і його вина підтверджується адміністративним протоколом серії БД № 079817 від 05.10.2017 року (а.с.1), копією постанови Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2017 року, відповідно до якої скаржника визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та закрито провадження по справі через закінчення строків передбачених статтею 38 КУпАП, за вчинення ним 11 листопада 2016 року аналогічного правопорушення, (а.с.5-6), а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які повністю підтвердили фактичні обставини справи (а.с.3-4).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи суддя під час розгляду даної справи належним чином врахував вимоги ст.ст. 33, 247, 280 КУпАП та призначив ОСОБА_3 мінімально можливий вид та розмір адміністративного стягнення, який передбачено санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП, врахувавши при цьому дані про його особу, його майновий стан, а також відсутність обставин, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність, однак вчинив повторно протягом року правопорушення пов'язане з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

А тому, з урахуванням вищезазначених обставин та особи правопорушника районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, та з оплатним вилученням транспортного засобу, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Доводи скаржника про те, що постанова суду є незаконною та не обґрунтованою, оскільки зазначене в постанові судді формулювання не відповідає протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до протоколу йому не ставилось у провину «відмова від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп'яніння» є безпідставними, оскільки як видно з долученого до справи протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії БД № 079817 від 05.10.2017 року (а.с.1) у ньому дійсно зазначено про те, що ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, що фактично відповідає і тому, що зазначено суддею в оскаржуваній постанові суду, оскільки дійсно ст. 266 КУпАП встановлено порядок такого огляду, а саме частиною 2 цієї статті передбачено, що такий огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія з проведенням такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Тобто вказаним законом дійсно встановлено саме той порядок такого огляду, що і зазначено суддею районного суду в оскаржуваній постанові (а.с.42-43), що фактично повністю відповідає і тому, що зазначено поліцейським у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення складеного щодо ОСОБА_3, а саме про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Твердження правопорушника про те, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки, а лише відмовився поїхати до наркодиспансеру, після того як дізнався від поліцейського, що у них приладу для проходження огляду на місці немає, також вважаю безпідставними, оскільки факт його відмови від огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків та проходженням такого огляду в закладах охорони здоров'я, повністю підтверджено переглянутим у суді записом відео-фіксації адміністративного правопорушення проведеного у даному випадку поліцейськими на місці зупинки вказаного водія з якого чітко вбачається, що скаржнику неодноразово пропонувалось поліцейським пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку, тобто на місці продути прилад Драгер або пройти такий огляд в спеціальному медичному закладі, а саме в наркологічному диспансері, проте останній тривалий час відповідав, що йому треба подумати, а коли поліцейським були запрошені двоє свідків то у їх присутності скаржник відмовився від проходження такого огляду, як за допомогою приладу «Драгер» так і від проходження такого огляду в наркодиспансері (а.с.33-34), що повністю підтверджується і письмовими поясненнями двох свідків по даній справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які оголошені та досліджені в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції (а.с.3-4). Вказане підтверджується і поведінкою самого скаржника при складанні щодо нього вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, який, як видно з відеозапису, поліцейським було прочитано скаржнику на місці його складання у присутності свідків, наявність яких не заперечував і сам скаржник на місці події, та з якого вбачається, що скаржник відмовився надати будь-які пояснення по суті правопорушення, а також відмовився ознайомитись з даним протоколом та отримати його копію, що підтверджено підписами двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які були присутніми при цьому, що свідчить у даному випадку про те, що скаржник на місці події не заперечував фактичних обставин справи зазначених у даному протоколі (а.с.1).

Суд, також вважає безпідставними і заперечення скаржника та його захисника з приводу того, що наданий до суду поліцейськими диск з відеозаписом даної події є недопустимим доказом, оскільки цей відеозапис не долучено до складеного протоколу. При цьому суд враховує вимоги ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному Законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Тому, та обставина, що вказаний відеозапис не долучено поліцейським до протоколу, а надано лише на запит судді, на переконання суду не є підставою для визнання його недопустимим доказом. Більше того, сам скаржник в судовому засіданні не заперечував того факту, що йому було відомо про те, що під час даної події поліцейськими вівся відеозапис.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд критично оцінює, як показання самого скаржника так і допитаного в суді першої інстанції свідка ОСОБА_5, який є його товаришем, тобто особою зацікавленою у розгляді справи, які вказують на те, що ОСОБА_3 відмовився їхати до наркодиспансеру, але не відмовлявся пройти такий огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», оскільки такі їх показання не відповідають фактичним обставинам справи, які зафіксовані поліцейським за допомогою технічного запису відео фіксації під час виявлення даного правопорушення та складання адміністративного протоколу.

Також, з урахуванням усіх обставин справи є безпідставними і доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими порушено у даному випадку порядок проведення огляду на стан сп'яніння, який визначено ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7 Інструкції № 1452/735, оскільки як видно з письмових пояснень двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які були присутніми при цьому та оглянутого судом відеозапису проведеного поліцейським на місці події, вказані докази повністю підтверджують, що вказаний протокол щодо скаржника складено з відповідним дотриманням усіх вимог, як положень ст. 266 КУпАП так і положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яку затверджено спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, так як скаржнику у присутності двох свідків було запропоновано спочатку пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці його зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, а саме приладу «Драгер», а оскільки останній відмовлявся це зробити, тому поліцейським також пропонувалось йому пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я, а саме в Кіровоградському обласному наркологічному диспансері (КОНД), проте останній також відмовився і від такого огляду у медичному закладі.

Доводи скаржника і про те, що на нього помилково накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2017 року, його хоч і визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, однак закрито провадження по справі і будь-яке стягнення на нього не накладено, суд також вважає безпідставними, оскільки згідно до положень ч.2 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тобто чинним законом не передбачено необхідність притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за попереднє аналогічне правопорушення.

Надану в апеляційному суді захисником правопорушника довідку видану Управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області від 30.01.2018 року, якою підтверджено факт виникнення пожежі автомобіля НОМЕР_3 по вул. Г. України, 26 у м. Кропивницькому, яка сталася 07.10.2017 року та наданих на підтвердження цього факту фотознімків суд також не приймає до уваги і вважає, що вони можуть бути враховані лише на стадії виконання постанови.

Вказані обставини визнаю такими, що не дають підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі, оскільки районний суд з урахуванням всіх обставин справи, правильно дійшов висновку про винуватість скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та обгрунтовано призначив йому мінімально можливий вид та розмір адміністративного стягнення з тих, що передбачені санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2017 року відносно нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:

підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Ремез П.М.