Справа № 761/2299/18
Провадження № 3/761/1382/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва Щебуняєва Л.Л., при секретарі - Якимів І.І., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Генеральної прокуратури України - Сотченка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, за ч.1 ст. 172-7,ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушену Головним спеціалістом Першого відділу (м.Київ) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_3 за протоколом про адміністративне правопорушення №41-03/19 від 18 січня 2018 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення №41-03/20 від 18 січня 2018 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП,

відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Єревана, громадянина України,працюючого виконуючим обов'язки директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкцій», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, перебуваючи з 27 січня 2014 року по 1 лютого 2017 року на посаді директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій», а з 2 лютого 2017 року виконуючи обов'язки директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та у відповідності до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом ,на якого поширюється дія цього Закону, в приміщенні Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкцій», за адресою : м.Київ, вул. Тургенєвська, 38, в порушення вимог п.п.1, 2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів,який виник у нього при укладанні договорів цивільно-правового характеру з близькою особою,а саме із своєю дружиною ОСОБА_4, а саме :

ОСОБА_1 у період перебування на посаді директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкцій» укладено договори - від 11 січня 2016 року,від 10 лютого 2016 року, від 9 березня 2016 року, від 14 квітня 2016 року, від 23 травня 2016 року від 15 червня 2016 року, від 1 липня 2016 року, від 1 серпня 2016 року, від 8 вересня 2016 року,від 5 жовтня 2016 року, від 14 листопада 2016 року, від 12 грудня 2016 року, від 12 січня 2017 року про надання послуг разового характеру з підготовки пакету документації для проведення сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкцій контрагентів підприємства, відповідно до яких ОСОБА_4 виплачувалась винагорода у розмірах від 1650 гривень до 18800 гривень.

У період виконання ОСОБА_1 обов'язків директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій» були укладені договори з ОСОБА_4 - від 16 лютого 2017 року,від 16 березня 2017 року,від 3 квітня 2017 року, від 3 травня 2017 року, від 5 червня 2017 року,від 10 липня 2017 року,від 3 серпня 2017 року, від 8 вересня 2017 року, від 9 жовтня 2017 року про надання послуг разового характеру з підготовки пакету документації для проведення сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкцій контрагентів підприємства,відповідно до яких ОСОБА_4 виплачувалась винагорода у розмірах від 1650 гривень до 18800 гривень.

Факт неповідомлення ОСОБА_1 безпосереднього керівника про наявність зазначеного вище реального конфлікту інтересів при укладанні договорів підтверджуються інформацією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, що зазначена у листі від 18 грудня 2017 року №7/25-13867, відповідно до якої Міністерство регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України не отримувало повідомлення від ОСОБА_1 щодо наявності у нього конфлікту інтересів.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи посадовою особою юридичної особи публічного права,усвідомлюючи про наявну суперечність між його приватними інтересами та службовими повноваженнями не повідомляв у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника ,чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того,ОСОБА_1, перебуваючи з 27 січня 2014 року по 1 лютого 2017 року на посаді директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій», а з 2 лютого 2017 року виконуючи обов'язки директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій»,будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та у відповідності до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом ,на якого поширюється дія цього Закону, в приміщенні Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкцій», за адресою : м.Київ, вул. Тургенєвська, 38, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме укладав договори цивільно-правового характеру з близькою особою-із своєю дружиною ОСОБА_4.

Так, ОСОБА_1 у період перебування на посаді директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій» укладено договори - від 11 січня 2016 року,від 10 лютого 2016 року,від 9 березня 2016 року,від 14 квітня 2016 року,від 23 травня 2016 року від 15 червня 2016 року,від 1 липня 2016 року,від 1 серпня 2016 року,від 8 вересня 2016 року,від 5 жовтня 2016 року,від 14 листопада 2016 року,від 12 грудня 2016 року,від 12 січня 2017 року про надання послуг разового характеру з підготовки пакету документації для проведення сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій контрагентів підприємства,відповідно до яких ОСОБА_4 виплачувалась винагорода у розмірах від 1650 гривень до 18800 гривень.

У період виконання ОСОБА_1 обов'язків директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій» були укладені договори з ОСОБА_4 - від 16 лютого 2017 року,від 16 березня 2017 року,від 3 квітня 2017 року,від 3 травня 2017 року,від 5 червня 2017 року,від 10 липня 2017 року,від 3 серпня 2017 року,від 8 вересня 2017 року,від 9 жовтня 2017 року про надання послуг разового характеру з підготовки пакету документації для проведення сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій контрагентів підприємства,відповідно до яких ОСОБА_4 виплачувалась винагорода у розмірах від 1650 гривень до 18800 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів,які виразились в укладанні договорів з ОСОБА_4, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7,ч.2 ст.172-7 КУпАП, зазначив, що він з 24 січня 2014 року по 1 лютого 2017 року перебував на посаді директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій», а з 2 лютого 2017 року та до даного часу займає посаду виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій»,є посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». З ОСОБА_4 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 1985 року. З січня 2016 року по жовтень 2017 року він відповідно до покладених на нього повноважень, як директор,виконуючий обов'язки директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій» від імені підприємства укладав з ОСОБА_4 зазначені у справі цивільно-правові договори про надання послуг разового характеру з підготовки пакету документації для проведення сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкцій контрагентів підприємства,внаслідок виконання яких ОСОБА_4 підприємством виплачувалась винагорода,з якої підприємством утримувались та сплачувались до Державного бюджету податки та інші обов'язкові платежі згідно чинного законодавства. Він дійсно не повідомляв безпосереднього керівника у Міністерстві регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України про наявність реального конфлікту інтересів у зв'язку з укладенням договорів з ОСОБА_4,яка є його дружиною,оскільки помилково вважав,що у даному випадку слід керуватися не ст.28, а ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції», яка передбачає ,що особи,зазначені у п.п. «а», «в»-«з» п.1 ч.1 ст.3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам,а оскільки його дружина не була підпорядкована йому,як директору,то він помилково вважав,що відсутні підстави для повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів .

Прокурор вважав доведеним неповідомлення ОСОБА_1 у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів,а також вчинення ОСОБА_1 дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів,які є підставою для визнання винним та притягнення останнього до адміністративної відповідальності,передбаченої ч.1 ст. 172-7,ч.2 ст.172-7 КУпАП, у виді штрафу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з'ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважаю,що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7,ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 172-7 КУпАП відповідальність настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів . Частина 2 ст.172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до наказу Міністра регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 січня 2014 року №34К/ОС «Про переукладення контракту з директором Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій» ОСОБА_1.» із ОСОБА_1 з 02 лютого 2014 року по 01 лютого 2017 року переукладено контракт на посаду директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій».

27 січня 2014 року між Міністерством регіонального розвитку , будівництва та житлово-комунального господарства України (далі-Орган управління майном),в особі Міністра регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України, та ОСОБА_1 укладено відповідний Контракт.

Відповідно до п.1.1,п.1.5 Контракту директор зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством,забезпечувати його високоприбуткову діяльність ,ефективне використання і зберігання закріпленого за підприємством державного майна,а Орган управління майном зобов'язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці директора ; директор підзвітний Органу управління майном у межах,встановлених чинним законодавством України,статутом та Контрактом.

Наказом Державного секретаря Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України від 1 лютого 2017 року ОСОБА_1 з 2 лютого 2017 року призначено виконуючим обов'язки директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій».

Підпунктом 6 розділу ІІ Посадової інструкції директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій» директор має право підписувати фінансово-господарську документацію та договори,у тому числі договори цивільно-правового характеру.

Таким чином ,в період з 27 січня 2014 року по 1 лютого 2017 року ,працюючи на посаді директора,а в подальшому з 2 лютого 2017 року,виконуючи обов'язки директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій»,ОСОБА_1 був посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до підпункту 2а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом ,на якого поширюється дія цього Закону.

Судовим розглядом встановлено,що ОСОБА_1 у період перебування на посаді директора та виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій» укладено договори цивільно-правового характеру з ОСОБА_4 про надання послуг разового характеру з підготовки пакету документації для проведення сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій контрагентів підприємства ,а саме договори : від 11 січня 2016 року,від 10 лютого 2016 року ,від 9 березня 2016 року,від 14 квітня 2016 року,від 23 травня 2016 року від 15 червня 2016 року,від 1 липня 2016 року,від 1 серпня 2016 року,від 8 вересня 2016 року,від 5 жовтня 2016 року,від 14 листопада 2016 року,від 12 грудня 2016 року,від 12 січня 2017 року , від 16 лютого 2017 року,від 16 березня 2017 року,від 3 квітня 2017 року,від 3 травня 2017 року,від 5 червня 2017 року,від 10 липня 2017 року,від 3 серпня 2017 року,від 8 вересня 2017 року,від 9 жовтня 2017 року ,відповідно до яких ОСОБА_4 проводилась виплата винагороди за надані послуги .

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі,який зареєстрований 26 листопада 1985 року у відділі ЗАГС Шаумянського району м.Єревана .

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів-суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями,що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень,або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес визначається як будь-який майновий чи немайновий інтерес особи,у тому числі зумовлений особистими,сімейними ,дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами,у тому числі ті,що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських,політичних,релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до вимог ч.1,ч.2 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи,зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону зобов'язані :1)вживати заходів щодо недопущення виникнення реального,потенційного конфлікту інтересів ;2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту,коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенціального конфлікту інтересів безпосереднього керівника,а у випадку перебування особи на посаді,яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника,або в колегіальному органі-Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган,під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів,відповідно ; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів ; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Особи,уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ,не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень,вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб .

Відповідно до ч.3 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» безпосередній керівник особи або керівник органу,до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів,про що повідомляє відповідну особі.

Згідно до письмової інформації Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України від 18 грудня 2017 року №7/25-13867, від директора Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій» ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України у період з 2015 року до 18 грудня 2017 року повідомлення про наявність конфлікту інтересів відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не надходили.

Таким чином , ОСОБА_1,в порушення вимог п.п.1.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом, обумовленим родинним стосунком з ОСОБА_4,не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів,не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника,який здійснює контроль та приймає рішення про врегулювання конфлікту інтересів,який виник у нього при укладенні договорів цивільно-правового характеру із своєю дружиною ОСОБА_4,а саме договорів цивільно-правового характеру про надання послуг разового характеру з підготовки пакету документації для проведення сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій контрагентів підприємства : від 11 січня 2016 року,від 10 лютого 2016 року ,від 9 березня 2016 року,від 14 квітня 2016 року,від 23 травня 2016 року від 15 червня 2016 року,від 1 липня 2016 року,від 1 серпня 2016 року,від 8 вересня 2016 року,від 5 жовтня 2016 року,від 14 листопада 2016 року,від 12 грудня 2016 року,від 12 січня 2017 року , від 16 лютого 2017 року,від 16 березня 2017 року,від 3 квітня 2017 року,від 3 травня 2017 року,від 5 червня 2017 року,від 10 липня 2017 року,від 3 серпня 2017 року,від 8 вересня 2017 року,від 9 жовтня 2017 року,чим вчинив адміністративне правопорушення,передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того ,ОСОБА_1 ,в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції»,вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів,уклавши договори цивільно-правового характеру із своєю дружиною ОСОБА_4 , а саме договори цивільно-правового характеру про надання послуг разового характеру з підготовки пакету документації для проведення сертифікації будівельних матеріалів,виробів та конструкцій контрагентів підприємства : від 11 січня 2016 року,від 10 лютого 2016 року ,від 9 березня 2016 року,від 14 квітня 2016 року,від 23 травня 2016 року від 15 червня 2016 року,від 1 липня 2016 року,від 1 серпня 2016 року,від 8 вересня 2016 року,від 5 жовтня 2016 року,від 14 листопада 2016 року,від 12 грудня 2016 року,від 12 січня 2017 року , від 16 лютого 2017 року,від 16 березня 2017 року,від 3 квітня 2017 року,від 3 травня 2017 року,від 5 червня 2017 року,від 10 липня 2017 року,від 3 серпня 2017 року,від 8 вересня 2017 року,від 9 жовтня 2017 року,чим вчинив адміністративне правопорушення,передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Разом з тим,відповідно до вимог ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення,пов'язаного з корупцією,може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення,але не пізніше двох років з дня його вчинення.

У зв'язку з чим,справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП ,в частині неповідомлення ОСОБА_1 про наявність реального конфлікту інтересів під час укладання з ОСОБА_4 договорів від 11 січня 2016 року,від 10 лютого 2016 року ,укладання з ОСОБА_4 11 січня 2016 року та 10 лютого 2016 року цивільно-правових договорів,в умовах реального конфлікту інтересів,слід закрити на підставі ч.3 ст.38 КУпАП,у зв'язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Обставин, які пом'якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1, не встановлено.

Враховуючи дані про особу, яка притягуються до адміністративної відповідальності,те,що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи,яка вчинила адміністративне правопорушення,а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами,приходжу до висновку,що необхідним та достатнім є остаточне адміністративне стягнення,з застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП, у виді штрафу, в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Також слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 172-7,ч.2 ст.172-7 КУпАП,ч.3 ст.38, 275-280, 283-287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП, ч.2 ст.172-7 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення : за ч.1 ст.172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень ; за ч.2 ст.172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП, призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення, в межах санкції за більш серйозне правопорушення з числа вчинених,у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ч.3 ст. 38 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП, в частині неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів під час укладання з ОСОБА_4 договорів від 11 січня 2016 року, від 10 лютого 2016 року, укладання з ОСОБА_4 11 січня 2016 року та 10 лютого 2016 року цивільно-правових договорів, в умовах реального конфлікту інтересів - закрити у зв'язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.Л. Щебуняєва