Справа № 362/413/18 Головуючий у І інстанції Кравченко Л.М.
Провадження № 33/780/260/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 257 05.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2, потерпілого: ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2018 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2018 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, не працюючу, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної за те, що вона 13.01.2018 року, близько 12 год. 30 хв. за адресою: кв. 7, буд. 28, по вул. Грушевського в м. Василькові, вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_3 насильство в сімї, а саме умисні дії психологічного характеру: ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоровю потерпілого, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП..

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому, суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою безпідставне визнання її винною у скоєнні адміністративного правопорушення.

Також, ОСОБА_2 зазначає, що спір між нею і її чоловіком виник на ґрунті майнових стосунків, а саме їх спільної квартири, яку чоловік хоче продати і привів з собою невідомих осіб, як потенційних покупців квартири. Саме це стало підставою для висловлення нею думки щодо небажання продавати їх спільну квартиру. Коли чоловік прийшов до квартири, то був відразу негативно налаштованим та відповідав їй грубістю. Тому їх розмова з ним відразу закінчилася. Будь-яких погроз життю чи здоровю чоловіка або будь-яких образ на його адресу вона не висловлювала, оскільки сама боїться від нього фізичної розправи.

Тому, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення складений щодо неї не відповідає дійсності. Крім цього, всупереч вимогам закону, протокол не містить інформації про свідків, які були присутні в квартирі під час спору та працівниками поліції у них не відбиралися пояснення, а суд при винесенні оскаржуваної постанови керувався лише їх з чоловіком поясненнями.

Крім цього, в обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_2 посилається на те, що судом під час обрання їй виду адміністративного стягнення, а саме громадських робіт, не було враховано, що на її виховані перебуває малолітня дитина 7 років, а інколи чоловік їй приводить ще меншу їх дитину, якій 4 роки.

Також, ОСОБА_2 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, який на її думку пропущений з поважних причин, оскільки повний текст постанови суду від 25.01.2018 року вона отримала лише 07.02.2018 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Наведені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 є поважними, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити, а також пояснила, що в листопаді 2006 року між нею і ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, але з листопада 2016 року вони проживають окремо. Вона по вул. Грушевського, 28 в м. Василькові, а ОСОБА_3 по вул. Декабристів, 69 в м. Василькові. На даний час вони вирішують питання щодо поділу їх спільного майна.

13.01.2018 року, в квартиру за її місцем проживання, приїхав ОСОБА_3 з невідомими особами, можливими покупцями її частки квартири. З цього приводу у них виник спір, оскільки вона не бажає продавати їх спільну квартиру, але сварки не було. Вона не висловлювалася на адресу ОСОБА_3 нецензурною лайкою і не погрожувала фізичною розправою, а навпаки, її чоловік коли приїхав, погрожував їй фізичною розправою. Працівників поліції ніхто не викликав. 23.01.2018 року її викликали у відділ поліції, де відносно неї склали протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП і відібрали пояснення.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив пояснення ОСОБА_2 про те, що з вересня 2006 року вони проживають за різними адресами і на даний час вирішують питання щодо поділу майна. Про те, що 13.01.2018 року він приїде з потенційними покупцями показати їх квартиру, ОСОБА_2 він попередив завчасно, але коли вони прийшли у вказаний час, його дружина відреагувала агресивно та вчинила сварку, почала погрожувати заподіяти собі фізичну шкоду, а потім подати на нього в суд за нібито нанесення їй фізичної шкоди. В цей день поліції він не викликав, але проаналізувавши поведінку дружини з часом, звернувся до поліції і написав заяву на неї.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_2 поставлено у вину те, що вона вчинила насильство в сімї щодо свого чоловіка ОСОБА_3, а саме ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному чи психологічному здоровю потерпілого. За змістом протоколу про адміністративне правопорушення та постанови судді Басовій О.А. було поставлено у вину вчинення психологічного насильства в сімї.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції закону від 12.02.2015 року) обєктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого. Зазначені вище діяння можуть проявлятися у наступних формах: насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, одежі, коштів, тощо.

Під психологічним насильством у сімї розуміється насильство, повязане із дією одного члена сімї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоровю цього члена сімї.

Однак, під час апеляційного розгляду було встановлено, що 13.01.2018 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виникла обопільна сварка, а 23.01.2018 року відносно них обох були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а постановами Васильківського міськрайоного суду Київської області від 25.01.2018 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на них накладено адміністративне стягненя (а.с. 2, 11, 26-27).

На думку апеляційного суду факт обопільної сварки між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не може вказувати на наявність дій психологічного характеру одного члена сімї на іншого, що вказує на відсутність у діях ОСОБА_2 ознак обєктивної сторонни адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, Законом України № 2229-VIII від 07.12.2017 року, який набрав чинності із 07.01.2018 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству» частина перша ст. 173-2 КУпАП викладена у наступній редакції: «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення».

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, дії, вказані в протоколі про адміністративне правопорушеня серії ГП №578375 від 23.01.2018 року вчинені ОСОБА_2 13.01.2018 року, тобто після набраня чинності вище зазначених змін закону.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не ставилось у вину вчинення саме «домашнього насильства», доказів щодо наявності такого насильства у ході провадження в цій справі не збиралось, а тому в межах розгляду протоколу серії ГП №578375 від 23.01.2018 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2 не можливо притягнути до адміністративної відповідальності за цією статтею за вчинення саме «домашнього насильства».

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП в редакції закону від 07.12.2017 року. Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за цією статтею не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 ч.1 п.1, 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1