АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати у зв'язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, та незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП, ухваливши рішення, яке будується на припущеннях.

Зазначає, що суд невірно встановив, що він керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Сосніних, 17 в місті Києві з ознаками алкогольного сп'яніння. В дійсності він не здійснював керування автомобілем, а перебував біля нього на парковці в той момент, коли до нього підійшли працівники поліції та запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння. Зазначена обставина також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції. З огляду на те, що він не керував автомобілем, вважає, що у нього не було законного обов'язку проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння. Не є належними доказами його вини у вчиненні правопорушення і пояснення свідка ОСОБА_2, оскільки він не був на місці події, а його пояснення у справі з'явилися під час судового розгляду, та свідка ОСОБА_3, оскільки він чітко не ідентифікував автомобіль, на якому нібито рухався ОСОБА_1

З позиції апелянта, працівниками поліції також було порушено порядок його огляду на стан алкогольного сп'яніння, який визначається ст.266 КУпАП та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008, оскільки йому пропонували пройти огляд лише за допомогою приладу Драгер, і не пропонували пройти таку перевірку в медичному закладі. Водночас, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Крім цього вважає, що суддя повинен розглядати справу лише в межах складеного протоколу. Проте, з позиції апелянта, в оскаржуваній постанові суддя встановив обставини, які не відповідають складеному щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, в оскаржуваній постанові суддя встановив, що ОСОБА_1 керував автомобілем та рухався з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків. В той час як у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі вказано, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Як вважає апелянт, складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення також не відповідає ст.256 КУпАП, так як у ньому не зазначена частина статті 130 КУпАП, яка йому інкримінується у провину.

За наслідками розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_6, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідків, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 29.10.2017 року о 23 год. керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Сосніних, 17 в місті Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення та на підставі досліджених доказів обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.2.5 ПДР України.

З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах.

Зокрема, факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується поясненнями допитаних в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Зокрема, свідок ОСОБА_3 пояснив, що коли він рухався на своєму автомобілі по дорозі, водій автомобіля «Nissan Almera» став створювати для нього аварійну ситуацію та намагався здійснити з ним зіткнення. Про дану ситуацію повідомив свого товариша ОСОБА_2 Коли він приїхав на паркувальний майданчик по вул. С. Сосніних, 17, слідом за ним під'їхав автомобіль «NissanAlmera», за кермом якого перебував водій ОСОБА_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Останній став висловлювати до нього безпідставні претензії та образи, а тому ОСОБА_3 викликав патрульну поліцію. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння як на місці за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, після чого щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Аналогічні пояснення надані суду і свідком ОСОБА_2

Судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, як і не наведено таких у поданій апеляційній скарзі, які б ставили під сумнів правдивість показань даних свідків, а тому вважає їх належними доказами на підтвердження обставин керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, та відмови його від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що показання даних свідків є належними доказами його вини у вчиненні правопорушення, як і про те, що працівники поліції в порушення ст.266 КУпАП не пропонували йому пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп'яніння в медичному закладі.

Показання даних свідків повністю узгоджуються і з показаннями допитаного в суді апеляційної інстанції інспектора патрульної поліції ОСОБА_7 про те, що по прибуттю на виклик ним було встановлено водія автомобіля «NissanAlmera» ОСОБА_1, який перебував за кермом автомобіля з ознаками алкогольного сп'яніння. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння як на місці за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, після чого щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Обставини відмови ОСОБА_1, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, засвідчені підписами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння також зафіксована на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, дослідженого в суді першої та апеляційної інстанції.

Що стосується доводів апелянта про те, що в матеріалах справи наявні письмові пояснення даних свідків, якими засвідчується те, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння, то суд апеляційної інстанції вважає, що це стало наслідком того, що працівниками поліції використовувались бланки пояснень з друкованим текстом зазначеного змісту. Проте ці недоліки не є настільки істотними, які б ставили під сумнів правильність встановлених судом фактичних обставин вчиненого правопорушення.

Не відповідають фактичним обставинам і доводи апеляційної скарги про невідповідність встановлених судом обставин вчиненого правопорушення, викладених в оскаржуваній постанові, обставинам, зазначеним у протоколі, оскільки суд в оскаржуваній постанові виклав опис обставин, установлених під час розгляду справи, які по суті не відрізняються від тих, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку, що підтверджено поясненнями свідків та не заперечується самим апелянтом, в його діях вбачається порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не відповідають фактичним обставинам справи і доводи апелянта про те, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення також не відповідає ст.256 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз