Справа № 350/1867/17
Провадження № 33/779/106/2018
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн.,-

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що 25 листопада 2017 року о 00 год. 55 хв., в смт. Перегінське, по вул. С.Стрільців, Рожнятівського району, ОСОБА_2 керував автомобілем DAEWOO-LANOS, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився в приймальному приміщенні Рожнятівської ЦРЛ із застосуванням приладу Драгер.

На вищевказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення та в інших матеріалах справи, відсутні достовірні докази, які підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані свідки, які повинні були бути присутні при проведенні огляду на стан алкогольного сп'яніння, яке відбулось в порушення відповідної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція)

Вважає, що суд першої інстанції не спростував його доводи та не навів мотиви за якими він прийшов до висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти лише виходячи з положень Конвенції.

Подібне застереження означає, що виведення у законодавстві країн-учасниць з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень і віднесення їх до юрисдикції інших органів, що може означати визнання національним законодавцем таких проступків адміністративними, для Європейського Суду не матиме значення.

Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов'язки, мати захисника та можливість надавати докази на спростування обвинувачення у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП користується презумпцією невинуватості, яка разом з принципом забезпечення доведеності вини вважається гарантією справедливого розгляду справи та основною засадою (принципом) судочинства (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, характер і ступінь суворості передбаченого за його вчинення стягнення, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні, вказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 стверджував, що він не керував транспортним засобом і безпідставно був змушений працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, який було проведено в порушення вимог, встановлених Інструкцією.

Однак, суд першої інстанції вищевказані показання ОСОБА_2 залишив поза увагою, проігнорувавши його доводи та безпідставно відмовивши в задоволенні клопотання про дослідження доказів з боку сторони захисту, не вказав які саме докази, спростовують твердження про те, що він не керував транспортним засобом.

Зокрема, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.2.9 а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції пославшись тільки на протокол про адміністративне правопорушення, який не містить достатніх даних для висновку про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, не вказав, які докази спростовують доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом та не навів мотиви, за якими прийшов до висновку, що вказані показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не відповідають дійсності.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідно до встановленого ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) наявність свідків при проведенні огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я не передбачена.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що дійсно відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Так, відповідно до ч. 3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

За приписами ч.6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.

При цьому, зі змісту пунктів 12,13 Інструкції вбачається, що відібрання крові для дослідження біологічного середовища не є обов'язковим під час проведення медичного огляду і проводиться за рішенням лікаря, який здійснює такий медичний огляд в межах повноважень, встановлених вищевказаною інструкцією.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що долучений до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не відповідає вимогам Інструкції, оскільки не містить штампу медичного закладу та печатки лікаря або фельдшера, який проводив медичний огляд.

Відповідно до п.п.16., 17, 20 Розділу III вищевказаної Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

При цьому висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

Відповідно до п.22. розділу III вищевказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння стосовно ОСОБА_2

Враховуючи, що відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП перебування особи в стані алкогольного сп'яніння повинно бути підтверджено відповідним висновком медичного закладу, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_2 в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд вважає за необхідне, апеляційну скаргу ОСОБА_2. задовольнити, постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв