АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/138/18 Справа № 711/413/18 Головуючий по 1 інстанції Угорчук В.В.
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2018 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністратиної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника, адвоката Бобра Д. О., потерпілого ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бобра Д. О. на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Івацевичі Брестської області (Республіка Білорусь), військовослужбовця ВЧ А1708 (м. Черкаси), одружений, має на утриманні одну дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням; провадження по справі закрито,

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2018 року ОСОБА_3 23.12.2017 року о 10 год. 40 хв., керуючи автомобілем «МАЗ-543205», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на 123 км автодороги Фастів - Біла Церква - Тараща, порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, не впевнився в безпечності, не стежив за дорожньою обстановкою, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем «Мітсубіші Лансер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Бобер Д. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2018 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Указує, що оскаржувана постанова ухвалена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, адже суд належним чином не з'ясував фактичні обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не вмотивовані належним чином та не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах цієї справи.

Зазначає, що всупереч твердженню про порушення ОСОБА_3 п.п. 2.3 «б» і 12.1 Правил дорожнього руху, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові взагалі відсутня інформація про швидкість руху та відстань між транспортними засобами учасників ДТП перед зіткненням. Також в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відеозаписи ДТП, на які посилається суд в оскаржуваній постанові.

Вказує, що висновок про винуватість ОСОБА_3 у порушенні вказаних пунктів Правил сформовано виключно на підставі пояснень водіїв та схеми ДТП. Разом з тим, схема ДТП фіксує виключно наслідки ДТП та не містить інформації щодо розвитку події.

Крім того, вказує апелянт, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки його вчинення. При цьому з пояснень водіїв можна зробити висновок про те, що свідками ДТП були водії вантажних автомобілів, що рухались в попутному з ОСОБА_3 напрямку.

Також зазначає, що в постанові місцевого суду не наведено мотивів, з яких відхилено доводи ОСОБА_3 щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Зокрема, що передумовою виникнення ДТП були складні погодні умови. Вказує, що матеріали справи містять відомості щодо можливого порушення ПДР обома водіями, тобто встановлення причинно - наслідкового зв'язку між діями конкретного водія та виникненням аварійної ситуації потребує спеціальних знань, однак відповідна експертиза не призначалась.

Апелянт стверджує, що дії ОСОБА_3 повній мірі узгоджуються з вимогами п. 12.3 ПДР, а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Таким чином, ОСОБА_3 був зобов'язаний застосувати гальмування в дорожній обстановці, що склалася та його дії відповідають вимогам Правил. Разом з тим, неконтрольований рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 вліво відбувся внаслідок неналежного стану дорожнього покриття, яке мало місце внаслідок порушення утримувачами дороги вимог законів «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги» в частині утримання автомобільних шляхів в придатному для проїзду стані.

Зазначає, що судом першої інстанції надана невірна оцінка встановленим обставинам щодо того, що водії автомобіля «Мітсубіші Лансер» та невстановленого автомобіля, який рухався попереду в попутному напрямку, в умовах, коли частина дороги, по якій вони повинні були рухатись, була занесена снігом, перед виїздом на зустрічну смугу, мали пропустити транспортні засоби, що рухались назустріч. Водночас, вказує захисник, вказані особи являються учасниками ДТП та, враховуючи бланкетний характер диспозиції ст. 124 КУпАП, при визначенні питання про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення необхідно надати оцінку діям всіх водіїв з точки зору відповідності Правилам дорожнього руху та встановити, дії якого з водіїв знаходіться в причинно - наслідковому зв'язку з виникненням ДТП. При цьому апелянт вважає, що в причинно-наслідковому зв'язку з виникненням ДТП знаходиться неналежний стан проїзної частини та порушення водієм автомобіля «Мітсубіші Лансер», д.н.з. НОМЕР_1, вимог Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні захисник Бобер Д. О. та ОСОБА_3 апеляційну скаргу захисника підтримали з мотивів, які в ній наведені. Просили скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_3 вказав, що автомобіль під його керуванням рухався з незначною швидкістю в правій крайній смузі другим у колоні із трьох вантажних автомобілів по автодорозі з двома напрямками руху, розділеними подвійною суцільною смугою, по дві смуги в кожному напрямку. В умовах після інтенсивного снігопаду назустріч виїхав легковий автомобіль «Мітсубіші Лансер» і вантажний автомобіль, який рухався попереду, почав гальмувати, тому він (ОСОБА_3.) також пригальмував, але кабіну його автомобіля занесло ліворуч. Тому вважає, що ним дотримано вимоги п. п. п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху, адже ним вибрана мінімально можлива швидкість та достатній інтервал до інших транспортних засобів в дорожній обстановці, що склалася.

ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника. Надав відео з реєстратора свого автомобіля для перегляду у судовому засіданні.

Переглянувши в судовому засіданні відеофайл, суд встановив, наступне. Автомобіль потерпілого рухається з незначною швидкістю по засніженій дорозі. Назустріч йому їдуть колоною кілька вантажівок. Перед легковиком їде ще один автомобіль. Дорога звужується, оскільки прав смуга руху для автомобіля потерпілого повністю засипана значним наром снігу. Автомобіль попереду легковика виїжджають на зустрічну смугу, оскільки не мають своєї смуги руху, а зустрічні автомобілі, в тому числі й колона вантажівок, їдуть, притиснувшись до свого правового краю, щоб дати рух зустрічним автомобілям в межах однієї смуги. Вантажівка під керування обвинуваченого пригальмовує, і її кабіну різко заносить вліво, внаслідок чого відбувається удар з автомобілем потерпілого.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Вважаю, що постанова суду першої інстанції ухвалена відповідно до вимог КУпАП, є законною, справедливою і обґрунтованою. Суд першої інстанції цілком вірно дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 є порушення вимог ПДР України, які утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначив стягнення відповідно до санкції цієї статті.

Згідно п. 2.3. б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1. ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Суддя апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що після інтенсивного снігопаду в складних дорожніх та погодних умовах автомобілі «МАЗ-543205», д.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 та «Мітсубіші Лансер», д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 рухались назустріч по автомобільній дорозі з двостороннім рухом, яка має по дві смуги для руху в одному напрямку. На 123 км автодороги Фастів Біла Церква Тараща в районі перехрестя на проїзній частині дороги нанесена подвійна суцільна розмітка, яка розділяє напрямки руху, і у звязку із тим, що права частина дороги, по якій рухався легковий автомобіль під керуванням ОСОБА_5, була заметена снігом, автомобіль, які рухався попереду, увімкнувши покажчик лівого повороту, виїхав на смугу для зустрічного руху і розминувся із зустрічними легковим та вантажним автомобілем, а автомобіль «МАЗ-543205» під керуванням ОСОБА_3, який рухався слідом за вантажним автомобілем, в цей час виїхав ліворуч на смугу, по якій вже рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_5

Це, зокрема, підтверджується схемою ДТП від 23.12.2017 р. та фотокарткою, яка міститься в матеріалах справи, відповідно до яких дорога, по якій рухалися назустріч один одному зазначені автомобілі, має по дві смуги руху в різних напрямках, розділена подвійною суцільною дорожньою розміткою. Частина дороги в напрямку руху автомобіля «Мітсубіші Лансер» повністю вкрита сніговим переметом, у зв'язку з чим водій ОСОБА_5 був змушений виїхати на смугу зустрічного руху (а.с. 2,7).

Як і суд першої інстанції, суддя апеляційного суду вбачає, що водій ОСОБА_3, керуючись п. 2.3. б, 12.1. ПДР України, рухаючись за вантажним автомобілем, який розминувся із автомобіля «Мітсубіші Лансер», повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен був ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, є однією з причин тих наслідків, які настали в результаті ДТП. Тому, коли вантажний автомобіль, який рухався попереду автомобіля під керування ОСОБА_3, зменшив швидкість, останній не впорався з керуванням і здійснив маневр зміни руху ліворуч на смугу, по якій назустріч рухався легковий автомобіль «Мітсубіші Лансер».

Твердження апелянта щодо ненадання судом першої інстанції оцінки порушенням ПДР іншим учасником ДТП ОСОБА_5, суддя апеляційного суду відхиляє, враховуючи, що при розгляді справи суд з'ясовував, чи було вчинено адміністративне правопорушення, поставлене у вину ОСОБА_3, саме ним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення від 23.12.2017 р. серії БД № 009603 складений саме відносно ОСОБА_3, й суд з'ясовував, чи винний саме він в його вчиненні.

Посилання апелянта на відсутність свідків у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя суду апеляційної інстанції вбачає безпідставним, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАп у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, прізвища, адреси свідків, якщо вони є. Враховуючи, що у даному випадку у свідків пояснення не відбирались, тому їх дані не були зазначені у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суддя апеляційного суду вбачає, що, незважаючи на виїзд легковика під керуванням потерпілого на зустрічну смугу руху, у причинному зв'язку з ДТП перебуває невідповідність дій саме водія вантажівки ОСОБА_3 указаним вище вимогам ПДР. Це чітко випливає зі змісту відео з місця ДТП. Тому суд першої інстанції вірно встановив його винуватість.

Керуючись ст. 245, 247, 280, 289 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Бобра Д. О. залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2018 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко