Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/8785/17 Головуючий в 1 інст. - Бахаєв І.М.
Провадження № 33/778/181/18 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 2 ст. 154 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Запорізької області за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, її захисника - адвоката Шульги Г.О., потерпілої ОСОБА_4 справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, уродженка смт. Приазовське запорізької області, яка працює на посаді головного бухгалтера в Приазовській організації УТМВ, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня без конфіскації тварини, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_2 визнана винуватою у тому, що вона 15 листопада 2017 року о 19 год. 00 хв., знаходячись в парку ім. Горького по вул. Г.України в м. Мелітополь, здійснювала вигул собаки породи «Американський стаффордширський тер'єр» без повідка та намордника, в результаті чого остання завдала шкоду фізичному здоров'ю собаці породи «Курцхаар» громадянки ОСОБА_4, спричинивши останній матеріальну шкоду в розмірі 800 гривень, чим порушила п. 3.4.2, 3.4.8, 3.4.9, 3.4.17, 3.5, 3.51, 3.6.4 Правил утримання домашніх і інших тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями в м. Мелітополі, затверджених рішенням Мелітопольської міської ради Запорізької області 26 грудня 2012 року, тим самим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати, провадження по справі за ч. 2 ст. 154 КУпАП закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції було прийнято рішення без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані та досліджені докази не є достатніми для встановлення її вини у вчиненні зазначеного правопорушення.

Звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_4 не є власником собаки, фізичному здоров'ю якої завдано шкоду, а тому ОСОБА_4 не мала правових підстав представляти інтереси власника собаки ОСОБА_5 До того ж, судом не було прийнято до уваги те, що ОСОБА_4 також порушила вимоги п. 3.4.8 вищезазначених Правил.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також під час розгляду справи судом першої інстанції не були прийняті до уваги пояснення ОСОБА_6, яка була безпосереднім свідком оскаржуваних подій.

Також ОСОБА_2 зазначає, що довідка лікаря-ветеринара ОСОБА_7 не містить жодних ознак того, що вона складена уповноваженою на те особою.

Як на підставу для скасування оскаржуваної постанови також посилається на те, що справу було розглянуто без її участі в судовому засіданні, чим було порушено її права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи із змісту апеляційної скарги, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_2 посилається на те, що у зв'язку її відсутністю під час розгляду справи, оскаржувану постанову вона отримала поштою 09.02.2018 року, тому строк на оскарження постанови був пропущений з поважних причин.

Заявлене ОСОБА_2 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2018 року судом першої інстанції було направлено копію оскаржуваної постанови, яку відповідно до матеріалів справи (а.п.53) було отримано апелянтом 9 лютого 2018 року.

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримала та наполягала на її задоволенні. В обґрунтування доводів про незаконність прийнятого судом першої інстанції рішення зазначила, що справу розглянуто було без її участі, чим її було позбавлено можливості скористуватись правом на захист та довести свою невинуватість. Також зазначила, що висновки суду першої інстанції, викладені в постанові, не відповідають дійсним обставинам справи. Щодо обставин події, показала, що дійсно в день, час та на місці, зазначених в протоколі, вигулювала свою собаку, яка була без намордника але на повідку. Біля її собаки була собака свідка ОСОБА_6 До неї підбігла собака потерплої та почала її обнюхувати, в цей час її собака відігнала собаку потерпілої, але її не кусала. Вважає, що потерпіла звинувачує її лише з тих підстав, що у неї собака бійцівської породи та потерпіла бажає таким чином отримати від неї кошти за проведення планового ветеринарного обслуговування своєї собаки.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Шульга Г.О. апеляційну скаргу підтримав, постанову суду просив скасувати через порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, які полягали у розгляді протоколу за відсутністю особи, яку не було належним чином повідомлено про час та місце його розгляду, а провадження у відношенні ОСОБА_2 закрити за відсутністю для неї події адміністративного правопорушення, оскільки її собака собаку потерпілої не кусала.

Допитана в апеляційному суді за клопотанням ОСОБА_2 в якості свідка ОСОБА_6 показала, що в день, час та на місці, зазначених у протоколі, вона та ОСОБА_2 у парку біля кафе «Фантазія» вигулювали собак, у неї був щеня, у ОСОБА_2 собака породи «пітбуль», вони спілкувались на спільні професійні теми. Свідок почула, що її щеня запищало, а до них підбігла велика темного кольору собака. Відразу собака ОСОБА_2 стала відганяти цю собаку від її щеня. Бійки між ними не було. Собака потерпілої убігла, а до них підбігла потерпіла. Події тривали не більше однієї хвилини.

Потерпіла ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з доводами, викладеним в ній була категорично незгодна. Щодо обставин події в суді показала, що 15 листопада 2017 року у вечірній час вигулювала свою собаку, тому ж парку ОСОБА_2 вигулювала свою агресивну собаку. Її собака побігла у перед і потерпіла побачила, як почала бійка між її собакою та собакою ОСОБА_2, при цьому собака ОСОБА_2 вчепилась біля хвоста та за задню лапу її собаки. При цьому ОСОБА_2 кричала на свою собаку, але та її команд не слухалась.

Вислухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, її захисника, потерпілу, допитавши свідка, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 45534 від 25 листопада 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 здійснювала вигул собаки породи «Американський стаффордширський тер'єр» без повідка та намордника, в результаті чого собака завдала шкоду фізичному здоров'ю собаки, що належить громадянці ОСОБА_4, спричинивши останній матеріальну шкоду в розмірі 800 гривень, чим порушила п. 3.4.2, 3.4.8, 3.4.9, 3.4.17, 3.5, 3.51, 3.6.4 Правил утримання домашніх і інших тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями в м. Мелітополі, затверджених рішенням Мелітопольської міської ради Запорізької області 26 грудня 2012 року (а.п.1), висновком за результатами перевірки матеріалів ЄО № 25520 від 17 листопада 2017 року без ознак кримінального правопорушення, відповідно до якого, за наслідками проведеної перевірки в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП (а.п.2), протоколом прийняття заяви про вчинене адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_4 12 листопада 2017 року звернулась до правоохоронних органів із заявою, в якій повідомила, що 15 листопада 2017 року собака ОСОБА_2 спричинила шкоду її собаки, чим було також завдано потерпілій моральну майнову шкоду (а.п.3), письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_4, яка детально описує обставини, за яких собака ОСОБА_2 напала на її собаку та покусала її в результаті чого вона вимушена була звертатися до ветеринарної лікарні, витрачати грошові кошти на послуги ветеринара та медичні препарати (а.п.4-5), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтверджують факт нападу собаки ОСОБА_2 на собаку, що належить ОСОБА_4 (а.п. 6, 12), письмовими поясненнями лікаря-ветеринара ОСОБА_7, згідно яких він повідомив, що 15 листопада 2017 року до його клініки звернулась ОСОБА_4 із собакою породи «курцхар», при огляді тварини були виявлені рвані рани в області основи хвоста, рани були глибокі, їх усунення потребувало хірургічного втручання (а.с. 7-8), товарним чеком про вартість ветеринарних послуг (а.с. 9), довідкою та фототаблицею ветеринарної клініки «Амікум», що підтверджує факт надання ветеринарних послуг собаці, що належить ОСОБА_4 (а.п.7-8, 9, 10, 11).

В апеляційному суді показаннями свідка та поясненнями самої ОСОБА_2 обґрунтованість складання протоколу про адміністративне правопорушення, правильність фактичних обставин, викладених в ньому, а також кваліфікацію правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП не спростовано.

Так ОСОБА_2 не спростовувала, що вдень, час та на місці, зазначених у протоколі, вигулювала свою собаку, того, що між її собакою та собакою потерпілої відбувалася сварка. Свідок не спростовувала цього також, пояснила, що собака ОСОБА_2 «відганяла» собаку потерпілої. Потерпіла ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції дала подобні показання щодо обставин події, наполягала на тому, що саме собака ОСОБА_2 під час бійки з її собакою завдала ушкоджень, які вона вимушена була лікувати в ветеринарній лікарні. Такі показання потерпілою є логічними та повністю узгоджуються з її поясненнями, викладеними в її заяві на адресу правоохоронних органів. Переконливі підстави для обмови потерпілою не встановлені. Факт завдання ушкоджень собаки потерпілої підтверджений письмовими поясненнями лікаря ветеринара.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що у справі не з'ясовано чийому саме майну завдано шкоду, оскільки згідно наявного в матеріалах справи паспорту, собака належить ОСОБА_5, а не ОСОБА_4, то на безпідставність складення протоколу та зазначення в ньому, що шкоду завдано ОСОБА_4 вони не вказують, оскільки, як під час збору матеріалів адміністративної справи і складання протоколу, так і під час розгляду справи в апеляційному суді, саме ОСОБА_4 вважала себе потерпілою, вказувала, що шкоду завдано її собаці, з пояснень ветеринара ОСОБА_7 вбачається, що саме ОСОБА_4 привела собаку до нього. При цьому завданням у цьому провадженні є не вирішення спору про цивільне право, а досягнення мети, визначеній у ст. 1 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неврахування показань свідка ОСОБА_6, то вказана особа допитана в апеляційному суді і її показання, будучи оціненими в сукупності з іншими доказами, фактичних обставин, викладених в протоколі не спростовують.

Не є обґрунтованим заперечення ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі з приводу того що потерпіла сама порушила вимоги Правил утримання тварин, так як її собака бігала без повідка, оскільки суд розглядає справу лише у відношенні особи, стосовно якої складено протокол та в межах фактичних обставин, викладених в ньому.

Довідка лікаря та товарний чек дійсно мають недоліки, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_2, але ж інші докази в їх сукупності, які є належними та допустимими, безмовно вказують на те, що шкоду завдано було, її розмір для кваліфікації адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП значення не має, оскільки склад цього правопорушення формальний та встановленню підлягає лише сам факт заподіяння шкоди.

Разом з тим апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про процесуальні порушення з приводу розгляду справи за її відсутності та позбавлення можливості надати докази під час розгляду справи в судовому засіданні, чим було порушено її права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Реалізація прав, передбачених ст. 268 КУпАП пов'язана виключно із волевиявленням особи.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні відомості про направлення ОСОБА_2 судової повістки про виклик до суду для участі в розгляді справи у судовому засіданні.

30 листопада 2017 року остання подала до канцелярії Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заяву про розгляд справи за її участі, про дату розгляду справи просила повідомити за мобільним телефоном (а.п.47).

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що ОСОБА_2 на розгляд справи не з'явилась, причини неявки суду не повідомила.

У свою чергу, в матеріалах справи відсутня докази на підтвердити факту належного повідомлення апелянта про дату розгляду справи, в тому числі і за телефоном, зазначеним нею у вказаній заяві.

Фактично, місцевим судом було у порушення закону позбавлено ОСОБА_2 можливості в повній мірі реалізувати свої процесуальні права.

Через вищевказані порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, допущені судом першої інстанції при розгляді даної справи, оскаржувана постанова не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому - підлягає скасуванню.

Відповідно до положень п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскільки на момент апеляційного розгляду вказані строки закінчились, скасовуючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити провадження в справі з зазначених підстав.

Керуючись ст. 294, ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай