АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1254/2018 Суддя у І-й інстанції: Колдіна О.О.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою суду ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 17 вересня 2017 року, о 08 год. 50 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по пр. Глушкова, 36 у м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на виявлення стану сп`яніння проводився за згодою водія у встановленому законом порядку, за допомогою алкотестера «Драгер», в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.

Вказує, що співробітники патрульної поліції провели огляд на стан сп`яніння всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, а саме - не надавши сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Звертає увагу на те, що на даний момент він офіційно безробітний та змушений підробляти за допомогою транспортного засобу, щоб надати належний догляд і допомогу цивільній дружині і її хворій дитині.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був відсутній під час судового розгляду в суді 1-ої інстанції, а поштові повідомлення про дату, час та місце судового розгляду, направлені на зазначену ним адресу, не були одержані та поверталися за закінченням встановленого строку зберігання. Копія оскаржуваної постанови була отримана представником апелянта 14.02.2018 року, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, вважаю, що причини пропуску строку на оскарження є поважними, а тому строк на апеляційне оскарження постанови необхідно поновити. Разом з тим, вважаю, що апеляційна не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджених сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_3 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 432738 від 17 вересня 2017 року; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме - Alcotest 6820; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

Крім того, у своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначив, що їхати до медичного закладу для проведення огляду не потрібно та зобов`язався не сідати за кермо автомобіля до повного витверезіння.

Доводи апеляційної скарги стосовно ненадання співробітниками патрульної поліції сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки під час огляду ОСОБА_3 на виявлення стану сп`яніння є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, поліцейський зобов`язаний надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на вимогу особи, щодо якою проводиться огляд на стан сп`яніння. Разом з тим, вказаної вимоги під час проведення огляду висловлено не було.

Щодо доводу апеляційної скарги про необхідність використання транспортного засобу, то він є голослівним, оскільки ні чим не підтверджується, а тому задоволенню не підлягає.

Будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_3 щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Т.М. Юденко