Справа № 496/4322/17
Провадження № 3/496/23/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: Черкаська область, смт. Маньківка Біляївка, вул. Куйбишева, 90,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2017 року приблизно о 15.10 годині, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 по вулиці Новонерубайська, 76 в с. Нерубайське, Біляївського району, одеської області з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) від проходження медичного огляду відмовилася у присутності двох свідків.

З наданої до протоколу довідки поліції, вбачається, що відповідно до АІПС «Армор», ОСОБА_1 в період 14.11.2016 по 13.11.2017 року., притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином, суд вжив всіх заходів для повідомлення правопорушника та дотримання ст. 268 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин суд вважає, що правопорушник навмисно не зявляється до суду з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. а саме: повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП.

Вказане підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 367904 від 14 листопада 2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, довідкою АІПС «Армор».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, обставин, які помякшують та обтяжують відповідальність, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено, беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, які перебувають у стані алкогольного спяніння, суд вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами згідно санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу - 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Буран В.М.

Строк пред'явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2018 року.