АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/164/18 Справа № 705/27/18 Головуючий по 1 інстанції Корман О. В.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2018 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2018 року, якою на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 працює водієм УТК, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

в с т а н о в и в :

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2018 року на ОСОБА_3 без встановлення факту його винуватості було накладене стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за те, що він 11 грудня 2017 року о 10 год. 40 хв. на 78 км автодороги М05 Київ-Одеса керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9. ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою приладу драгер "Alcotest 6820 ARHK-0572" (тест № 968). Результат огляду на стан сп'яніння позитивний - 0,4 %.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2018 року та закрити провадження в справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та ухвалена без врахувань положень ст. 245 КУпАП.

Указує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не взяв до уваги фактичних обставин справи та свідчення свідків, яких в суд не викликали та не допитували, а прийнято до уваги лише матеріали адміністративної справи, достовірність та належність яких, на думку апелянта, викликають сумніви, оскільки вони складені з грубим порушенням норм КУпАП та інших законодавчих актів. Зазначає, що суд фактично позбавив його права будь-яким чином захищати свої права та інтереси в судовому засіданні.

Вказує, що 17.01.2018 року його було викликано на розгляд справи, однак захисник ОСОБА_4, з яким було укладено угоду про надання правової допомоги, знаходився на стаціонарному лікуванні, а тому ним було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Наступний виклик на 24 січня 2018 року було отримано в кінці дня 26 січня 2018 року. Звернувшись до суду, йому повідомили, що 24.01.2018 року по справі прийнято рішення, яке надіслано на його адресу рекомендованим листом, який станом на 05 лютого 2018 р. апелянтом не отримано. Копію постанови апелянт на вимогу отримав в суді 29 січня 2018 року.

Розглянувши справу без його участі та без належного повідомлення, судом було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, у зв'язку з чим він не зміг особисто дати пояснення в суді та заявити клопотання про виклик свідків.

Вказує, що 11 грудня 2017 року він автомобілем Ауді, який належить його знайомому, за його ж проханням забрав останнього з аеропорту м. Київ та повертався в м. Умань. На посту ДПС в м. Біла Церква його зупинив працівник поліції. Причина зупинки автомобіля полісменом йому не відома. Зазначає, що їхав за кермом та не порушував правил дорожнього руху. Після чого працівники поліції запропонували йому продути в спеціальний прибор «Драгер». З тим, що прибор показав у нього 0,40% алкоголю, апелянт не погоджувався та не погоджується, адже спиртне не вживав. На місці він просив працівників поліції показати документ, що «Драгер» сертифікований, на що йому відповіли що заберуть автомобіль на штрафмайданчик. Звертає увагу на те, що не писав жодних пояснень, в яких би погодився, що знаходився в стані сп'яніння, а підпис у протоколі поставив лише через те, що у нього хотіли забрати автомобіль.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП полісмен, при наявності правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, повинен був відсторонити правопорушника від керування транспортним засобом, натомість йому повернули автомобіль та дозволили їхати автострадою далі в м. Умань за 120 кілометрів. Також вказує, що один з понятих був у одязі поліцейського, який в даному випадку бути свідком не мав права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник підтримавши апеляційну скаргу, з мотивів в ній зазначених, просили її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що доводи апелянта про відсутність у нього на час огляду стану сп'яніння не є обґрунтованими, адже спростовуються наявними документами щодо показів відповідного приладу, яким такий стан зафіксований (а.с. 2, 3).

Разом з тим, суд першої інстанції у змісті оскаржуваної постанови допустив істотну процесуальну помилку, не визначивши у резолютивній частині рішення питання щодо винуватості ОСОБА_3, адже саме висновок про винуватість чи невинуватість особи, яка притягується до відповідальності, і є основним результатом розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, де розглядається публічне обвинувачення. На це слушно звернув увагу захисник під час апеляційного розгляду.

За таких обставин оскаржувана постанова не може залишатися чинною і підлягає безумовному скасуванню, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції має ухвалити нову постанову, в якій необхідно визначитися з питанням винуватості особи.

Однак, скасувавши оскаржувану постанову, апеляційний суд, прийшовши до висновку про належне підтвердження винуватості ОСОБА_3, не може застосувати до нього передбачене законом адміністративне стягнення, адже на час розгляду справи апеляційним судом минув строк можливого накладення такого стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2018 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закривши провадження на підставі положень ст. 38 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко