Справа № 740/103/18 Головуючий у 1 інстанції Ковальова Т. Г.
Провадження № 33/795/118/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1, 104.08.1996 року народження, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд 1 інстанції, 27 грудня 2017 року, близько 00-05 год., в м. Ніжині на площі ім. Франка, буд.1, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21134», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтінням пальців рук. Від продуву алкотестера «Драгер» та від медичного огляду на стан спяніння в лікарні відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не зясував дійсні обставини у справі, зокрема те, що у нього під час керування транспортним засобом різко погіршився стан здоровя, зявилося головокружіння, у звязку з різким підвищенням рівню ацетону в крові. Розуміючи те, що може впасти у стан коми, здійснив вимушену зупинку під заборонений знак. Пасажири, які перебували в автомобілі, одразу пересадили його на пасажирське сидіння. Через деякий час підїхали працівники поліції, які почали безпідставно звинувачувати його у тому, що він за ознаками перебуває в стані алкогольного спяніння. Також вказує, що за станом здоровя він не міг продути алкотестер та пройти медичне освідування, а за браком часу та щоб швидше відпустили додому, погодився на складання протоколу, який за станом здоровя також не зміг підписати. Звертає увагу, що він транспортним засобом не керував та у статусі водія не перебував, а через декілька днів після події потрапив до реанімаційного відділення із загостренням своєї хвороби. Крім того, в судовому засіданні суду 1 інстанції він не визнав, що того дня вживав спиртні напої, зазначена обставина є опискою суду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, в судове засідання апеляційного суду не зявились, про день та час слухання справи належним чином повідомлялись, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали. Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає дану справу за наявними у ній доказами.

Згідно протоколу судового засідання, в судовому засіданні суду 1 інстанції ОСОБА_1, окрім іншого, показав, що він хвилювався, погано себе почував, тому відмовився їхати в лікарню, тобто, не заперечував свою відмову від проходження освідування на стан спяніння.

Допитаний судом 1 інстанції свідок ОСОБА_3, вітчим ОСОБА_1, показав, що останній хворіє на цукровий діабет, часто проявляються приступи. 27.12.2017 року ОСОБА_1 зателефонував йому, попросив забрати його з автомобілем. Запаху алкоголю від нього чути не було.

Свідок ОСОБА_4, начальник СРПП №2 Ніжинського ВП ГУНП, суду 1 інстанції показав, що на виклик таксистів приїхали в район площі ім. Франка, де помітили автомобіль, в якому знаходились пасажири, які вели себе агресивно. ОСОБА_1 намагався вийти з автомобіля через пасажирські двері. Від нього було чути запах алкоголю, було почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку відмовився, тому ним було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із досліджених пояснень свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від продуття приладу «Драгер» та проходження освідування в лікарні (а.с.5-5).

Наведені свідчення ОСОБА_1 та свідків суд визнав достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у справі, з чим погоджується апеляційний суд.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3) ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку відмовився.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_1, стверджуючи про невинуватість у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, як в суді 1 інстанції, так і в апеляційній скарзі, не заперечує факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння. При цьому, він не наводить жодних доказів, які б засвідчили, що він погодився на законну вимогу працівника поліції пройти освідування у встановленому законом порядку, а так само не спростовує докази щодо того, що він не керував транспортним засобом та не був водієм, визначеним ПДР. Його позицію щодо невизнання вини апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАп, а саме, його відмові від проходження зазначеного вище огляду, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вимог статей 245, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно і обєктивно. Тому твердження апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7