Єдиний унікальний номер 227/4062/17 Номер провадження 33/775/83/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, за участі секретаря судового засідання Самойленко Г.В., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженого смт Шаум'янівськ Шаум'янівського району Азербайджану, громадянина України, який працює ДТЕК шахта "Новодонецька", мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з постанови суду, 18 грудня 2018 року до Добропільського міськрайонного суду надійшли два адміністративні протоколи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 013008 від 08 листопада 2017 року вбачається, що 08.11.2017 року о 16:00 годині в м. Добропілля по проспекту Перемоги біля магазину «Мир Пива» ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом GELLY JL 7162 з н/з НОМЕР_1, виконуючи маневр лівого розвороту з крайнього правого краю проїзної частини, не надав переваги в русі транспортному засобу GELLY МК з н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався прямо в попутному напрямку, в результаті чого скоїв зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.4 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 013009 від 08 листопада 2017 року вбачається, що 08.11.2017 року о 16:00 годині ОСОБА_2 в м. Добропілля по проспекту Перемоги біля магазину «Мир Пива», керуючи транспортним засобом GELLY JL 7162 з н/з НОМЕР_1, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди між транспортними засобами GELLY JL 7162 з н/з НОМЕР_1 та GELLY МК з н/з НОМЕР_2, не виконав вимогу пунктів 2.10 (а, б, в, ґ, д, е) та залишив місце події, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, справи стосовно нього закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124,122-4 КУпАП..

Свої вимоги мотивує тим, що жодних дій щодо приховання ДТП він не вчиняв. Вказує, що після дорожньо-транспортної пригоди він за домовленістю з другим учасником ДТП ОСОБА_3 поїхав до СТО для встановлення ймовірних збитків, завданих пошкодженим автомобілям. Після чого ОСОБА_4 з ОСОБА_3 повернулись на місце ДТП та викликали поліцію. Звертає увагу, що працівниками поліції жодних заходів щодо встановлення (розшуку) учасників пригоди та (або) розшуку транспортних засобів не проводилось, у зв'язку з відсутністю потреби. Вказує, що суд не з'ясував всіх обставин справи, не допитав належним чином ОСОБА_3, та за відсутності обов'язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, необґрунтовано визнав ОСОБА_2 винуватим у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Звертає увагу, що дії працівників поліції у випадку залишення учасниками ДТП місця події регламентуються п. 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.15р., водночас матеріали справи не містять даних щодо використання поліцейськими рекомендацій Інструкції, що також свідчить про безпідставне визнання ОСОБА_2 винуватим у вчинені правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Також Ананян стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Обґрунтовуючи вказане, зазначає, що він перебував на стоянці перед магазином «Мир Пива», що розташована по проспекту Перемоги, разом з ним в автомобілі перебувала свідок ОСОБА_5, приблизно о 16-00 апелянт прийняв рішення виїхати на дорогу по проспекту Перемоги і рухатися у попутному напрямку. При цьому, виконуючи вимоги п. 10.2 ПДД, засвідчився, що не перешкоджає пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по дорозі, виїхав на дорогу та почав рухатися по ній у попутному напрямку. Приблизно через 100 метрів від місця початку руху почув удар у передню ліву частину свого автомобіля, зупинившись та вийшовши з автомобіля, виявив, що сталося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3, який рухався у попутному напрямку. Таким чином, ОСОБА_4 наполягає, що не вчиняв «маневр лівого розвороту», як засвідчено у протоколі вказує, що для повного та всебічного розгляду справи, прийняття обґрунтованого та законного рішення, й визнання винуватості будь-кого з учасників даної пригоди доцільним, на його думку, було б встановлення всього кола свідків, їх опитування, та проведення судової авто-технічної експертизи, висновок якої був би більш вагомим аргументом для суду для визнання винуватості особи, аніж пояснення заінтересованої особи. Звертає увагу, що вказані обставини ОСОБА_4 намагався довести працівникам поліції під час складання протоколу, але, будучи юридично необізнаним, погодився на зміст протоколу на вимогу працівників поліції, які після цього дозволили останньому їхати, запевнивши, що дані протоколу я зможу оскаржити в подальшому в суді. З цих же причин апелянт помилково зазначив у письмовому поясненні, що начебто вчиняв маневр лівого розвороту, але реально, як вказує ОСОБА_4, такого маневру не вчиняв, бо не було у цьому потреби, крім того зазначає, що вчиняти такий маневр на тій ділянці дороги не має можливості, оскільки дорога містить дорожню розмітку, що забороняє виїзд на зустрічну смугу. Звертає увагу, що свою позицію намагався довести у суді під час розгляду справи, планував заявити в суді клопотання про допит свідка ОСОБА_5 та призначення судової авто-технічної експертизи, клопотання про допит працівників поліції щодо встановлення фактичних обставин події, бо ані сам протокол, ані додана до нього схема не дає усвідомлення щодо розміщення транспортних засобів на дорозі та напрямку їх руху. Більш того, фото, долучене свідком ОСОБА_6, свідчить, що автомобілі знаходяться паралельно один одному без жодного натяку на намагання ОСОБА_2 вчинити розворот ліворуч. Наголошує, що фактично ОСОБА_4 був позбавлений свого права на захист через неповідомлення судом про дату та місце розгляду справи, вказує, що дійсно був повідомлений про дату розгляду справи 24 січня 2018 року, однак пізніше від працівника суду в телефонному режимі ОСОБА_2 повідомили про розгляд справи 30 січня 2018 року, але 30 січня 2018 року, коли прибув до суду дізнався, що справу розглянуто 24 січня 2018 року.

Більш того, звертає увагу, що у постанові суд послався на письмові пояснення свідка ОСОБА_6, який перебував в автомобілі ОСОБА_3, однак суд не надав ОСОБА_2 можливості заперечувати проти того, що саме ця особа була свідком пригоди, а також не надав можливості представити свого свідка. Сам протокол не містить жодних натяків на присутність свідків під час ДТП. Суд, не переконавшись у особі ОСОБА_6, фактичній присутності його під час ДТП, не допитавши у судовому засіданні, послався на його пояснення у постанові, що також, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляції та просив задовольнити їх в повному обсязі. Потерпілий ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційних вимог, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 8.11.2017 року він разом з ОСОБА_3 на автомобілі останнього їхали по проспекту Перемоги в м. Добропіллі. Автомобілем керував ОСОБА_3, а він знаходився на передньому пасажирському сидінні. Він бачив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 знаходився припаркованим вздовж узбіччя. Коли вони проїжджали мимо, то автомобіль пуд керуванням ОСОБА_2, який намагався зробити поворот наліво, ударив в праву передню сторону їх автомобіль та зразу ж відїхав назад. Вони зупинили авто на місці ДТП, він зробив фото місця події. Водії вирішили не викликати поліцію та поїхали на СТО.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що 8.11.2017 року вона знаходилась в авто під керуванням ОСОБА_2. Вони стояли біля торгового центру, виїхали на дорогу та проїхали близько 50-100м по проспекту, коли вони розвертались, їх штовхнув автомобіль.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №013009 від 8 листопада 2017 року, письмовими поясненнями правопорушника, потерпілого ОСОБА_3, свідка ОСОБА_6, фотознімками, схемою місця ДТП.

Апеляційна інстанція не погоджується з такими висновками судді першої інстанції.

Диспозиція статті 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 10.3 Правил дорожнього руху «залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу».

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, вони покинув місце ДТП узгоджено для консультації з експертом щодо збитків, пов'язаних з ушкодженням автомобілів, після того, обидва водія повернулись на місце ДТП та визвали працівників поліції.

Вказані твердження ОСОБА_2 підтверджуються письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3, і не викликають сумніву у апеляційної інстанції щодо відсутності умислу зникнути з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріали справи також не містять матеріалів щодо проведення поліцейськими заходів, направлених на встановлення (розшук) учасника ДТП, транспортного заходу.

Все вищевказане свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2, судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Так, суд в повному обсязі проаналізував всі наявні в матеріалах справи докази, взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_2, який визнав вину у вчиненні ДТП, вивчив дані, зазначені у протоколі серії БД №013008 від 08 листопада 2017 року, схему місця ДТП, крім того, в судовому засіданні допитано потерпілого ОСОБА_3, який пояснив, що коли він під'їжджав до магазину «Мир Пива» по проспекту Перемоги в місті Добропілля, раптово припаркований з правої сторони автомобіль НОМЕР_3 різко почав виконувати розворот вліво, в результаті чого скоїв зіткнення з його автомобілем.

Вказані свідчення потерпілого підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_7

Показання ОСОБА_2 про обставини ДТП спростовуються поясненнями як самого ОСОБА_2, що містяться в матеріалах справи, так і поясненнями допитаних судом потерпілого, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 Твердження Аноняна в частині того, що він вимушено зазначив у поясненні про здійснення маневру лівого розвороту, колегія суддів вважає надуманими, так як пояснення він викладав власноручно, крім того, ці пояснення узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Апеляційна інстанція не може погодитись з твердженнями ОСОБА_2 щодо порушення права на захист, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с.26), посилання на телефонний дзвінок з суду, під час якого, начебто, було повідомлено іншу дату розгляду справи, не знайшло свого підтвердження. Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що він приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції 24 січня 2018 року. Суддя витримав певний час, аби дати змогу з'явитись ОСОБА_2 в разі, коли він запізнюється, після чого, так як ОСОБА_4 не з'явився, справу було розглянуто. У зв'язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що громадянин ОСОБА_2 мав реальну можливість реалізувати свої права в суді першої інстанції, заявляти клопотання, пред'явити докази, які він вважав необхідними для спростування своєї провини у вчиненні ДТП, однак з власної ініціативи не реалізував своїх прав, та не з'явився в судове засідання.

Крім того, судом апеляційної інстанції вислухані пояснення ОСОБА_2, в його присутності допитаний свідок ОСОБА_7, допитана свідок ОСОБА_5, вивчені матеріали справи, тобто судом апеляційної інстанції надана змога ОСОБА_2 навести доводи на захист своєї позиції.

На підставі вищезазначеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність змінити постанову судді першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КупАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт, змінити: постанову скасувати в частині визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, закрити в цій частині справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП; вважати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; змінити вид адміністративного стягнення на штраф в дохід держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - в сумі 340,00 грн. (триста сорок грн.. 00 коп.).

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: