Справа № 496/4562/17
Провадження № 3/496/50/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2017 року о 21.20 годині в Біляївському районі, Одеської області, в районі автодороги Київ-Одеса, 450 км + 500 м, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння(почервонення очей, тремтіння пальців рук, ризький запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у призначені судом засідання: 31.01.2018 р, 22.02.2018 р., та 03.03.2018 року не зявлявся, на кожне засідання надсилав до суду заяви про відкладення розгляду справи з долученням довідок про стан здоровя. В кожному випадку різні діагнози.

Суд звертає увагу, що до заяви про відкладення розгляду справи призначеної на 31.01.2018 року, додано довідку, в якої зазначається, що ОСОБА_1 «госпитализирован 11.01.18 …..по состоянию на 18.01.18 больной находиться в ОГХ КУ ГКБ № 1 в состоянии средней тяжести. Требуется продолжение стационарного лечения.» Тобто період з 18.01.18 по 31.01.2018 року(перше судове засідання) не охоплюється зазначеною довідкою і в подальшому ОСОБА_1 не надав належних доказів перебування в медичному закладі.

З виписки наданої в обгрунтування неявки в судове засідання 22.02.2018 року, вбачається, що 19.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся в поліклініку. Призначено лікування амбулаторно, тобто відвідування медичного закладу. Довідка датується 21.02.2018 року. Таким чином ОСОБА_1 не з'явився в судове засідання 22.02.2018 року и ця дата не охоплюється довідкою.

З виписки наданої в обгрунтування неявки в судове засідання 03.03.2018 року, вбачається, що 28.02.2018 року ОСОБА_1 викликав сімейного лікаря до дому. Режим домашний. Контрольний огляд 06.03.2018 року. Довідка датується 01.03.2018 року. Таким чином ОСОБА_1 не з'явився в судове засідання 03.03.2018 року и ця дата не охоплюється довідкою. Погодні умови 03.03.2018 року дозволяли добиратись до Біляївського районного суду Одеської області.

З протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 було виписано тимчасове посвідчення на право керування автомобілем, тому його посилання про неможливість дістатись до суду, залишаються поза увагою.

Також в своїх заявах ОСОБА_2 зазначає, що справа має для нього велике значення для нього, але не зазначає ніяких доводів, які б спростовували на його думку обставини справи.

Таким чином, суд вжив всіх заходів для повідомлення правопорушника та дотримання ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 мав можливість зявитись до суду та обґрунтувати свої заперечення.

Уважно вивчивши надані ОСОБА_1 документи, суд дійшов висновку, що порушник намагається затягнути розгляд справи та уникнути відповідальності.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Суд вважає необхідним зазначити, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про достатність доказів, що ОСОБА_1 своїми діями скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КпАП України, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 154560, поясненнями ОСОБА_1 в протоколі, викладеними власноруч з зазначенням, що він вживав пиво, поясненнями свідка ОСОБА_4, ОСОБА_5 які вони надали при складанні протоколу, розпискою ОСОБА_6 який прийняв керування автомобілем.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 1 ст. 130 та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу передбаченого відповідною санкцією та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Буран В.М.