АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Гладій С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з постановою судді, 13 листопада 2017 року, приблизно о 16 годині 45 хвилин, в місті Києві по вулиці Івашкевича, ОСОБА_4 керував автомобілем «ЗАЗ ТF 699P», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає про те, що постанова є незаконною та прийнята без повного з'ясування судом всіх фактичних обставин справи, оскільки не було допитано свідків, в присутності яких він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, та які могли б підтвердити його перебування у тверезому стані, і працівника патрульної поліції ОСОБА_5.

При цьому апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній акт про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Також, на думку ОСОБА_4, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями, оскільки працівником поліції в графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» зазначено ознаки стану наркотичного сп'яніння, що є не допустимим, так як ст. 130 КУпАП не передбачає опис симптомів водія.

Окрім наведеного, на переконання ОСОБА_4, при направленні справи про адміністративне правопорушення для розгляду порушено приписи ст. 276 КУпАП, відповідно до яких дана справа мала б розглядатися за місцем обліку транспортного засобу в Черкаській області або за місцем проживання порушника в Шевченківському районі міста Києва, а не за місцем вчинення правопорушення - в Оболонському районному суді м. Києва.

Вислухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника Войтенко К.В., які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, опитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, положення ст. 280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції дотримано наведених вимог закону при розгляді справи за протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_4

Висновок суду про порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що виразилося у його відмові на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння, підтверджується сукупністю доказів у справі, які також були предметом дослідження, перевірки та оцінки судом апеляційної інстанції.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 105237 від 13 листопада 2017 року, у цей день, приблизно о 16 годині 45 хвилин, в місті Києві по вулиці Івашкевича, ОСОБА_4 керував автомобілем «ЗАЗ ТF 699P», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а. с. 1).

При цьому, сам ОСОБА_4 у своїх поясненнях у протоколі власноручно засвідчив відмову їхати до лікаря нарколога (а. с. 1).

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений в силу ст. 255 цього Кодексу уповноваженою на те, особою.

Зафіксовані протоколом відомості підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що 13 листопада 2017 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, в місті Києві по вулиці Івашкевича, 3, у їх присутності водій ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку (а. с. 2, 3).

Опитаний під час апеляційного розгляду справи свідок ОСОБА_7, підтвердив свої письмові пояснення в повному обсязі.

З огляду на те, що ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений про час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з'явився, то свідку ОСОБА_7 було надано для огляду копію посвідчення учасника бойових дій з фотокарткою ОСОБА_4 Свідок підтвердив, що саме ОСОБА_4 відмовився в його присутності від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Підстав ставити під сумнів пояснення свідка ОСОБА_7, який незацікавлений в результатах вирішення справи, що узгоджуються з іншими доказами в справі, у суду апеляційної інстанції не має. Не надано таких відомостей і стороною захисту.

Також пояснення свідка ОСОБА_7 за своїм змістом відповідають тим, що надані в апеляційному суді інспекторами патрульної поліції - свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що 13 листопада 2017 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, ними був зупинений транспортний засіб, оскільки за повідомленням працівників карного розшуку в ньому перевозили наркотичні речовини, що в подальшому підтвердилось. Під час спілкування з водієм даного автомобіля ОСОБА_4 в них виникли підстави вважати, що він перебував у стані наркотичного сп'яніння. У зв'язку із цим водію було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров'я, проте він відмовився в присутності двох свідків.

Вище указані прояснення свідків підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери інспекторів патрульної поліції, що був предметом дослідження під час апеляційного перегляду справи, яким зафіксовано факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в присутності двох свідків.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 складений з дотриманням частини 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, згідно з якою у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 з приводу недопустимості зазначення в протоколі ознак сп'яніння є безпідставними та не суперечать диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про відсутність у справі акту відмови від огляду на стан наркотичного сп'яніння не ґрунтуються на вимогах частини 10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, частини 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, відповідно до яких акт складається виключно за результатами огляду водія.

Будь-яких інших обґрунтованих доводів про порушення при оформленні матеріалів справи та про неповноту з'ясування обставин справи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі не навів. При цьому, під час апеляційного розгляду справи забезпечено можливість для реалізації ОСОБА_4 своїх процесуальних прав, в тому числі на подачу додаткових доказів, заявлення клопотань про виклик свідків.

Оцінка наведених доказів в справі у їх сукупності об'єктивно підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_4 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що виразилося у його відмові на вимогу працівника інспектора патрульної поліції пройти в установленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп'яніння в присутності двох свідків.

Твердження ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про відсутність доказів його перебування у стані наркотичного сп'яніння є безпідставними, оскільки за обставинами керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння протокол щодо нього не складався, натомість мала місце його відмова від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, що, між тим, в обох випадках охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, за встановлених судом обставин, кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірною.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 про порушення територіальної підсудності розгляду справи за складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 -129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Зміст даних норм закону, хоча і передбачає можливість розгляду справи за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника, однак визначає загальне правило розгляду справи за місцем вчинення порушенням. Тому, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_4 порушував питання про розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 276 КУпАП, то вона була вірно направлена для розгляду за місцем вчинення адміністративного правопорушення, в Оболонський районний суд м. Києва.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва С.В. Гладій

Справа: № 33/796/609/2018

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя в першій інстанції: Девятко В.В.

Суддя апеляційного суду: Гладій С.В.