Справа № 361/447/18 Головуючий у І інстанції Батюк В. В.
Провадження № 33/780/295/18 Доповідач у 2 інстанції Гайдай Р. М.
Категорія 14.03.2018

ПОСТАНОВА
Іменем України
14 березня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, молодшого сержанта, котрий проходить військову службу за контрактом на посаді командира відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн.
Постановлено звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами та доповненнями).
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що проходячи військову службу за контрактом у званні молодшого сержанта, в період з 08 год. 00 хв. 19 грудня 2017 року по 09 год. 00 хв. 21 грудня 2017 року, в умовах особливого періоду, без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що розташована у м. Бровари Київської області, час проводив на власний розсуд.
Оскільки відповідно до п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), ОСОБА_1 своїми діями порушив ст.ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що в судовому засіданні 24 січня 2018 року він участі не приймав, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт своєчасного сповіщення його про місце і час розгляду справи. З оскарженою постановою ознайомився 16 лютого 2018 року, після того як прибув до Броварського міськрайонного суду Київської області, щоб дізнатися про стан розгляду його справи, того ж дня отримав і копію постанови.
Таким чином, ОСОБА_1 вважає що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин та не з його вини, а тому просить визнати поважною причину пропуску строку для подання апеляційної скарги та поновити строк для подання апеляційної скарги на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2018 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2018 року скасувати та провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить звільнити його від сплати судового збору.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що занесена до протоколу інформація не відповідає фактичним обставинам справи. Висновок щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення є хибним та помилковим, не ґрунтується на нормах права, їм суперечить. ОСОБА_1 вказав, що в період з 19 грудня 2017 року по 21 грудня 2017 року погано себе почував, а тому не міг з`явитися до військової частини. Здійснював лікування вдома, самостійно. Про даний випадок своїх безпосередніх командирів не повідомив. Документи, що підтверджують його перебування вдома чи погіршення його стану здоров`я відсутні, у зв`язку з тим, що до лікарів не звертався. Будь-яких негативних наслідків свого неприбуття на службу не усвідомлював і не передбачав, не бажав продовження своєї хвороби, не мав протиправного умислу для неприбуття на службу, а тим більше його не реалізовував. Після покращення самопочуття негайно з`явився на службу та приступив до виконання службових обов`язків.
Щодо занесення до протоколу інформації «самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 без поважних причин», апелянт вказав, що він перебуваючи в статусі військовослужбовця військової служби за контрактом, 18 грудня 2017 року після закінчення робочого дня поїхав додому, оскільки має на це право. Після того, як він законно покинув територію військової частини, він дійсно не виходив на службу у зв`язку з поганим самопочуттям. Окрім того, апелянт вказав, що він жодного відношення до військової частини НОМЕР_2 не має, фактично проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а тому практично не міг здійснити самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 .
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про здійснення апеляційного розгляду справи № 361/447/18 за його відсутності.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 361/447/18, зокрема: протоколом про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП від 17 січня 2018 року (а.с. 1), довідкою № 935 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем Збройних Сил України (а.с. 6), інформаційною довідкою про повернення військовослужбовця Збройних Сил України (а.с. 7), копією матеріалів службового розслідування по факту невиходу на службу молодшого сержанта ОСОБА_1 (а.с. 12), витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 грудня 2017 року (а.с. 15), поясненнями правопорушника ОСОБА_1 (а.с. 23) та іншими наявними у матеріалах справи доказами, яким суддя міськрайонного суду дав належну правову оцінку, з чим погоджується і апеляційний суд.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він жодного відношення до військової частини НОМЕР_2 не має, фактично проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а тому практично не міг здійснити самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 , то вони є безпідставними, оскільки як вбачається з постанови суду останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП у зв`язку із самовільним залишенням без поважних причин саме військової частини НОМЕР_1 .
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_1 не спростовують висновок суду першої інстанції про його винуватість та не впливають на законність прийнятого місцевим судом рішення.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, обравши йому стягнення в межах санкції даної статті.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2018 року, то вони є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
Київської області Р.М. Гайдай