Справа № 428/111/18
Провадження № 33/782/47/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«13» березня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області Руденко В.В., перевіривши апеляційну скаргу керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області Михайлюка А.Г. на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

В с т а н о в и в :

Постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та його звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

На зазначене рішення суду першої інстанції керівником Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області Михайлюком А.Г. подана апеляційна скарга, в якій апелянтом, з посиланням на статтю 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частину першу статті 55 Конституції України та статтю 250 КУпАП, порушується питання про скасування постанови судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, та прийняття апеляційним судом нової постанови, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, з накладенням на нього стягнення, передбаченого санкцією вказаної норми закону.

Перевіривши подану апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає поверненню особі, що їх подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За змістом ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

В цьому аспекті положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст.26 цього Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Між тим, згідно оскаржуваної постанови судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та його звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, та заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи стосовно ОСОБА_3 судом не застосовано. Тобто, в даному конкретному випадку прокурор не наділений функцією нагляду відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП та не має повноважень на апеляційне оскарження судового рішення згідно з ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП.

Мотивуючи своє право на апеляційне оскарження рішення судді у справі про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, прокурор в своїй апеляційній скарзі також посилається на лист ВССУ №9-1301/0/4-16 від 12.05.2016р., в якому зазначено, що право прокурора на апеляційне оскарження постанови місцевого суду з огляду на зміни, внесені підпунктом 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 14.10.2014р. №1697-VII «Про прокуратуру» може бути реалізоване під час участі у провадженнях про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією (статті 172-4 - 172-9 КУпАП).

Однак апелянт не врахував, що в роз'ясненнях, які містяться в пункті 8 листа ВССУ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017р. зазначено, що правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягають до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно зі змінами до ст.294 КУпАП, внесеними Законом України від 16 березня 2017 року №1952-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. Тобто, як зазначається в листі ВССУ, прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративне правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення. В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Крім того, Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015р. за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Але до теперішнього часу зазначені суперечності правових норм законодавчим органом не усунуті.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність доводів керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області Михайлюка А.Г. щодо наявності у нього права на апеляційне оскарження відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП України, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області Михайлюка А.Г. на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - повернути особі, що її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ В.В. РУДЕНКО