Провадження № 33/792/164/18
Справа № 685/1788/17 Головуюча в 1-й інстанції Бурлак Г. І.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

13 березня 2018 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_1, розглянула апеляційну скаргу прокурора на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року,-

В с т а н о в и л а :

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосовано усне зауваження.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ним постанову та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на останню стягнення визначене в межах санкції вказаної статті, а саме у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження за апеляційною скаргою прокурора відкрите бути не може, а апеляційна скарга має бути повернена прокурору з наступних підстав.

Статтею 294 КУпАП встановлений вичерпний перелік субєктів, яким законом надано право вносити апеляційну скаргу на постанову судді в справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, особами, яким надано право на оскарження рішення судді в справі про адміністративне правопорушення є: особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник та захисник, потерпілий, його представник, а також прокурор в випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Положеннями ст. 250 КУпАП, на яку посилається прокурор, як на підставу для прийняття його апеляційної скарги, передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення, знайомитись з матеріалами справи, перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі, брати участь у розгляді справи, заявляти клопотання, давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи, перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення, вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії. При провадженні в справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4-172-9 цього Кодексу, участь прокурора в розгляді справи є обовязковою. (Ст. 250 КУпАП викладена в редакції Закону України № 221-VІІ від 18.04.2013 року, в подальшому повноваження прокурора були змінені Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 року).

Повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій на час внесення прокурором апеляційної скарги визначені розділом ІV Закону України «Про прокуратуру», при цьому згідно з приписами ч. 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор, в разі встановлення адміністративного чи кримінального правопорушення, зобовязаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження, статтею 22 цього ж Закону прокурору надані лише підтримання обвинувачення в судовому провадженні щодо кримінальних правопорушень, а прокурор при цьому користується правами та виконує обовязки, передбачені КПК України.

Приписами ч. 1 ст. 287 КУпАП (в редакції Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VІІ) передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, прокурором в випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу (ч. 5 ст. 7 КУпАП регламентовано здійснення прокурором нагляду за додержанням заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян).

Зазначені положення ст. 287, ч. 5 ст. 7 КУпАП дають суду підстави вважати, що прокурор має право подати апеляційну скаргу на постанову суду тільки в разі, якщо постановою суду застосовано до особи захід примусового характеру, повязаний з обмеженням особистої свободи (що узгоджується з повноваженнями прокурора, визначеними розділом ІV Закону України «Про прокуратуру»). Стаття 250 КУпАП знаходиться в главі 18 КУпАП «Основні положення», а не в главі 24 «Оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення», зміни до ст. 250 КУпАП законодавцем не вносились.

Ухвалою Конституційного суду України від 8 грудня 2015 року (справа № 2-43/2015) відмовлено в відкритті конституційного провадження в справі за конституційним зверненням ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозвязку з положеннями частини пятої статті 7, частини першої статті 287, частини другої статті 294 цього Кодексу. Саме з приводу вказаних протиріч заявник звертався до Конституційного Суду України. Відмовляючи у відкритті провадження Конституційний Суд України зауважив, що має місце неузгодженість положень частини пятої статті 7, статті 250, частини першої статті 287 частини другої статті 294 щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду в справах про адміністративні правопорушення, однак це питання маже бути вирішене в законодавчому порядку, та усунення неузгодженостей в законах не належить до повноважень Конституційного Суду України. Вказані суперечності на даний час не усунуті.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (рішення Щокін проти України»).

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що Законом України «Про прокуратуру» прокурор не наділений правом оскарження постанови суду в даній справі. Суд в даному випадку керується положеннями ст. 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, якою зазначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Суд враховує, що Закон України «Про прокуратуру», розділом ІV якого визначені повноваження прокурора, ухвалений пізніше внесених змін до ст. 250 КУпАП, зважає на загальні положення дії закону в часі, та з врахуванням викладеного приходить до висновку, що прокурор не наділений повноваженнями оскарження постанови Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (до того ж в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про погіршення становища особи, щодо якої ухвалене судом першої інстанції рішення).

З тих підстав, що прокурор в даному провадженні не має права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційну скаргу прокурора слід повернути.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суддя,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, повернути прокурору, в звязку з відсутністю в прокурора права на апеляційне оскарження цієї постанови.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_1