АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/127/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

28 лютого 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3, прокурора Тищенко П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що діють в інтересах ОСОБА_4, на постанову Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв»язку з передачею матеріалів до Харківської місцевої прокуратури №4, оскільки у порушенні вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

Як зазначено у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_4, перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу видатків управління ДКС України у Київському районі м. Харкова Харківської області, будучи згідно з підпунктом «В» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 р. №1700-VII (далі Закон №1700-VII), суб»єктом відповідальності за правопорушення, пов»язані з корупцією, 16 лютого 2017 року згідно договору купівлі продажу квартири прийняла у власність придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно повідомлення про суттєві зміни у майновому стані від 28 серпня 2017 року вартість зазначеної квартири склала 701 834 грн., про що також свідчить договір купівлі продажу квартири, серія та номер: 372, виданий 16.02.2017 р. Таким чином, ОСОБА_4 придбала у власність квартиру, вартість якої перевищує поріг у 50 мінімальних прожиткових мінімумів, встановлених на 01 січня 2017 року, про що, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону №1700-VII, була зобов»язана повідомити НАЗК протягом 10 днів, а саме до 26 лютого 2017 року. У порушення вказаних вимог закону, ОСОБА_4 28.08.2017 року несвоєчасно подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані про набуття 16.02.2017 р. права власності на квартиру, про що також свідчить повідомлення, оприлюднене на офіційному веб сайті НАЗК 28.08.2017 року, що і вважається датою вчинення адміністративного правопорушення, виявленого 30.08.2017 року.

Не погодившись з рішенням районного суду, адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що діють в інтересах ОСОБА_4, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасуватиМосковського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для розгляду по суті. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказують, що суддя районного суду, всупереч вимог ч. 2 ст. 279, ст. ст. 253, 280, 283, 284 КУпАП, не дослідивши матеріали справи, одразу перейшов до вирішення клопотання прокурора про направлення матеріалів до прокуратури, та прийшов до необгрунтованого висновку про наявність ознак кримінального правопорушення без розгляду справи по суті. При цьому, клопотання прокурора, на яке посилається суд в оскаржуваній постанові, не є доказом наявності ознак кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4, оскільки не містить ані посилання на об»єктивну та суб»єктивну сторону кримінального правопорушення, ані часу та місця його вчинення. Крім того, місцевим судом було відмовлено у задоволенні усного клопотання захисників ОСОБА_4 про перевірку повноважень прокурора, що приймав участь у справі, необхідність якого була обумовлена тим, що в матеріалах справи відсутні будь які письмові документи, які б підтверджували законність представництва саме прокурора Тищенка П.А.

У судовому засіданні Апеляційного суду адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просили її задовольнити.

Прокурор Тищенко П.А., в свою чергу, зазначив, що участь прокурора у даній категорії справ є обов»язковою. Будь який прокурор місцевої прокуратури, визначений її керівником, може приймати участь у їх розгляді. На його думку, у даному випадку по відношенню до ОСОБА_4 мали місце два правопорушення, так як остання не тільки отримала спірні кошти, а й використала їх. При цьому, вказував, що відомості по вказаній справі до ЄРДР не внесені, так як станом на теперішній час матеріали до прокуратури не надходили.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи захисниківОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, прокурора Тищенка П.А., який заперечував проти її задоволення, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Приймаючи рішення про передачу матеріалів про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП до Харківської місцевої прокуратури №4, районний суд виходив із того, що в діях ОСОБА_4 наявні ознаки кримінального правопорушення.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна за таких підстав.

Статтею 366-1 КК України передбачена відповідальність за подання суб»єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої ЗУ «Про запобігання корупції», або умисне неподання суб»єктом декларування зазначеної декларації.

В той же час, ні прокурор, ні районний суд, в порушення системного аналізу положень ст. 366-1 КК України та «Роз»яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 №3, не мотивували свій висновок, що відповідальність за ст. 366-1 КК України, має наставати за подання суб»єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до основної декларації, при тому, що ОСОБА_4 намагаються інкримінувати дії по неподанню повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Таким чином, районний суд, в порушення вимог ст. 253 КУпАП, не встановивши всі обставини справи, не перевіривши, чи внесено по даній справі відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та чи не повідомлено особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передчасно прийшов до висновку про передачу матеріалів справи до прокуратури.

Оскільки справа по суті не розглядалася, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості скасовуючи постанову суду першої інстанції, винести нову постанову по суті правопорушення та повертає її для розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року підлягає скасуванню, а матеріали слід повернути в той же суд першої інстанції для розгляду по суті.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 253, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що діють в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв»язку з передачею матеріалів до Харківської місцевої прокуратури №4, оскільки у порушенні вбачаються ознаки кримінального правопорушення,- скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення направити до Московського районного суду м. Харкова для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1