Справа № 359/687/18 Головуючий у І інстанції Кабанячий Ю. В.
Провадження № 33/780/266/18 Доповідач у 2 інстанції Миколюк
Категорія 147 29.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Миколюк О.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2018 року,

Тарасова Василя Григоровича, 23.05.1964 року народження, проживаючого за адресою: м.Київ б-р.Русанівський буд.6, кв.49,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 02.01.2018 року о 12 год. 10 хв. на а/д. Осокорки-Проців, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нескладна мова.

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, від дачі пояснень та підпису протоколу, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтуванні вказує, що погоджувався пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу Драгер, однак, працівники поліції відмовили в цьому та запропонували пройти освідування в медичному закладі охорони здоровя, на що апелянт заперечив у звязку з необхідністю їхати в справах, стверджує, що алкогольні напої не вживає через онкологічне захворювання, вказує на порушення працівниками поліції порядку здійснення огляду на стан спяніння, а саме акт направлення на огляд в заклад охорони здоровя працівниками поліції не надавався, він відсутній і в матеріалах справи, до матеріалів справи долучено пояснення двох свідків, які під час його зупинки та складення протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні, також його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Звертає увагу, що при направленні адміністративного матеріалу до суду, працівниками поліції не було долучено до справи копію водійського посвідчення на його імя, а також довідку про отримання ним водійського посвідчення та довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, також наявні у справі пояснення свідків не містять відомостей про наявність в його будь-яких ознак алкогольного спяніння, крім того звертає увагу, що до матеріалів адміністративного провадження не долучено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що в своїй сукупності вказує на грубе порушення вимог Закону працівниками поліції при освідуванні апелянта на стан алкогольного спяніння.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, у звязку з тим, що про розгляд адміністративного провадження належним чином повідомлений не був, участі в судовому засіданні не приймав.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завдання провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч.1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

В порушення вимог закону, суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1, будь-яких даних про його належне повідомлення матеріали справи не містять, чим грубо порушив його процесуальні права та обмежив ОСОБА_1 в доступі до правосуддя.

Вищевказане порушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суд допустив неповноту та однобічність розгляду справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, безпосередньо не допитав свідків, фактично за відсутності пояснень ОСОБА_1 в матеріалах справи, його позицію не зясував, та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього.

При розгляді справи в апеляційній інстанції, з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що винним себе у інкримінованому правопорушенні він не визнав, стверджував, що 02.01.2018 року приблизно о 12 годині 10 хвилин, рухався на автомобілі «Тойота» по а/д . Осокорки-Проців, де був зупинений працівниками поліції, після чого працівник поліції, перевіривши наявність водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вказав ОСОБА_1 на те, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння і що потрібно складати протокол про адміністративне правопорушення. Не погоджуючись із такою поведінкою працівників поліції, він висловив бажання пройти освідування на місці зупинки, шляхом продування приладу "Драгер", на що поліцейські відповіли, що у них відсутній алкотестер. До лікарні їхати він відмовився через те, що поспішав у справах, звернув увагу суду на те, що при його відмові від проходження огляду на стан алкогольного спяніння свідки були відсутні, також зазначив, що має онкозахворювання, тому приймає багато ліків, які містять спирт.

Крім того, за клопотанням ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції під присягою надав свої пояснення свідок ОСОБА_2, який, крім іншого, пояснив, що 02.01.2018 року зателефонував ОСОБА_1 та попросив привести його особистий автомобіль с «Тойоту» до нього додому, у звязку з необхідністю на ньому виїзду по справах, ОСОБА_1 погодився, через певний проміжок часу останній зателефонував свідку та повідомив, що його зупинили працівники поліції та вказують, що він перебуває з явними ознаками алкогольного спяніння, тому трохи затримається, коли ОСОБА_1 приїхав до свідка від нього не було чутно ніякого запаху алкоголю, він не перебував в стані алкогольного спяніння , поводив себе як завжди.

З метою перевірки показань ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав розгляд справи та викликав в судове засідання зазначених в протоколі про адмінправопорушення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, і працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_5

В суді апеляційної інстанції працівник поліції ОСОБА_5 пояснив, що 02.01.2018 року приблизно о 12 годині 10 хвилин, він помітив автомобіль «Тойота», який при зміні напрямку руху не включав покажчик повороту, у звязку з чим автомобіль було зупинено. При перевірці документів від водія було чутно різкий запах алкоголю з порожнини рота, в нього було виявлено почервоніння очей та невиразна мова, у звязку з чим водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Драгер», однак, водій відмовився від проходження, після чого йому було запропоновано пройти освідування в медичному закладі охорони здоровя, на що водій також відмовився, звернув увагу, що при відмові від проходження огляду на стан алкогольного спяніння свідки були присутні, їх він зазначав в протоколі про адміністративне правопорушення.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції на неодноразові виклики не зявлялися, кореспонденція, з повідомленнями апеляційного суду Київської області за вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення адресами - повернута, у звязку з закінченням терміну зберігання у відділенні поштового звязку, тому, з урахуванням того, що нормами КУпАП не передбачено їх примусовий привід, перевірити достовірність пояснень працівника поліції та письмових пояснень свідків, і обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не виявилось за можливе.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наявність суперечливих доказів по справі, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного і керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2018 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколюк О.В.