Справа № 163/3114/17 Провадження №33/773/111/18 Суддя в 1 інстанції: Гайдук А. Л.
Категорія: ст.ст. 471, 472 МК УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

представника митниці - Пікалюка М.С.,

розглянувши апеляційну скаргу в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1, закордонний паспорт серії FH №748168, виданий 05.09.2017 року органом 0512,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді Дорошенка Р.М. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. Провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 352,40 грн. судового збору.

Вилучений товар - електродвигун №5АМА400 до автомобіля марки «Renault Kango», вагою 138,8 кг, вартістю 29747,11 грн., - повернуто ОСОБА_3 після відповідного його митного оформлення та сплати митних платежів.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він 25.11.2017 року приблизно о 04 год. 01 хв., слідуючи з Республіка Литва через Республіку Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля марки «Опель Корса», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», переміщуючи понад неоподатковувану норму товар, а саме бувший у використанні електродвигун №5АМА400 до автомобіля марки «Renault Kango», вагою 138,8 кг, вартістю 29747,11 грн., який перевищив встановлені неоподатковувані норми, передбачені ст.374 МК України, по вазі та по вартості, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 471 МК України.

Крім цього, ОСОБА_3 ставилося у вину те, що він, при тих же обставинах, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, використавши всупереч вимог ст.ст. 366, 374 МК України смугу руху "зелений коридор", як форму декларування, шляхом вчинення дій, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням в частині закриття провадження за ст.472 МК України в.о заступника начальника митниці подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою накласти на порушника стягнення в межах санкцій ст.ст. 471, 472 МК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст.471 МК України є вірною.

Водночас, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Так, відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

У протоколі про порушення митних правил, складеному відносно ОСОБА_3 не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, яка передбачає відповідальність за незавлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З протоколу не зрозуміло, в чому полягає дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Суддя, розглядаючи справу, звернув на це увагу, як і на вимоги ч.6 ст.366 МК України, згідно якої, обравши проходження через «зелений коридор», особа звільняється від подання письмової митної декларації, і в своїй постанові при викладенні суті вчиненого правопорушення обґрунтовано про це зазначив.

В ході судового розгляду, що також підтвердилось і в суді апеляційної інстанції, у відповідності до досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 працівниками митниці не надавалась можливість заповнення декларації.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості заповнити митну декларацію, то апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, тобто не заявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню.

Доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, митними органами надано не було.

Зі змісту статей 257, 366 МК України та диспозиції статті 472 МК України вбачається, що за ст.472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції цієї статті Митного кодексу порушення митних правил.

ОСОБА_3 допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України і такі дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України у зв'язку з чим вірно закрив провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2018 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.В. Гапончук

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 19.02.2018р.

Суддя В.В. Гапончук

помічник судді О.В. Курбай