Справа № 308/984/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28.03.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., перевіривши подану адвокатом Тричинець Н. П. в інтересах правопорушника ОСОБА_2 апеляційну скаргу,

в с т а н о в и в :

постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець, мешканець та громадянин Республіки Вірменія, тимчасово не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352,40 грн. у дохід держави.

Згідно постанови, 26 січня 2018 року о 17-й годині, гр. Закарян О. В. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Гута», на напрямку 256 прикордонного знаку, на відстані 1500 метрів від лінії державного кордону України, при намірі незаконного перетину Державного кордону з України в Словаччину, у складі групи осіб, чим порушив вимоги, передбачені ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, та вчинив передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 - адвокат Тричинець Н. П., вказує на те, що постанова судді є незаконною, у зв'язку з не вірним встановленням судом обставин адміністративного правопорушення та дійсних намірів ОСОБА_2. При цьому, посилається на те, що суд не дав належної оцінки факту затримання ОСОБА_2 на відстані 1500 метрів від державного кордону, на місці, яке останньому не було знайоме, і не заслухавши свідків, обмежився показами ОСОБА_2, який без перекладача не розумів зміст постановлених йому запитань, що в свою чергу свідчить про позбавлення іноземного громадянина можливості захистити свої права в суді. Разом з тим, в апеляційній скарзі адвокат Тричинець Н. П. порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин. При цьому, вказує на те, що судове засідання було проведено без участі перекладача, а будь-які документи, у тому числі й копію постанови, ОСОБА_2 суд не надсилав. Разом із тим, посилається й на те, що договір про надання правової допомоги між нею та ОСОБА_2 укладено 09.03.2018, оскільки останній звернувся до неї за консультацією з приводу наслідків судового засідання, а з матеріалами справи вона ознайомилася 20.03.2018. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, а провадження в справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 30.01.2018, що свідчить про те, що відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 09.02.2018.

З матеріалів справи також убачається, що апеляційна скарга разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, подана адвокатом Тричинець Н. П. в інтересах ОСОБА_2 22.03.2018, що підтверджується наявним на першій сторінці апеляційної скарги штампом вхідної кореспонденції Ужгородського міськрайонного суду, тобто із пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови від 30.01.2018.

Підстави, на які адвокат Тричинець Н. П. посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд не може визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був присутній у судовому засіданні при розгляді справи щодо нього, що у свою чергу свідчить про те, що йому було відомо про прийняте судом рішення.

Указане свідчить про те, що ОСОБА_2 не був позбавлений можливості укласти договір із адвокатом чи іншим фахівцем у галузі права, чи звернутись до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, з метою отримання консультації про наслідки прийнятого щодо нього судом рішення, а отже, і подати апеляційну скаргу, протягом встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, у зв'язку з чим, твердження адвоката Тричинець Н. П. про те, що договір про надання правової допомоги між нею та ОСОБА_2 було укладено 09.03.2018, оскільки останній звернувся до неї за консультацією з приводу наслідків судового засідання, а з матеріалами справи вона ознайомилася 20.03.2018, визнаються такими, що не дають підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Із наведених підстав, як такі, що не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді від 30.01.2018, визнаються й доводи, на які адвокат Тричинець Н. П. посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зокрема, про те, що судове засідання було проведено без участі перекладача, а будь-які документи, у тому числі й копію постанови, ОСОБА_2 суд не надсилав. При оцінці вказаних доводів, окрім вищенаведеного, апеляційний суд враховує і те, що протоколи про адміністративне затримання та адміністративне правопорушення складені, і їх зміст та суть адміністративного правопорушення ОСОБА_2 роз'яснено, у присутності перекладача; що відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його оголошення.

При оцінці доводів клопотання про поновлення пропущеного строку враховується й те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2. не вказував на необхідність надання йому судового рішення у перекладі на іншу мову, а також на те, що не володіє мовою, якою здійснювалось судочинство.

За таких обставин, наведені апелянтом доводи про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання апеляційного суду, не дають підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, у зв'язку з чим, апеляційна скарга, яка подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

При прийнятті рішення про відмову у поновленні адвокату Тричинець Н. П. строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення; що пропущений строк є значним (майже два місяці); що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити адвокату Тричинець Н. П. у поновленні строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, подану адвокатом Тричинець Н. П. в інтересах правопорушника ОСОБА_2, на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, зі сплатою судового збору в розмірі 352,40 грн., - повернути адвокату Тричинець Наталії Павлівні як особі, що її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан