АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/315/18 Головуючий у 1 інстанції - Ісаєва Д.А.
Справа № 202/405/18 Доповідач - Іванова А.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2018 року, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого менеджером ПП «Гайда», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1;

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом першої інстанції встановлено: 16 грудня 2017 року о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Ford-Transit», д/н НОМЕР_1, рухаючись у м. Дніпрі, по вул. Байкальській біля будинку 9, під час руху заднім ходом не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв наїзд на нерухому перешкоду у вигляді валізи з харчовими продуктами, яка належить гр.ОСОБА_2, завдавши при цьому останньому матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 Правил Дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції та викладенні в ній обставини не відповідають дійсним обставинам справи, суд ухвалив постанову за результатом неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Так, покази свідка ОСОБА_4 є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать фото таблиці місця події.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особу у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об'єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Так, вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №143703 від 10.01.2018 року( а.с.1);

-рапортом інспектора Управління патрульної служби в м. Дніпрі (а.с.2);

-схемою місця ДТП (а.с.3);

-поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 16.12.2017 року (а.с.4);

-поясненнями свідка ОСОБА_4 від 10.01.2018 року (а.с.6).

Наведені докази в своїй сукупності та взаємозв'язку доводять факт порушення ОСОБА_1 п. 10.9 Правил дорожнього руху, для виконання яких останній не мав будь-яких об'єктивних перешкод, і таке порушення знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з виникненням події ДТП, в результаті якої пошкодження були завдані майну потерпілого ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими з огляду на те, що диспозиція вказаної статті передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, за положеннями пункту 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він, у разі потреби, повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про ненадання судом першої інстанції належної оцінки показам свідка ОСОБА_4, то останні не знайшли свого підтвердження, оскільки в постанові суду першої інстанції надана оцінка показам свідка та зазначено, що суд не вбачає підств ставити їх під сумнів.

Усі інші доводи в апеляції фактично зводяться до переоцінки доказів і моделювання події ДТП, які носять суб'єктивний характер і об'єктивно не підтверджуються матеріалами справи.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаного пункту 10.9, знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а також порушення останнім п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України, тобто залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, що узгоджується з вимогами ст.ст. 33, 36 КУпАП і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.П. Іванова