ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП ґрунтується на неповно з'ясованих обставинах, не підтверджується належними і достатніми доказами та належним чином не мотивований. З позиції апелянта, судом в оскаржуваному рішенні не зазначено, які відомості містять наведені судом докази та які обставини вони підтверджують. Також зазначає, що суд не повідомив належним чином ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи та розглянув протоколи про адміністративні правопорушення за його відсутності, не надавши можливості скористатись правовою допомогою та довести свою невинуватість.

За результатами апеляційного перегляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянтом подано клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження з огляду на те, що судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_2 чи його захисника, а про прийняте рішення йому стало відомо лише 01.02.2018 року, після чого він подав апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим клопотання захисника ОСОБА_1 з огляду на те, що матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_2 чи його захисника про дату розгляду справи, як і отримання ним копії оскаржуваної постанови, та не спростовують доводи про те, що з постановою суду він ознайомився лише 01.02.2018 року. За таких обставин клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Оскаржуваною постановою встановлено, що ОСОБА_2 09.11.2017 року о 02 год. 00 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Саксаганського, 77 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, не обрав безпечної швидкості руху, не зреагував на зміну обстановки, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, що призвело до пошкодження транспортного засобу та паркану, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.2.5, 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху.

Постанова судді в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не оспорюється, а тому апеляційною інстанцією оскаржуване рішення в цій частині за правилами ст.294 КУпАП не перевіряється.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.п. 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Порушення ОСОБА_2 п.п.2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху суддя обґрунтував наявними в матеріалах справи доказами, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та схемі місця ДТП, підписаних ОСОБА_2 без зауважень та застережень, письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 від 09.11.2017 року.

Цим самим спростовуються доводи апелянта про те, що висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП ґрунтується на неповно з'ясованих обставинах, не підтверджується належними і достатніми доказами та належним чином не мотивований.

При цьому, доводи захисника про те, що судовий розгляд відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, також не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та не спростовує висновків суду.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції неодноразово надсилав ОСОБА_2 повістки про виклик в судове засідання за адресою, вказаною ним у протоколі, однак вказані повістки він не отримував. Крім цього, судом були зроблені запити до Державної фіскальної служби та ДП «Інформаційні судові системи» для встановлення особи ОСОБА_2, однак іншої адреси надано не було.

Отже, судом вживалися всі можливі заходи для здійснення належного повідомлення ОСОБА_2 про дату розгляду справи щодо нього.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у складених щодо ОСОБА_2 протоколах, копії яких він отримав, зазначалося, що судовий розгляд відбудеться в Голосіївському районному суді міста Києва, однак протягом трьох місяців ОСОБА_2, тобто в розумні інтервали часу, не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2 мав реальну можливість реалізувати своє право на участь у справі про адміністративні правопорушення за складеними щодо нього протоколами, проте таким правом не скористався.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього за правилами ст.36 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз