Справа № 128/109/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О.

з участю

секретаря судового засідання Годованюк І.Л.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли з Вінницького районного суду Вінницької області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності), 03.01.2018 року о 17 год. 25 хв. на автодорозі м 21 км 311 Вінницький район, керував автомобілем "ВАЗ-211540", номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, порушивши при цьому пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

У процесі розгляду матеріалів ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах викладених вище не визнав, суду показав, що від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння не відмовлявся, навпаки наполягав на медичному освідуванні, оскільки не згоден був з показником "Драгера", за допомогою якого працівник поліції провів його огляд на стан спяніння.

У судовому засіданні, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2 зазначив суду, що виходячи з положень ст. 251 КУпАП, яка регламентує відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, вважає, що вина ОСОБА_1 ґрунтується на неналежних доказах, що прямо суперечить Конституції України, зміст обєктивної сторони адміністративного правопорушення, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення є суперечливим по відношенню до обставин справи, встановлених судом, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, інспектора батальйону УПП у Вінницькій області ОСОБА_3, який фіксував адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно із ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за ч.1ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння та у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Згідно з п.2.9 "а" Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП та п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Проведення огляду особи з метою виявлення стану алкогольного спяніння здійснюється відповідно до "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Верховний Суд України у пункті 27 Постанови Пленуму від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" розяснив, що … якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності".

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп'яніння або відмови від проходження такого огляду.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду…, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою встановлення істини у справі в суд викликався інспектор батальйону УПП у Вінницькій області ОСОБА_3, який фіксував адміністративне правопорушення.

Так, інспектор батальйону УПП у Вінницькій області ОСОБА_3 суду показав, що 03 січня 2018 року приблизно о 17 годині на автодорозі м 21 км 311 за м. Вінниця ним був зупинений автомобілем "ВАЗ-211540", номерний знак НОМЕР_1, водій якого порушив ПДР, проїхавши на червоний сигнал світлофору. Під час спілкування з водієм транспортного засобу, ним були помічені ознаки спяніння у останнього, тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан спянінням. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння ОСОБА_1 відмовився. Ним були запрошенні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, в присутності яких ОСОБА_1 підтвердив, що не бажає проходити огляд на стан спяніння. Коли він вже складав протокол, ОСОБА_1 почав наполягати на проведенні огляду на стан спяніння. В присутності двох інших свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 водій пройшов перевірку на стан спяніння за допомогою приладу "Драгер", результат тесту 0,47 проміле, але про це в протоколі не зазначено, оскільки спочатку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння, про що він вже почав складати протокол, а чек "Драгера", акт огляду на стан спяніння, рапорт про обставини події, покази свідків як по факту відмови, так і по факту перевірки на стан спяніння долучив до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 203940 від 03.01.2018 року, як докази відмови від проходження огляду на стан спяніння.

Для допиту в судове засідання також викликалися свідки події ОСОБА_4, ОСОБА_5, які в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені як свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, повторно на виклик суду не зявилися, судові повістки повернулися до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" ( а.с. 36, 37, 53, 57 59, 60 - 62). Інспектор батальйону УПП у Вінницькій області ОСОБА_3 в суді також пояснив, що ним приймалися заходи по забезпеченню явки в судове засідання вказаних свідків, але за адресою місця проживання, яку вони зазначили при складанні протоколу їх не виявилося, про що він повідомив начальника УПП у Вінницькій області рапортом (а.с.68).

У судовому засіданні було переглянуто відеозапис з місця адміністративного правопорушення за 03.01.2018 року, що міститься на диску надісланому на адресу суду разом з матеріалами адміністративної справи, з якого вбачається, що особи вказаних свідків належним чином не встановлювалися, документи, які посвідчують їх особу не перевірялися, де, і при яких обставинах ними підписувався протокол не зафіксовано.

У звязку з неявкою свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд позбавлений можливості використати їх пояснення як докази, оскільки долучені до матеріалів справи пояснення вказаних осіб, відібрані на місці події видруковано за допомогою компютерної техніки у вигляді стандартного тексту з вписуванням даних про свідка, водія та час і місце події. У поясненнях не відображено ким вони відібрані, по яких документах встановлювалися особи свідків, які пояснення надавав ОСОБА_1 в їх присутності, що викликає обґрунтований сумнів у їх достовірності.

До матеріалів справи долучено рапорт інспектора батальйону УПП у Вінницькій області ОСОБА_3 на імя начальника УПП у Вінницькій області, із якого вбачається, що, дослівно: "при складанні матеріалів ОСОБА_1 захотів пройти освідування за допомогою приладу Алкотест, йому було надано таку можливість в присутності двох свідків. Результат огляду тест №1315 проба 0,42 проміле, складено протокол БР 203940 ст. 130, та винесено постанову БР 234903 за ч.2 ст.122" (а.с.7).

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, які на виклик суду не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 34, 38 40,63, 64) вбачається, що вони були свідками при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 В їх присутності водій погодився у встановленому порядку пройти перевірку для визначення стану спяніння за допомогою приладу "Драгер", що вони засвідчують своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 203940. Результат тесту показав 0, 47 проміле (а.с.6).

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 203940 не містись інформації, яка зазначена в поясненнях свідків. Крім того, із пояснень вказаних свідків вбачається, що свої пояснення вони засвідчили підписами в протоколі, в той час як в протоколі зазначені свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.2).

Із інформації, яка міститься у акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатів тесту вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан спяніння проведено за допомогою АLCOTEST 6810 ARCD, час проведення огляду 03.01.2018 року 18 год. 28 хв., результат огляду на стан спяніння 0,47 проміле (а.с.3,4).

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його складання розпочато о 17 год. 25 хв., закінчено о 18 год. 50 хв. Вказана обставина підтверджується і оглянутим судом відеозаписом події адміністративного правопорушення.

Таким чином, обєктивна сторона адміністративного правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 203940 від 03.01.2018 року (відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння) не відповідає фактичним обставинам справи, встановленим судом (керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння).

Невірне формулювання у протоколі обєктивної сторони правопорушення унеможливлює якісний і належний захист особи від предявленого обвинувачення та прийняття рішення у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У пункті 51 рішення у справі "Ващенко проти України" від 26.06.2008 року ЄСПЛ вказав, що формулювання обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою конкретного правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Матточіа проти Італії" від 25.07.2000 року Суд нагадав, що обвинувачений у скоєнні правопорушення має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім сутті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п."b" ч.3 ст. 6 Конвенції.

Вирішуючи питання про допустимість доказів суд застосовує також практику ЄСПЛ, який у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення ЄСПЛ у справах "Хан проти Сполученого Королівства", "Яременко проти України (№2)".

Отже, інформація, яка міститься в протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 є недопустимими доказами, які тягнуть за собою недопустимість решти доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов'язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність обєктивних і субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності обєктивних і суб'єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключають провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Крім того, правопорушник, як це передбачено у ч.3 ст.256 КУпАП, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Разом з тим, протокол щодо ОСОБА_1 не містить його власноручних пояснень та даних про те, що він відмовився від дачі пояснень в присутності свідків і, що йому розяснено права і обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Приймаючи до уваги вище викладене, а також те, що судом використані всі можливі заходи для встановлення істини по справі, суд приходить до переконання, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння (ч.1 ст.130 КУпАП) підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 130, п.1 ч.1 ст.247, 283, 284, 287, ч. 2 ст. 294, КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Т.О. Соколовська