АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7588/17Суддя 1 інстанції Борис О. Н.
Номер провадження 33/774/44/К/18Суддя- доповідач Мажара С. Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року

14 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, який діє в його інтересах, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., без позбавленням права керування транспортними засобами та стягненням судового зору в дохід держави в розмірі 320 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 152732, складеного 18 листопада 2017 року о 03-45 год., водій ОСОБА_2 18.11.2017 року о 01-36 год., в Металургійному районі м. Кривого Рогу по вулиці Соборності біля буд. № 16, керував автомобілем ВАЗ 21013, днз НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, невиразна мова, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest» Drager 6820 та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 080641 від 18.11.2017 року, ОСОБА_2 18.11.2017 року о 01-36 год. в Металургійному районі в м. Кривому Розі по вулиці Соборності, біля буд. № 16, керував автомобілем ВАЗ 21013, днз НОМЕР_1, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом. ОСОБА_2 порушив п. 2.1а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 126 ч. 2 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами та стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 320 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати та ухвали свою постанову якою провадженні у справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції об'єднав для розгляду протоколи про адміністративну відповідальність щодо нього за ч.1 ст. 130 та ч.2 ст. 126 КУпАП при цьому визнав винним його тільки за ч.1 ст. 130 КУпАП, і не зробив своїх висновків щодо його винуватості за ч.2 ст. 126 КУпАП. Він не визнає себе винуватим, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння так як не керував автомобілем, а 18.11.2017 року дійсно був у стані сп'яніння та перебував в автомобілі в якості пасажира. Про це він одразу повідомив працівників поліції та зазначив в протоколі, що можуть підтвердити свідки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали, кожен окремо доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та наполягали на її задоволенні. Крім того ОСОБА_2 пояснив, що дійсно він відмовився від проходження відповідного огляду на встановлення стану сп'яніння, оскільки автомобілем не керував.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, переглянувши запис з нагрудної камери поліцейського інспектора в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 заслуговують на увагу суду і підлягають задоволенню. а постанова суду першої інстанції про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасуванню з огляду на таке.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, згідно вимог ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, тощо.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 дотримано не було.

Так, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, дійшовши висновку про об'єднання адміністративних справ щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст. 126 та ч.1 ст. 130 КУпАП та можливість їх одночасного розгляду, дослідив в судовому засіданні зазначені протоколи про адміністративні правопорушення, докази на підтвердження вчинення останнім зазначених правопорушень, проте в резолютивній частині постанови виклав своє рішення та визнав ОСОБА_2 винним лише за ч.1 ст. 130 КУпАП, не зазначивши свого рішення по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст. 126 КУпАП, у зв'язку із чим, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначена постанова суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 152732, водій ОСОБА_2 18.11.2017 року о 01-36 год., по вулиці Соборності біля буд. № 16 в м. Кривому Розі керував автомобілем ВАЗ 21013, днз НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, невиразна мова, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest» Drager 6820 та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дійсно, відповідно до вимог ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом першої інстанції та під час розгляду справи апеляційним судом, про що не заперечує сам ОСОБА_2 він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння і не заперечував про те, що він знаходився у стані алкогольного сп'яніння, оскільки він не керував автомобілем, а знаходився в ньому в якості пасажира.

Свідок ОСОБА_4, допитаний судом першої інстанції підтвердив, що 18 листопада 2017 року він дійсно керував автомобілем, який належить ОСОБА_2 і коли їх зупинили працівники поліції він втік, оскільки не мав при собі посвідчення водія.

Так, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського інспектора, копія якого була долучена до матеріалів справи, не підтверджується факт керування ОСОБА_2 автомобілем, оскільки відповідний запис починається з моменту, коли ОСОБА_2 стоїть поряд з машиною зі сторони переднього пасажирського сидіння.

Крім того, свідок ОСОБА_5, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, письмові пояснення якого долучено до матеріалів справи та допитаний судом першої інстанції також не підтвердив факт того, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем, оскільки коли підійшов до машини ОСОБА_2 стояв біля неї зі сторони пасажирського сидіння та пояснював поліцейським, що автомобілем він не керував, а за кермом був його знайомий, який після зупинки автомобіля працівниками поліції втік.

З урахуванням викладеного, відсутні докази і керування ОСОБА_6 18 листопада 2017 року транспортними засобом без права керування таким транспортним засобом, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні докази керування саме ОСОБА_2 автомобілем 18 листопада 2017 року внаслідок чого підстави для проведення огляду ОСОБА_6 для встановлення стану сп'яніння у працівників поліції були відсутні у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова суду першої інстанції від 05 січня 2018 року підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130, ч.2 ст. 126 КУпАП закриттю на підставі ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

На підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Мажара С.Б.