АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 21.10.2017 року приблизно о 02 год. 45 хв., в м. Києві по Столичному шосе, 58-Б водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову судді захисник ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2018 року просить її скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, судом першої інстанції не були дотримані вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП, щодо повного, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, зокрема поясненням свідків щодо відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, що призвело до постановлення незаконного рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому зазначає, що наявні в матеріалах справи пояснення свідків є суперечливі та не доводять вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складений з грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки містить неправильну дату його складання, а тому на думку захисника, вказані документи не можна вважати належним та допустимим доказом у даній справі і суд першої інстанції безпідставно послався на протокол та пояснення цих свідків, як на доказ відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Також вказує, що на прохання ОСОБА_3 інспектор поліції на надав технічної документації на спеціальний технічний засіб «Драгер», за допомогою якого йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп'яніння, а вимога ОСОБА_3 про проведення його огляду в медичному закладі працівниками поліції була проігнорована, що свідчить про порушення поліцейськими встановленої процедури проведення огляду на стан сп'яніння водія ОСОБА_3

Крім цього, під час складання відносно водія ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не роз'яснили його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, перевіривши апеляційні доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував всі обставини вчинення адміністративного правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Для перевірки доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_2, апеляційним судом до Управління патрульної поліції м. Києва було направлено запит про надання відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції ОСОБА_5, який 21.10.2017 року складав протокол про адміністративне правопорушення та судова повістка про виклик інспектора в судове засідання для дачі пояснень щодо обставин вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, однак інспектор поліції ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 пояснив, що 21.10.2017 року о 02 год. 45 хв. він дійсно був зупинений працівниками поліції, які не представившись та не повідомивши його про причини зупинки, одразу почали звинувачувати, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння та висунули вимогу пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». При цьому на його прохання поліцейські не надали відповідних технічних документів на зазначений технічний засіб та проігнорували його вимогу щодо проведення огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, після чого одразу склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_3 своєї вини, висновок суду про його винуватість у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №127541 від 21.10.2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, який від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1); письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 2), розписко гр. ОСОБА_6 про залишення на зберіганні транспортного засобу (а.с. 3) на підтвердження факту відсторонення ОСОБА_3 від керування автомобілем, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Крім цього, вина ОСОБА_3 у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 62), що 21.03.2018 року надійшов на запит апеляційного суду з Управління патрульної поліції у м. Києві та був досліджений під час апеляційного розгляду справи. Дані вказаного відеозапису повністю підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовують твердження ОСОБА_3 та його захисника про те, що після відмови ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції відмовили йому у проведенні його огляду в медичному закладі.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і залучені працівниками поліції свідки, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, були присутніми на місці події та засвідчили відмову водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер» так і в закладі охорони здоров'я.

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_3 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, які об'єктивно узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справі доказами, в тому числі даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського та спростовують доводи апеляційної скарги захисника про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_3 на стан сп'яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Апеляційні доводи захисника про те, що працівники поліції, в порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не повідомили ОСОБА_3 про порядок застосування спеціального технічного засобу і на його вимогу не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, то такі доводи є необґрунтованими, оскільки відповідно до пункту 5 розділу ІІ вищезазначеної Інструкції, інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та надання на вимогу відповідних технічних документів на цей засіб, здійснюється безпосередньо перед проведенням огляду на стан сп'яніння, однак згідно даних, що містяться в матеріалах справи та відеозапису з відеореєстратора (а.с. 62), ОСОБА_3 взагалі відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, а доводи щодо нероз'яснення йому прав та обов'язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи даними, а саме, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), ОСОБА_3 був ознайомлений зі своїми правами, про що свідчить його підпис у відповідній графі даного протоколу.

Що стосується доводів апелянта про невідповідність складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП з тих підстав, що поліцейським зазначено дату його складання 21.10.2012 року замість 21.10.2017 року є лише технічною помилкою і ця обставина не може бути підставою для визнання цього протоколу неналежним та недопустимим доказом і не спростовує висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведеного, вважаю постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування та закриття провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/808/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.