Провадження № 33/792/281/18
Справа № 673/155/18 Головуючий в 1-й інстанції Дворнін О. С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Пелюх О.С., особи, що притягується до відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 вдівця, пенсіонера, інваліда ІІ групи,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 26 січня 2018 року о 18 год. 25 хв. по вулиці Центральній в с. Гришки Деражнянського району Хмельницької області керував автомобілем марки «ZAZ 110377-40», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, згідно якого водієві заборонено керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, а постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, прийшов до хибного висновку щодо доведеності його вини, безпідставно не було проведено огляд в медичному закладі. Вказує, що розгляд справи проводився у його відсутність, незважаючи на подану ним заяву про відкладення розгляду справи з поважних причин, чим порушено його право на захист. Вказує, що копія судового рішення йому не направлялась, він її отримав в суді лише 2 травня 2018 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 в підтримання доводів апеляційної скарги, які під час апеляційного розгляду просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду щодо нього, закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову суду щодо ОСОБА_2 змінити в частині вирішення питання судового збору, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 20 квітня 2018 року, відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні. Згідно даних справи копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав лише 2 травня 2018 року (а.с. 52). За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку оскарження постанови суду щодо нього, в зв'язку з чим йому слід поновити строк оскарження постанови суду.

Доводи апелянта в апеляційному суді щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, необґрунтованості висновків суду першої інстанції, не можуть бути враховані апеляційним судом, позаяк такі його твердження суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом доказів. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові суду першої інстанції обставин, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

26 січня 2018 року поліцейським СРПП Деражнянського ВнП ЛВП ГУНП сержантом поліції ОСОБА_4 складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення (серії БР № 054700), в якому зазначено, що 26 січня 2018 року о 18 год. 25 хв. в с. Гришки по вул. Центральній той керував автомобілем «ZAZ 110377-40», державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер 6810» за присутності двох свідків. Результат позитивний 2,34 ‰ (а.с. 1).

Як вірно встановлено судом, ОСОБА_2 в присутності двох свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 проходив відповідний огляд на стан сп'яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, який проводився поліцейським, під час якого було встановлено факт наявності алкоголю в видихуваному апелянтом повітрі 2,34 ‰, за наслідками якого був складений протокол, без жодних зауважень підписаний свідками та самим апелянтом, який своїм підписом зазначив про свою згоду з результатами огляду. Вказані обставини підтверджуються даними пояснень в суді першої інстанції свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, роздруківкою тесту (а.с. 3), даними запису фіксування правопорушення працівниками поліції, також визнавались апелянтом в апеляційному суді.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не оспорював факту проходження ним на місці зупинки огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, в результаті якого встановлено факт наявності алкоголю в видихуваному ним повітрі 2,34 ‰.

В складеному на місці зупинки протоколі за участю ОСОБА_2, двох свідків (а.с. 1) поліцейським чітко вказано, що огляд проводився за допомогою приладу «Драгер 6810», що підтверджується роздруківкою, яка теж без зауважень підписана апелянтом та свідками (а.с. 3), підстав вважати, що огляд проводився з порушеннями не встановлено. Доводи апелянта в апеляційному суді про те, що в день зупинки він не вживав спиртне, не приймаються до уваги, зважаючи на факт встановлення перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, також в своїх поясненнях ОСОБА_2 визнавав вживання ним спиртовмісних напоїв, а саме вказав, що «близько 17 год. 00 хв. я вживав спиртні напої, а саме випив 250 г горілки» (а.с. 5). Вказані обставини давали право поліцейському право проводити такий огляд.

Згідно долученого запису фіксування правопорушення працівниками поліції видно, що після зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_2 на місці визнавав факт вживання ним спиртного, погодився пройти огляд на місці зупинки, в присутності двох свідків працівники поліції озвучили результат огляду. Згідно долученого запису видно, що ОСОБА_2 не оспорював результат проведеного огляду (що також підтверджується підписаними ним без застережень вищевказаними матеріалами справи), лише цікавився, хто повідомив про нього працівникам поліції. Він не наполягав на проходженні огляду в медичному закладі (про що після зупинки транспортного засобу йому роз'яснювали працівники поліції).

З даних запису видно, що працівниками поліції повідомлено ОСОБА_2 про причини зупинки транспортного засобу, що не оспорювалось ОСОБА_2, порушень вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» під час зупинки транспортного засобу не було встановлено, відтак такі доводи апелянта та його захисника враховані бути не можуть.

За таких обставин, в працівників поліції не було підстав для направлення апелянта до медичного закладу, доводи апеляційної скарги з цього приводу не вказують на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, складення відповідних документів за наслідками такого огляду. Порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, не виявлено.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність апелянта, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом, з наступних підстав.

ОСОБА_2 вказує, що повідомив суд, подавши відповідну заяву про відкладення судового розгляду, про неможливість взяти участь в судовому засіданні 20 квітня 2018 року, коли було ухвалено оскаржувану постанову, оскільки він перебував на той час на лікуванні в медичному закладі. Однак, на переконання місцевого суду, такі його дії свідчили про намагання ОСОБА_2 затягнути розгляд справи, та уникнути відповідальності таким чином, зважаючи, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями ОСОБА_2

Суд першої інстанції вірно врахував, що на час ухвалення оскаржуваного рішення в матеріалах справи були відсутні будь-які дані, які б свідчили про факт перебування ОСОБА_2 на лікуванні в Деражнянській ЦРЛ та неможливість з'явлення того до суду, а долучену до заяви довідку про те, що ОСОБА_2 перебуває на лікуванні від 3 квітня 2018 року, суд обґрунтовано визнав застарілою. Зважаючи, що станом на 20 квітня 2018 року в Деражнянській ЦРЛ (в зв'язку з чим захисник просив відкласти розгляд справи) ОСОБА_2 не перебував, згідно довідки Деражнянської ЦРЛ ОСОБА_2 перебував на лікуванні в цій лікарні з 26 березня 2018 року по 5 квітня 2018 року (а.с. 51), апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції (за відсутності в суду інших об'єктивних доказів неможливості з'явлення апелянта до суду) мав право проводити розгляд справи 20 квітня 2018 року у відсутність апелянта та його захисника.

Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, в сукупності з неодноразовими відкладеннями судових розглядів, вказують про намагання ОСОБА_2 уникнути відповідальності, небажання взяти участь в судовому засіданні 20 квітня 2018 року, а в суду були підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 на підставі наявних в справі доказів, тому підстав вважати, що судом було порушено право на захист, немає. Долучена ж до апеляційної скарги довідка про його лікування в іншому медичному закладі (про що не був повідомлений суд першої інстанції) не вказує про неможливість апелянта брати участь в судовому засіданні при його бажанні. При цьому апеляційний суд враховує, що в період часу перебування в медичному закладі (в іншому населеному пункті) ОСОБА_2 відвідував суд 2 травня 2018 року отримував копію постанови (а.с. 52, 55), 13 квітня 2018 року отримувалась поштова кореспонденція за місцем проживання в с. Гришки (а.с. 44), що вказує на можливість апелянта взяти участь і в судовому засіданні.

Також, в процесі апеляційного розгляду ОСОБА_2 повністю забезпечені та відновлені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі давати пояснення, подавати докази тощо.

За таких обставин, розгляд справи у відсутність апелянта, не може бути безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, відтак такі доводи апелянта на увагу не заслуговують.

Суд приходить до переконання, що місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи, особу апелянта, який визнавав свою вину у вчиненому під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Ті обставини, що ОСОБА_2 є інвалідом, не спростовують висновків суду з приводу призначеного судом стягнення, зважаючи, що згідно ч. 3 ст. 30 КУпАП позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв'язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. З врахуванням викладеного такі доводи ОСОБА_2 та його захисника в апеляційному суді не можуть бути враховані.

За змістом ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадській організації або трудовому колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Вчинене ОСОБА_2 є грубим порушенням Правил дорожнього руху, обставини його вчинення, на переконання апеляційного суду, не дають підстав для висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_2 заходів громадського впливу та передачі матеріалів справи на розгляд громадської організації або трудового колективу. Також апеляційний суд звертає увагу, що Гришковецька сільська рада не є громадською організацією, а депутати - не є трудовим колективом, в розумінні ст. 21 КУпАП. Також, як встановлено в апеляційному суді з пояснень сільського голови, вказане питання взагалі не розглядалось радою чи її виконавчим органом.

В порядку ч. 7 ст. 294 КУпАП постанова суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 352 грн. 40 коп. підлягає зміні, та ці судові витрати мають бути віднесені на рахунок держави. Стягуючи судовий збір, суддя не врахував положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким від сплати судового збору звільняються, зокрема, інваліди ІІ групи, яким і є ОСОБА_2

Інші підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

В порядку ч. 7 ст. 294 КУпАП постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2 змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору в дохід держави в розмірі 352 грн. 40 коп. Судовий збір в розмірі в сумі 352 грн. 40 коп. віднести на рахунок держави.

В решті постанову суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар