АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/816/17Головуючий у 1-й інстанції Костів Л.І.
Провадження № 33/789/32/18 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.164 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І. розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2017р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

Цією ж постановою з ОСОБА_1 стягнуто 320 гривень судового збору в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 05 жовтня 2017 року займався підприємницькою діяльністю без належних на це дозвільних документів в с. Соколівка Лановецького району Тернопільської області, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову місцевого суду, закривши провадження у справі у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та без належного дослідження обставин справи.

Зокрема вказує, що незважаючи на наявні в матеріалах справи його письмові пояснення та розписку про те, що він визнає свою вину, протиправних дій він не вчиняв. Зазначає, що 05 жовтня 2017 року він дійсно скуповував деякі металеві вироби в с. Соколівка Лановецького району Тернопільської області, однак лише в особистих цілях, оскільки веде підсобне господарство, вміє проводити зварювальні роботи та має всі необхідні для цього інструменти.

Стверджує, що наміру продавати скуплені речі чи займатись іншою господарською діяльністю в нього не було, проте, коли підійшли працівники поліції, то одразу вчинили на нього моральний тиск, що його дуже пригнітило та у зв"язку з цим надав їм всі необхідні письмові пояснення, визнавши при цьому свою вину. Аналогічні пояснення також надав і його товариш, на автомобілі якого вони скуповували металеві вироби.

Зазначає, що ні працівниками поліції, ні Лановецьким районним судом не було з"ясовано мети купівлі металевих виробів, не роз"яснено суті вчиненого адміністративного правопорушення, а також не ознайомлено його з правами, в тому числі мати захисника.

Крім того вказує, що для встановлення факту здійснення ним підприємницької діяльності необхідно було встановити факти чи дії, направлені на отримання прибутку, що і є суттю підприємницької діяльності, а не ґрунтуватись лише на визнанні вини особи в діях, які вона не вчиняла.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано не було, що підтверджується наступним.

Так, ч.1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб'єкт господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.55 ГК України суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Крім того, відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2017 року ОСОБА_1 в с. Соколівка Лановецького району Тернопільської області придбав металобрухту загальною вагою 96 кілограм, про що зроблений відповідний акт зважування металобрухту від 05 жовтня 2017 року та у зв"язку з чим складений протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №632159 за ч.1 ст.164 КУпАП від 05 жовтня 2017 р.

Однак, жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, матеріали справи не містять, як і не містять відомостей щодо систематичності його дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Крім того, в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю, однак не вказано, яку саме діяльність він провадив, з якою метою та за якою ціною реалізовував металеві вироби, які він придбав, та чи існувала регулярність таких дій.

Таким чином висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є передчасним та таким, що зроблено без дослідження всіх обставин справи, оскільки останній не є суб'єктом господарювання, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, з огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення ГП №632159 за ч.1 ст.164 КУпАП від 05 жовтня 2017 р. складений відносно ОСОБА_1, не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих, не спростованих презумпцій факту.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції були залишенні поза увагою обставини, які мають суттєве значення для прийняття рішення по справі, тому постанова суду підлягає скасуванню. Виходячи з того, що ОСОБА_1 не є суб'єктом відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.164 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.І. Коструба