АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 08.12.2017 року о 03 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Ревуцького, 14-а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Фіат»д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді від 10.01.2018 року, а провадження в справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому вказує, що він не був повідомлений про дату та час судового розгляду і в період з 19 по 28 грудня 2017 року перебував за межами території України, однак незважаючи на відсутність в матеріалах справи даних про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи, суд, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягується до відповідальності, чим позбавив його можливості надати суду свої пояснення і подати докази.

На обґрунтування апеляційних вимог, посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови, апелянт зазначає, що під час розгляду справи, суд першої інстанції неповністю з'ясував усі фактичні обставини справи, належним чином не дослідив наявні в матеріалах справи докази, не викликав в судове засідання свідків, а лише обмежився їх письмовими поясненнями, внаслідок чого зазначене рішення судді не можна вважати законним та обґрунтованим.

Вважає, що проведення поліцейськими його огляду на стан сп'яніння, а також складання та оформлення відповідних матеріалів про вчинення ним адміністративного правопорушення здійснювалось з численними порушеннями норм діючого законодавства, якими передбачено конкретний порядок встановлення стану алкогольного або іншого сп'яніння, а також порядок дій у разі відмови від проходження такого огляду на місці події.

Так, в матеріалах справи відсутній відеозапис з відео реєстратора АА00986, який згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 08.12.2017 року перелічений як додаток до даного протоколу, особи свідків було встановлено з порушенням вимог п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року, а пояснення цих свідків складені із значними помилками, а тому ці пояснення підлягають сумніву.

Крім цього зазначає, що після складання відносно нього протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП він продовжив рух за кермом автомобіля, тобто працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, що викликає сумнів щодо його перебування у стані сп'яніння.

Також вказує, що 08.12.2017 року о 3 годині у його матері, яка напередодні перебувала на стаціонарному лікуванні з 27.11.2017 по 11.12.2017 року, різко погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим він негайно поїхав за ліками, і коли його зупинили працівники поліції, він відмовився пройти огляд на стан сп'яніння, оскільки поспішав додому через хворобу матері.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, вислухавши його пояснення на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1, а отже, не дотримався вимог закону в частині надання учасникам судового розгляду можливості надавати пояснення та докази на підтвердження своєї невинуватості при розгляді справи в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах поданої апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Зважаючи, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати свої пояснення та докази в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції приймає до уваги його пояснення, надані під час апеляційного розгляду справи, в яких останній зазначив, що 08.12.2017 року приблизно о 03 год. 00 хв. у його матері різко погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим він терміново поїхав до аптеки, а коли працівники його зупинили він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки поспішав до аптеки щоб придбати необхідні ліки для хворої матері.

При цьому стверджував, що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння та наголошував, що працівники поліції не дотримались встановленої процедури при складанні відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки особи свідків, які засвідчили його відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, були встановлені з порушенням діючого законодавства, зокрема свідка ОСОБА_2 було встановлено на підставі наданого ним посвідчення водія, однак без зазначення дати та органу, що його видав, а анкетні дані іншого свідка були встановлені на підставі даних з бази «Армор».

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, висновок суду про його винуватість у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 08.12.2017 року серії БД №133831 (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; письмовими поясненнями ОСОБА_1 у вказаному протоколі; поясненнями свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 2), а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції процедури складання відносно нього адміністративних матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки особи свідків, які засвідчили його відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, було встановлено з порушенням вимог п.1 ч.1 ст. 13 Закону України від 20.11.2012 року «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП складені поліцейськими у відповідності з вимогами «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, а положення вищевказаного Закону, на який посилається ОСОБА_1 у своїй скарзі, визначають лише правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом, то суд не приймає їх до уваги, оскільки згідно вимог ст. 130 КУпАП відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення настає не тільки за курування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, згідно встановленого порядку, відповідного огляду на стан сп'яніння, і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, а не перебування останнього в стані алкогольного сп'яніння.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, а саме про відсутність в матеріалах справи відеозапису з відео реєстратора АА00986, який згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.12.2017 року перелічений як додаток до цього протоколу, а також відсутність відомостей про відсторонення його від керування транспортним засобом, не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП щодо його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки така відмова була зафіксована у встановленому законом порядку з дотриманням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та об'єктивно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі поясненнями самого ОСОБА_1, який власноруч у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) зазначив про відмову їхати до лікаря, оскільки поспішає до своєї хворої матері.

Також слід зазначити, що санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік і не містить альтернативних видів адміністративних стягнень, а тому посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що його матір продовжує хворіти та потребує постійної сторонньої допомоги і позбавлення його права керування транспортними засобами унеможливить її лікування та належний догляд, не може бути врахована судом, як підстава для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведеного, вважаю постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10.01.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/788/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.