АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №662/2458/17 Головуючий в І інстанції: Решетов В.В.
Провадження №33/791/64/18 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130, ст.185 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області ОСОБА_1, за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Новотроїцького районного суду Херсонської області від 16 січня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст.185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 16 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130 та ст. 185 КУпАП та накладено на нього стягнення, відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду Михалевич І.С. 10 грудня 2017 року, о 13.00 год., перебуваючи в смт. Новотроїцьке по вул. Комарова керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, а саме мав нестійку ходу, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» «Правил дорожнього руху» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, 10 грудня 2017 року, о 13.00 год., ОСОБА_2, перебуваючи в смт. Новотроїцьке по вул. Комарова знаходився в стані алкогольного спяніння вчинив непокору законним вимогам працівників поліції, а саме відмовився пройти до службового авто, впирався, хапався руками за формений одяг, штовхався, висловлювався нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Апелянт зазначає, що в стані алкогольного спяніння не перебував, працівники поліції його автомобіль не зупиняли, він, перебуваючи у власному гаражі, ремонтував автомобіль, працівники поліції прийшли до нього у гараж та почали заважати йому здійснювати ремонт автомобіля. Вони наказали йому пройти з ними до службового автомобіля, він відмовився піти, але опору не чинив. Після цього його повалили на землю, наділи наручники та повезли його до лікарні на освідування. Від проходження освідування він відмовився, оскільки не був пяний та не перебував за кермом.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, в протоколі серії БД №087148 від 10 грудня 2017 року зазначено, що ОСОБА_2 10 грудня 2017 року, о 13.00 год., в смт. Новотроїцьке по вул. Комарова керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, мав нестійку ходу, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився(а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду від 10.12.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 відмовився від проходження освідування та поясненнями свідків наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, відповідно до яких ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився.

Так, допитані судом першої інстанції свідки працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що 10.12.2017 року вони знаходилися на роботі та здійснювали патрулювання разом, коли їм повідомили, що на території вул. Комарова виник конфлікт. Коли ОСОБА_5 приїхав на місце пригоди то там був ОСОБА_2 та дві жінки. ОСОБА_2 вже стояв біля автомобіля марки «Жигуль», але перед цим він на відрізку дороги по вул. Комарова керував автомобілем, з явними ознаками алкогольного спяніння (нечітка хода, запах із порожнини рота), вів себе неадекватно, висловлювався грубою нецензурною лайкою, хапав поліцейських за одяг. ОСОБА_5 намагався його заспокоїти, але ОСОБА_2 відштовхнув його та забіг в гараж, який був відчинений. В гаражі вони знову намагалися його заспокоїти, але вимушені були застосувати до нього силові заходи (одягнули наручники), бо ОСОБА_2 кидався до ОСОБА_5 битися та попереджав їх, що він колишній працівники міліції. ОСОБА_5 посадив його в службовий автомобіль та відвіз його в лікарню для освідування, на яке він спочатку погодився та поїхав, а пізніше, після телефонної розмови із адвокатом, відмовився.

Свідок ОСОБА_7, заступник начальника Новотроїцького ВП, в судовому засіданні пояснив, що він мешкає по вул. Комарова 10.12.2017 року був в обід вдома та побачив там ОСОБА_2, який заїхав у двір та проїжджаючи автомобілем забруднив білизну, яка сохла на подвірї. Він підійшов до ОСОБА_2, щоб зробити йому зауваження, та відчув від останнього різкий запах алкоголю з порожнини рота, ОСОБА_2 ледь тримався на ногах. Він викликав поліцію. Коли поліція приїхала то ОСОБА_2 почав чинити їм опір (хапався за форменний одяг та висловлювався нецензурною лайкою). Поліція вимушена була застосувати до ОСОБА_2 силові заходи. Він особисто бачив як ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні, пояснила що вона бачила, як ОСОБА_2 заїхав власною машиною у двір та автомобілем зачепив і забруднив білизну, яка сушилася на дворі. Це все також бачив ОСОБА_7, який мив дитячий візок у дворі. Також вона бачила, як ОСОБА_2 заїхав у двір та виходив пяний із-за керма, навіть «виповз». Працівники поліції вічливо попросили його пройти з ними для освідування, але ОСОБА_2 почав кидатися, чіплятися за формений одяг, який ледь не порвав, на умовляння не піддавався. Неприязних стосунків між нею та ОСОБА_2 не має.

Свідок ОСОБА_9, в судовому засіданні пояснив, що був запрошений в якості свідка-понятого при складані протоколу на ОСОБА_2 За яке саме адміністративне правопорушення складали протокол не памятає, але він підписав. Минуло багато часу, тому він не памятає чи пропонували йому медичне освідування і чи він проходив його.

Свідок ОСОБА_10, дружина ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснила, що вона того дня була разом із чоловіком в гаражі, який ремонтував машину. Через деякий час підійшов ОСОБА_7 та почав обвинувачувати ОСОБА_2 в тому що останній забруднив його білизну, яка сушилася на подвірї. ОСОБА_2 пояснив, що він нічого не бруднив, а лише стояв біля гаража. ОСОБА_7, відразу зателефонував в поліцію та дав вказівку, щоб чоловіка везли на здачу крові. Працівники поліції, які приїхали, заламали руки та одягли наручники та повезли до чергової частини без свідків. Чоловік за кермом був тверезий та білизну не вимазував. Проходити медичне освідування відмовився.

Свідок ОСОБА_11, в судовому засіданні, пояснив, що його машина стояла під райвідділом поліції. Працівники поліції попросили його бути понятим. ОСОБА_4 він бачив, який сидів в райвідділі разом з дружиною. Також бачив серед присутніх другого понятого ОСОБА_9. Він чув, як працівники поліції в присутності ОСОБА_2 йому повідомили, що ОСОБА_2 відмовляється від освідування.

В своєму рапорті від 10 грудня 2017 року працівник поліції зазначав, що того дня ним у складі поліцейського патруля було здійснено виїзд за адресою:в смт. Новотроїцьке вул. Комарова,2. За вказаною адресою на подвірї біля свого авто в стані алкогольного спяніння знаходився ОСОБА_2 За показами свідків ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. ОСОБА_2 було запропоновано пройти до службового авто з метою запобігання правопорушення. На вказане ОСОБА_2 почав вести себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, хапався руками за формений одяг(а.с.22).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп'яніння не заслуговують на увагу, оскільки від такого огляду він відмовився, за що і притягується до адміністративної відповідальності. Доводи захисника про те, що поліцейські повинні були спочатку провести огляд ОСОБА_4 із використанням спеціальних технічних засобів (чи запропонувати йому пройти такий огляд) до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи міститься Висновок щодо результатів огляду від 10.12.2017 року (а.с.3), який відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, що не є порушенням порядку проведення огляду, визначеному нормами статті 266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_4 не керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння спростовуються поясненнями свідків, які у суду першої інстанції не було підстав не взяти до уваги.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження свідка ОСОБА_12, дружини ОСОБА_4, про те, що її чоловік був тверезий та не вчиняв непокору працівникам поліції, не можуть братись до уваги, оскільки вона як член родини порушника, зацікавлена в тому щоб її чоловік уникнув адміністративної відповідальності.

Також не можуть бути підставою для скасування постанови доводи апеляційної скарги відносно того, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб ОСОБА_4 а приїхали коли автомобіль знаходився у гаражі, а тому відсутня обєктивна сторона правопорушення. Слід зазначити, що факт керування ОСОБА_13 транспортним засобам при обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, знайшов своє підтвердження при розгляді справи і суд першої інстанції обґрунтовано послався на дослідженні ним безпосередньо у судовому засіданні докази: показання свідків, зокрема і не працівників поліції, які послідовно підтвердили, що ОСОБА_4, знаходячись за кермом свого автомобіля, заїхав у свій двір і при цьому знаходився з явними ознаками алкогольного спяніння. Та обставина, що стан ОСОБА_4 не був перевірений безпосередньо після зупинки його автомобіля уповноваженими особами не спростовує його вини, оскільки диспозиція статті 130 КУпАП та ст.2.5 Правил дорожнього руху не вимагає від уповноваженої особи визначити стан водія виключно після зупинки транспортного засобу, після закінчення руху. Відповідальність настає за керування транспортним засобом в стані спяніння (або за відмову від проходження огляду на такий стан) і доказами таких протиправних дій є будь-які фактичні дані, які встановлюються загальними способами доказування (ст.251 КУпАП), зокрема протоколом про адміністративне правопорушення та показаннями свідків.

Під час апеляційного розгляду справи свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 в чергове підтвердили викладені ними раніше обставини, що дає підстави вважати поза всяким сумнівом правильними та законними вимоги уповноважених осіб до водія пройти медичний огляд для визначення на стан спяніння, оскільки дії ОСОБА_4 давали підстави для обґрунтованої підозри знаходження його в такому стані під час керування транспортним засобом.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Зокрема суд відхиляє доводи захисника щодо порушення судом першої інстанції принципу неупередженості розгляду справи справедливим судом (ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод), оскільки формулювання судом описової та мотивуючої частини постанови не можна визнати таким, що доповнює чи конкретизує формулювання обвинувачення, зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується постанови суду в частині вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП, суд виходить з того, що відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України N 8 від 26.06.92р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків або відмова виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків. Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №252372, вбачається, що ОСОБА_2 10 грудня 2017 року, о 13.00 год., перебуваючи в смт. Новотроїцьке по вул. Комарова знаходився в стані алкогольного спяніння, вчинив непокору законним вимогам працівників поліції, відмовився пройти до службового авто, упирався, хапався руками за формений одяг, штовхався, висловлювався нецензурною лайкою (а.с.18).

Працівники поліції та свідки подій, будучи допитаними у суді апеляційної інстанції, підтвердили обставини вчинення ОСОБА_4 вказаного адміністративного правопорушення.

А тому проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_4 у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків за, що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а фактично спрямовані на уникнення його від адміністративної відповідальності.

З огляду на вищенаведене підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Новотроїцького районного суду Херсонської області від 16 січня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко