АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/612/2018 Постанова винесена суддею Диба О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суддя у постанові, ОСОБА_2 02 листопада 2017 року близько 12 год. 20 хв., в м. Києві по пр. Героїв Сталінграда, 41, керувала автомобілем «Судзукі», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи зазначену постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята через неповноту з'ясування всіх обставин справи, просить її скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги її пояснення, в тому числі і про те, що 02 листопада 2017 року близько 12 години їй було завдано тілесні ушкодження і відомості про факт побиття внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010170 від 02.11.2017, а тому виявлені у неї поліцейськими начебто ознаки алкогольного сп'яніння, зокрема тремтіння рук було спричинено нервовим напруженням, при цьому від неї був запах не алкоголю, а медичних препаратів, якими лікарі швидкої медичної допомоги обробили їй розбите обличчя.

Крім того, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, в ньому не викладена суть адміністративного правопорушення, відсутні вказівки на керування нею транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а зазначено про керування автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, що не передбачено диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже взагалі відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) таПорядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис та наявні в матеріалах справи інші докази, проте належної оцінки усім доказам не надав і залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 вимог ст. 266 КУпАП, не дивлячись на те, що згідно з положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 444477 від

02 листопада 2017 року (а.с. 1) слідує, що ОСОБА_2 керувала автомобілем «Судзукі», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук та відмовилася пройти тест у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, отже порушила вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Але в протоколі відсутні дані про те які саме види огляду на стан алкогольного сп'яніння пропонувалися водію (на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров'я, або після відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу в закладі охорони здоров'я), отже доводи апелянта про те, що за своїм змістом протокол не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і суддя місцевого суду в даному випадку повинен був більш ретельно перевірити фактичні обставини правопорушення, заслуговують на увагу.

Більш того, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також не вказано від якого виду огляду (оглядів) на стан алкогольного сп'яніння відмовилася ОСОБА_2, а лише зазначено, що в їх присутності вона відмовилася від проходження тесту на стан алкогольного (наркотичного) сп'яніння, а також від підпису матеріалів (а.с. 2).

Між тим, із досліджених в суді апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського вбачається, що працівником поліції ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння лише за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», від якого вона дійсно відмовилася, проте далі пропозиції від поліцейського щодо огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я не надходило, поліцейським відразу ж було повідомлено про складання стосовно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини залишилися поза увагою судді місцевого суду, а оцінку в судовому рішенні було надано виключно тому, що ОСОБА_2, з огляду на інформацію, зафіксовану у відеозаписах, не заперечувала тієї обставини, що до початку конфлікту з ОСОБА_7 керувала транспортним засобом.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що поліцейський запропонував їй виключно огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу "Драгер" і після її відмови не пропонував проведення огляду в закладі охорони здоров'я, отже її пояснення повністю узгоджуються з відеозаписами та переконливо свідчать про те, що поліцейським були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, а також вищевказаних Інструкції і Порядку, тобто відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не ґрунтуються на доказах у справі.

З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а тому постанова від 26 грудня 2017 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП, оскільки наявні в провадженні докази не доводять, що вона відмовилася від проведення всіх видів огляду на стан алкогольного сп'яніння, в тому числі і в закладі охорони здоров'я, отже вчинила вказане адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк

1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко