Справа № 408/7066/18-п
Провадження № 33/810/68/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду ОСОБА_1, при секретарі Магомедова Ш.Х., за участю прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Луганської області ОСОБА_2 на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 20.11.2018 року про притягнення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, депутата Біловодської районної ради,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді адміністративного штрафу у сумі 1700 /одна тисяча сімсот/ гривень. На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_3 стягнуто судовий збір за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_3, будучи відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) субєктом, на якого поширюються вимоги цього Закону, примітки до статті 172-6 КУпАП субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_4 з Протоколу першої сесії Біловодського районної ради сьомого скликання від 24.11.2015 року на підставі Протоколу від 03.11.2015 року «Про результати виборів депутатів у багатомандатному виборчому окрузі», ОСОБА_3 було обрано депутатом Біловодської районної ради 7 скликання.

На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.10.2017 року ОСОБА_3 придбав нерухоме майно, а саме житловий будинок площею 64,0 кв.м., житловою площею 30,8кв.м., розташований за адресою Луганська область, Біловодський район, смт.Біловодськ, вул.Шевченка, 7. Ціна житлового будинку за вказаним договором склала 104000 гривень.

У субєкта декларування ОСОБА_3 виник обовязок, відповідно до ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції» у десятиденний строк з моменту придбання майна житлового будинку, письмово повідомити про це НАЗК.

Тобто упродовж періоду часу з 00 годин 00 хвилин 24.10.2017 року до 23 годин 59 хвилин 02.11.2017 року у ОСОБА_3 після придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року 80000 гривень, виник обовязок письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погодившись з винесеною постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Біловодського районного суду Луганської області від 20.11.2018 року відносно нього та закрити справу щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП на підставі ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_3 вважає винесену постанову, в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не обґрунтованою і такою, що підлягає апеляційному оскарженню у звязку з неповнотою проведеного судового розгляду, а також, що при винесенні вказаної постанови суддя порушив його право на справедливий судовий захист, порушив принципи верховенства права, законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, допустив неправильність при застосуванні норм права.

В скарзі ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції було встановлено лише те, що 23.10.2017 року він придбав житловий будинок площею 64,0 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., розташований за адресою: вул. Шевченко, буд. 7, смт. Біловодськ, Луганської області, за 104 000 (сто чотири тисячі) гривень, проте не подав в десятиденний термін декларацію про зміни майнового стану, тобто до настання 23 години 59 хвилин 02.11.2017 року. Але судом першої інстанції при винесенні постанови беруться до уваги пояснення лише старшого уповноваженого МВ № 3 (с. Біловодськ) УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_5 стосовно того, що виявлення правопорушення відбулося лише 28.09.2018 року. Акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Проте судом проігноровано дію ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції», згідно якого він мав отримати письмове повідомлення про факт неподання декларації, але він нічого не отримував.

Також ОСОБА_3 вважає, що датою виявлення правопорушення має бути дата подання щорічної декларації про доходи, а саме 15 березня 2018 року а не 28 вересня 2018 року.

ОСОБА_3 просить звернути увагу суду на те, що ні в протоколі ні в судовому засіданні не встановлено та не доведена вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси, тощо). Взагалі аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, є можливість прийти до висновку, що будь-які докази того, що він діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який полягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні. За таких обставин ОСОБА_3 вважає, що в його діях відсутні події і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

До початку апеляційного розгляду вказаної апеляційної скарги від ОСОБА_3 надійшла заява, у якої він просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_3, оскільки це ні є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, а право самого ОСОБА_3 на участь у її розгляді, апеляційний суд погодився з тим, що розгляд апеляційної скарги можливий без участі ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про місце та час розгляду його апеляційної скарги та від нього надійшла заява , яка свідчить про те, що він не бажає приймати участь у апеляційному розгляді його апеляційної скарги.

Заслухавши прокурора, якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначені вимоги закону суддею виконані в повному обсязі.

Так, суддя, з огляду на матеріали справи, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 пояснював, що він дійсно є депутатом Біловодської районної ради, та 23.10.2017 року він придбав житловий будинок площею 64,0 кв.м., житловою площею 30,8кв.м., розташований за адресою Луганська область, Біловодський район, смт.Біловодськ, вул.Шевченка, 7 за 104000 грн., проте не подав в десятиденний термін декларацію про зміни майнового стану, оскільки не знав про такий порядок. Вже в березні 2018 року при подачі щорічної декларації про доходи, він вказав про придбання будинку. За допущене порушення у відношенні нього 28 вересня 2018 року складено протокол №195 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією. Вважає, що строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився 02.02.2018 року, у звязку з тим, що будинок був придбаний 24.10.2017 року. Фактичне придбання майна ним не приховувалось і було викладено в щорічній декларації 15.03.2018 року. Прохав закрити провадження у справі у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Вказані доводи ОСОБА_3 частково підтверджуються матеріалами справи.

Вичерпний перелік підстав для закриття провадження визначений ст.247 КУпАП, а тому вимога апеляційної скарги про закриття провадження по справі не базується на вимогах закону.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що провина ОСОБА_3 в скоєнні даного правопорушення, а саме неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані, підтверджується копіями документів, які підтверджують статус ОСОБА_3 депутата Біловодської районної ради, договором купівлі продажу житлового будинку, розташований за адресою Луганська область, Біловодський район, смт.Біловодськ, вул.Шевченка, 7, від 23.10.2017 року згідно до якого ОСОБА_3 придбав у власність житловий будинок №7 в смт.Біловодськ по вул.Шевченко, вартістю 104000 грн., є обґрунтованими.

Суд першої інстанції мотивовано послався на наявність у ОСОБА_3 електронного цифрового ключа в АЦСК Інформаційно-довідковому департаменту ДФС 27.10.2016 року, який дійсний до 27.10.2018 року. Обґрунтовано врахував той факт, що згідно відомостей ІТС «Реєстр» депутат Біловодської районної ради ОСОБА_3 подав щорічну декларацію вчасно, що свідчить про обізнаність ОСОБА_3 з вимогами фінансового контролю.

Прийняте судове рішення суд першої інстанції достатньо повно та всебічно мотивував, у звязку з чим апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не було порушено право ОСОБА_3 на справедливий судовий захист, принципи верховенства права не були порушені, а навпаки, суд дотримався у повній мірі принципів законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, правильно застосував норми права.

Так, суд встановив, що згідно з відомостями, які вказані у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_3 після придбання 23.10.2017 року майна, письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування.

ОСОБА_4 п.п.б п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Відповідно до ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

ОСОБА_4 ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно було встановлено, що датою виявлення адміністративного правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 28 вересня 2018 року.

А датою вчинення правопорушення, повязаного з корупцією є наступний день, до закінчення якого ОСОБА_3 повинен був письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, тобто 03 листопада 2017 року.

При вказаних обставинах, заслухавши думку учасників судового засідання та дослідивши письмові матеріали справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

При цьому суд першої інстанції правильно зазначив, що обєктивних причин, які б унеможливлювали виконання вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у ОСОБА_3 не було, не вбачає їх і суд апеляційної інстанції.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що на момент придбання майна (будинку) 24.10.2017 року у ОСОБА_3 був електронний цифровий ключ в АЦСК Інформаційно-довідковому департаменту ДФС від 27.10.2016 року, який дійсний до 27.10.2018 року, та чому він не скористався ним до 03.11.2017 року, ОСОБА_3 суду не пояснив.

Його посилання на те, що він не знав про таких порядок, та вказав про придбання будинку у щорічної декларації про доходи у березні 2018 року, апеляційний суд не вважає поважними причинами.

При накладенні стягнення, суд першої інстанції врахував відповідно до вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин пом'якшуючих або обтяжуючих відповідальність правопорушника в судовому засіданні судом першої інстанції не було встановлено, не встановив їх і суд апеляційної інстанції.

Апеляційний суд перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо ігнорування судом першої інстанції ст.49 Закону України « « Про запобігання корупції», вважає, що вони є безпідставними, оскільки вказана стаття стосується перевірки факту подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а протокол складений за фактом порушення ним вимог ч.2 ст.52 цього Закону (суттєві зміни у майновому стані).

У звязку з чим, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 20.11.2018 року у відношенні ОСОБА_3 щодо накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.172-6 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривен залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду: ОСОБА_1