Справа № 484/3372/17 17.01.2018 17.01.2018 17.01.2018
Номер провадження: 33/784/18/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Горбенка В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, 30 вересня 2017 р. о 00 годині 45 хвилин в м. Первомайську по вул. Одеська, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21150, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, винесеною з порушенням його прав на справедливий судовий захист, а також з порушенням принципів верховенства права, законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зазначає, що суд недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, а також, допустив неправильність при застосуванні норм права, так як постанова винесена з грубим порушенням його прав та ст. ст. 6, 13, 17 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Зазначає, що дійсно, 30 вересня 2017 року близько вказаної в протоколі години, він знаходився в салоні автомобіля НОМЕР_2 та сидів на правому передньому сидінні в якості пасажира.

Стверджує, що не керував транспортним засобом, а за кермом був ОСОБА_3 Коли інспектор Тончев В.І. підійшов до автомобіля, який був припаркований на узбіччі біля кафе «Біла Акація» по вулиці Одеській в м.Первомайську, ОСОБА_3 пішов зустрічати маршрутний автобус з м.Києва, а він в цей час залишився чекати на нього в автомобілі. Але інспектор не прийняв дані пояснення до уваги.

Стверджує, що інспектор Тончев В.І. не зупиняв автомобіль та не міг бачити, хто саме ним керував. Коли апелянт запропонував поліцейському дочекатися водія, оскільки він не є власником даного автомобіля та не має технічного паспорту на нього, останній повідомив, що він таким чином хоче уникнути відповідальності.

Апелянт вказує на те, що на відеозапису, який надав суду інспектор Тончев В.І., не зафіксовано як транспортний засіб марки ВАЗ-21150 не надавав перевагу в русі патрульному автомобілю. Не зафіксовано спосіб та сам факт зупинки транспортного засобу, хто саме ним керував, а також не зафіксовано дату та час зйомки, не визначено режим «день-нічь» Крім того, взагалі не зрозуміло, на який пристрій здійснювалась дана відеофіксація.

Зазначає, що в судовому засіданні інспектор Тончев В.І. пояснив, що він здійснював зйомку на особистий мобільний телефон, так як відеореєстратор був несправним.

Вважає, що зазначене суперечить вимогам Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яка затверджена Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.

Крім того, зазначає, що інспектором Тончевим В.І. не дотримано вимог Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров'я та Міністерства юстиції України №114/38/15-36-18 (z0055-95) від 24 лютого 1995 р.

Апелянт стверджує, що огляд водія на стан сп'яніння був проведений з порушенням вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, в саме за відсутності свідків. Вказує, що свідки ОСОБА_4 Є та ОСОБА_5 були запрошені інспектором, після того, як він вже надав йому пояснення. Також зазначає, що вказані свідки, підтвердили той факт, що він знаходився на пасажирському сидінні в автомобілі. Стверджує, що не було допитано свідка ОСОБА_3, який керував транспортним засобом.

Також вказує на те, що була порушена сама процедура огляду на стан сп'яніння, а саме: спочатку особа повинна пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків і тільки після цього, якщо особа не заперечує факту виявлення сп'яніння, то працівник поліції складає відповідний протокол, але якщо особа відмовляється від огляду з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліцій, або після цього огляду заперечує його результати, то тільки тоді, подальший огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Зазначає, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, тому що був пасажиром автомобіля, а не його водієм, а проведення огляду на стан сп'яніння пасажирів не передбачено законодавством України. Зазначає, що він не порушував правил дорожнього руху, не порушував громадський порядок, а тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає правильними висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що позбавляє підстав доводи апелянта в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, які були присутні при його складанні, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису здійсненому працівником поліції.

Дослідивши цей відеозапис, суддя встановив, що в період з моменту зупинки автомобіля ВАЗ-21150 та до моменту, коли до даного автомобіля підійшов працівник поліції, і з автомобілю ніхто не виходив. При цьому, видно, що в момент, коли службовий автомобіль працівників поліції під'їжджав до автомобіля ВАЗ-21150, у останнього горіли сигнали гальмування червоного кольору, що свідчить про здійснення впливу педалі на механізм керування гальмовою системою з метою зупинення автомобіля. В той час, коли поліцейський підійшов до автомобіля та постукав у вікно до водія, автомобіль почав хитатися, і після цього ОСОБА_1 відчинив пасажирські двері. Крім ОСОБА_1, в автомобілі нікого не було.

Отже, доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а ним керувала інша особа, не знайшли свого підтвердження.

Факт відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу "Drager" або в медичному закладі підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є послідовними, повністю узгоджуються між собою та доказами, дослідженими судом.

Так, з письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідує, що 30.09.2017 р. вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, під час того, як ОСОБА_1 запропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу "Drager" або в медичному закладі. Однак, ОСОБА_1 зачинився в автомобілі ВАЗ-21150, та відмовився проходити огляд на стан сп'яніння.

Зазначені пояснення в суді підтвердив свідок ОСОБА_5

Крім того, під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 не заперечував проти того, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, за допомогою приладу «Drager» або в медичному закладі, на що він відмовився.

При апеляційному розгляді допитаний свідок ОСОБА_3, який стверджував, що саме він керував транспортним засобом, але, залишивши ОСОБА_1 на пасажирському сидінні, пішов у своїх справах. Коли повернувся, працівників поліції вже не було.

Однак, пояснення свідка ОСОБА_3 спростовуються матеріалами справи. Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не називав прізвища цього свідка працівникам поліції, і цей свідок не був присутній при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, як слідує з пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_1 стверджував, що водій пішов у магазин, але під час складання протоколу жодна особа не повернулася та не заявила, що саме він є водієм автомобіля. Також, пояснення свідка ОСОБА_3 спростовані даними відеозапису, з якого слідує, що на момент зупинки транспортного засобу лише ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі, і змінив положення, пересівши на пасажирське сидіння, про що свідчить та обставина, що автомобіль хитався, коли до нього підходили працівники поліції.

Окрім того, існують розбіжності у поясненнях ОСОБА_1, наданих на місці зупинки транспортного засобу, оскільки він стверджував, що водій пішов до магазину, з його ж поясненнями у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_1 зазначив вже прізвище водія - ОСОБА_3, та пояснив, що останній пішов зустрічати маршрутний автобус з м. Києва.

За таких обставин, пояснення свідка ОСОБА_3 є такими, що не відповідають дійсності.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 грудня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: