1Справа № 335/413/18 3/335/146/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., прокурорів Копчак Р.О., Фоміної А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка має вищу юридичну освіту, одруженої, тимчасово не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1/2018 від 11.01.2018 року, ОСОБА_1, будучи станом на 30.06.2017 року звільненою з посади інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ЛПП НП України, відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі в частині фінансового контролю, усупереч вимогам ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно та без поважних причин 10.08.2017 року подала декларацію перед звільненням особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визнала, покликаючись на обставини викладені нею у письмових запереченнях щодо протоколу про адміністративне правопорушення.

Адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні просив провадження по справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурори в судовому засіданні підтримали обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак корупційного діяння, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Просили накласти на ОСОБА_1 мінімальне адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у звязку з тим, що остання вперше притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення притягуваної до адміністративної відповідальності особи, захисника, прокурорів, дослідивши надані у справі докази, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати:

- обєктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його обєктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття обєктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на субєкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

В ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобовязані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Слід зазначити, що системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України «Про державну службу» (ст. 83), Закону України «Про статус народного депутата України» (ст. 4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

- предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

- субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями

Згідно розяснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю затверджених Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року № 3 (із змінами, внесеними рішенням Національного агентства від 06.09.2016 року № 18, від 30.09.2016 року № 57 та від 03.11.2016 №106) декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подається не пізніше дня такого припинення.

Судом встановлено, що згідно з наказом ДПП НП України від 1804.2016 року № 105 о/с, рядового поліції ОСОБА_3 призначено на посаду інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП НП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 будучи поліцейським є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією згідно п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції»,

Відповідно до наказу Т.в.о. голови Національної поліції України від 31.08.2016 року № 646 о/с інспектору 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_3 присвоєне спеціальне звання лейтенант поліції.

Згідно з наказом ДПП НП України від 20.10.2016 року № 269 о/с, лейтенант поліції ОСОБА_3 інспектор роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП НП України надалі вважається за прізвищем «Бойко».

Відповідно до наказу ДПП НП України від 21.06.2017 року № 224 о/с, лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням, з посади інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП НП України з 30.06.2017 року.

Вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» на інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_1 було покладено обовязки діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зобовязання неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.

Як випливає з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 декларацію перед звільненням особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями подано 10.08.2017 року о 10:21 год.

Як розяснено листом НАЗК за № 93-05/4886/17 від 02.03.2017 року, дата публікації документів, яка вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі - Реєстр) співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до Реєстру.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи поліцейським, інспектором 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП НП України відповідно до підпункту «з» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону, маючи спеціальне знання лейтенанта поліції, примітки до статті 172-6 КУпАП, примітки до ст. 50 Закону, являючись субєктом відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ст.ст. 45-46, 50 Закону, несвоєчасно та без поважних причин 10.08.2017 року подала декларацію перед звільненням особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Своїми діями ОСОБА_1, будучи особою, яка припиняє виконувати функції держави, вчинила дії, в яких вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Зокрема, протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, № 1/2018 від 11.01.2018 року, яким встановлено факт вчинення порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, роздрукованою з офіційного сайту Національного агентства з питань запобігання корупції відомістю про час подання декларації, письмовими поясненнями та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Надані в суді пояснення ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 не приймаються до уваги, оскільки такі не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та спростовуються дослідженими у справі доказами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий та сімейний стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що помякшують і обтяжують відповідальність.

За таких обставин до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою вона притягається до відповідальності, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, що є необхідним та достатнім для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, у відповідності до вимог ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір», є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп. у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1ст. 172-6 , 221, 284 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Вступна та резолютивна частини постанови ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26 січня 2018 року

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 29 січня 2018 року о 10:00 год.

Суддя В.О. Макаров