АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3604/17 Номер провадження 33/786/54/18Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, при секретарях Журі Н.Л., Пархоменко Ю.І., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2017 року ,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на ПП «Шабала», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою, 11 червня 2017 року о 8 год. 50 хв. ОСОБА_2 по вул. Липневій в м. Полтаві, керуючи автобусом «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1, перевозив пасажирів за маршрутом № 7 Критий ринок- с. Рибці перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Огляд на визначення стану спяніння проводився у визначеному законом порядку за допомогою приладу алкотестер 6820 № 0089 «Драгер» у присутності двох свідків.

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду Маріїчем В.В. подано апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови Київського районного суду м. Полтави від 11.07.2017 року, оскільки не був повідомлений про місце та час розгляду справи, копію постанови отримав лише 13.09.2017 року, просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляції вказує, що в порушення вимог ст.268 КУпАП справа була розглянута без його участі.

Апелянт стверджує, що не перебував в стані алкогольного спяніння . Вважає, що алкотестер «Драгер» був несправний, його прохання надати можливість пройти огляд на визначення стану спяніння в закладі охорони здоровя працівники поліції проігнорували.

ОСОБА_2 зазначає, що місцевий суд розглянув справу поверхово і формально, неповно зясував всі фактичні обставини справи, не допитав свідків у судовому засіданні.

Заслухавши апелянта та його захисника, які підтримали доводи апеляції та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Враховуючи , що ОСОБА_2 не був присутнім під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції , строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вважаю , що вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані не в повному обсязі .

Так, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, довідки приладу, згідно яких результати тесту 0,50 % та 0,39 %, акт огляду на стан алкогольного спяніння, письмові пояснення свідків.

Проте вважаю , суддя суду першої інстанції неповно дослідив обставини справи , припустився помилки при оцінці доказів та постановив помилкове судове рішення.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.7 вищевказаної інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення зазначеної норми також містять вказівку , що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

ОСОБА_2 як під час складання протоколу так і в ході апеляційного розгляду категорично заперечував той факт , що він перебував у стані алкогольного сп»яніння.

За результатами апеляційного розгляду варто зазначити , що сумніви ОСОБА_2 щодо допустимості такого доказу як результати його огляду на стан алкогольного сп»яніння , що був проведений на місці є небезпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні, огляд на стан спяніння за допомогою алкотестеру 6820 «Драгер» № 0089 проводився двічі, перший раз проба позитивна - 0,50 проміле, другий 0, 39 проміле. Обидва результати огляду зазначені в одному акті огляду на стан алкогольного сп»яніння. Вони не розмежовані у часі , тобто фактично вони проводились одночасно (згідно квитанцій через 5 хвилин).

Свідками огляду на стан алкогольного сп»яніння зазначені гр.гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Проте свідок ОСОБА_5 будучи допитаним в апеляційному суді пояснив , що він був присутнім при проведенні лише одного огляду на стан алкогольного сп»яніння і результатів цього огляду він не пам»ятає. При цьому не може бути надана перевага письмовим свідченням вказаного свідка , які були надані працівникам поліції.

Такі неоднозначні висновки за результатами проведення огляду на стан алкогольного сп»яніння практично в один і той же час щодо однієї і тієї ж особи викликають великі сумніви і мали б викликати у судді суду першої інстанції сумніви щодо їх допустимості.

З огляду на наведене , враховуючи встановлені в ході апеляційного розгляду порушення проведення огляду на стан сп»яніння на місці , результати цього огляду викладені у акті не можна визнати допустимим доказом.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснював, що не погодився з результатами огляду, працівниками поліції на його вимогу сертифікат відповідності приладу та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не було надано. Не погодившись з результатами тестів, вимагав проведення огляду в закладі охорони здоровя, але працівники поліції не супроводили його до медичного закладу, порушивши порядок проведення огляду на стан спяніння.

Виходячи із положень п.7 вищенаведеної інструкції ОСОБА_2 мав би бути негайно доставлений до медичного закладу для проведення огляду на стан сп»яніння. Проте цього зроблено не було і фактично працівниками поліції не вживалось жодних заходів для того, щоб доставити особу до медичного закладу.

Свідок ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції пояснювала , що ОСОБА_2 не мав зовнішніх ознак алкогольного сп»яніння і на місці події наполягав на доставленні його до медичного закладу для обстеження, проте працівниками поліції цього зроблено не було.

Про цей факт переконливо свідчить зокрема і протокол затримання транспортного засобу , який був складений лише о 10-15 годин , тобто через півтори години після затримання водія , що вже фактично позбавляло будь-якого сенсу його доставлення до медичного закладу. До того ж, як вбачається із результатів огляду в медичному закладі, до нього ОСОБА_2 звернувся самостійно.

Отже, маючи в своєму розпорядженні суперечливі результати огляду водія на місці , отримавши усні пояснення водія про незгоду із результатами огляду та бажання пройти обстеження у медичному закладі , працівники поліції мали б не складати протокол о 09-20 годин до проведення огляду у медичному закладі , а вже після цього , в залежності від його результатів , скласти протокол.

З огляду на наведене, не можна визнати допустимим доказом також і протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно висновку Полтавського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів № 802 від 11.06.2017 року, отриманого за власною ініціативою ОСОБА_2, ознак спяніння у останнього не виявлено.

Варто зазначити , що цей доказ не може бути визнано таким , що однозначно свідчить про те , що ОСОБА_2 не перебував у стані сп»яніння о 09-03 годин , оскільки обстеження проведено було більше ніж через 2 години.

В той же час, навпаки відсутні і інші докази винуватості ОСОБА_2 у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Під час апеляційного розгляду були встановлені також і інші порушення вимог законодавства , які ставлять під сумнів законність прийнятого судового рішення.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто , на відміну від громадянина , який має право вчиняти дії , які не заборонені законом , органи державної влади та їх посадові особи мають діяти лише у суворій відповідності із вимогами законодавства.

Положеннями статті 256 КУпАП визначено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Виходячи із змісту цієї статті, серед вимог до змісту протоколу не значиться наперед , до направлення справи до суду для розгляду , визначення дати і часу розгляду зазначеного протоколу.

Разом з тим, стаття 268 КУпАП надає можливість судді розглянути справу за статтею 130 КУпАП лише в разі якщо є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі , яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніш як затри доби до дня розгляду справи в суді , в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Виходячи із змісту цієї норми, саме на суд , як орган , що здійснює правосуддя , покладено обов»язок виклику особи , яка притягується до відповідальності і лише у спосіб , що визначений законом , а саме шляхом вручення повістки.

Зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції дати та місця розгляду справи не можна вважати належним сповіщенням особи про місце і час розгляду в розумінні положень ст.ст.268,277-2 КУпАП.

За таких обставин вважаю , що працівники поліції визначаючи дату і час розгляду справи судовим органом , фактично перебрали на себе функції притаманні лише суду , що є неприпустимим.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовими особами , які складали протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності , не надано суду переконливих доказів винуватості особи.

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате , а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин , враховуючи , що в ході апеляційного розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , а всі сумніви тлумачаться на користь особи , апеляція підлягає задоволенню , а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постави судді Київського районного суду м. Полтава від 11 липня 2017 року;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити;

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2017 року відносно нього скасувати;

Провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.130 КУпАП;

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1