Справа №461/4067/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року суддя Галицького районного суду м.Львова Волоско І.Р. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ,-

ОСОБА_1 Натвлію Олександрівну, ІНФОРМАЦІЯ_1, Українка, не працююча, проживаючаза адресою: м.Львів, вул. Весела, 7/13,

за ч.1 ст.130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 25.05.2018 року о 23.00 год. в м.Львові на перехресті Жовківська-Донецька, керувала автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, яка не відповідає дійсності, порушення мовлення); від проходження медичного освідчення на стан спяніння, у встановленому порядку, відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України..

ОСОБА_1 в суд не зявився повторно, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. В матеріалах справи міститься повідомлення про вручення судової повістки.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. Обставини відображені у протоколі про адміністративне правопорушення від 26.05.2018 року знайшли своє ствердження в судовому засіданні.

Протокол складений за наявності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25.05.2018 року, а також іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 248, 249, 251, 283-285 КУпАП, суддя , -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 Натвлію Олександрівну визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти стягнення 10 200,00 грн. штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 Натвлії Олександрівни на користь Державної судової адміністрації України 352,40 грн. судового збору.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області.

Суддя І.Р.Волоско.