Справа 237/32/18
Номер провадження 3/237/142/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.18 року м. Курахове

Суддя Мар'їнського районного суду Донецької області Медведський Максим Дмитрович, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-3 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Марїнського районного суду надійшла адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 204-3 ч. 1 України. Із складеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 07.01.2018 року приблизно о 07 год. 30 хв. громадянин ОСОБА_1, на думку на своєму велосипеді із тачкою здійснював перевезення товарів із м.Марїнка до с.Олександрівка в обхід пропуску КПВВ «Марїнка» з метою проїзду до с. Олександрівка, перетинаючи пост Збройних сил України, розташований за 100 метрів від будинку № 136 по вул. Прокофєва, м.Марїнка, тобто здійснював незаконне переміщення товару, а саме: лікарських засобів та медикаментів на загальну суму близько 196466,6 гривень та вагою близько 176 кг (перелік яких міститься у протоколі вилучення № 0004 від 07.01.2018 року). У протоколі № 0004 від 07.01.2018 року зазначено, що це порушує норми п. 4 Порядку товарів, дозволених до переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення, що переміщуються до району або з району проведення антитерористичної операції, та порушує вимоги п. 9 Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою КМУ від 01 березня 2017 року № 99, за що передбачена відповідальність за ст. 204-3 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду зявився, подав до суду заяву, просив провадження у справі закрити за відсутності складу злочину, надав суду пояснення, відповідно до яких вбачається, що він не перевозив вищезазначений товар, а мав намір знаходити на посту КПВВ «Марїнка» покупців та реалізовувати їм лікарські засоби. Так, вказані лікарські засоби отримав від ОСОБА_2, після чого разом з ОСОБА_3 привезли 06.01.2018 року вищезазначені лікарські засоби та розмістили їх в будинку їх знайомого ОСОБА_4 за адресою: вулиця Шевченко, 219, м.Марїнка, куди 07.01.2018 року увірвалися троє озброєних військових і почали у грубій формі зясовувати, кому належать медикаменти, які в подальшому були погружені в автомобіль і разом з ними доставлено до КПВВ «Марїнка», де і було складено протокол № 0004 від 07.01.2018 року. Також пояснив, що письмові пояснення які відібрали у нього на КПВВ при оформленні протоколу підписав не читаючи, оскільки на нього здійснювався моральний тиск.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також заявив про необхідність закриття провадження у справі оскільки фактично відсутній склад правопорушення, докази на підтвердження обставин вчинення правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення у справі фактично відсутні. Також просив допитати у якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вказані медикаменти він придбав з метою налагодити аптечний бізнес, проте у звязку із труднощами реєстрації бізнесу вирішив продати медикаменти, а ОСОБА_1 запропонував допомогти з реалізацією цих медикаментів. 06.01.2018 року медикаменти поклали на зберігання у будинку № 219 по вул. Шевченко у м. Марїнка, але вже 07.01.2018 року медикаменти забрали військові на автомобілі. Письмові пояснення залучені до матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що товаришує з ОСОБА_1, та за його проханням хотів допомогти останньому у реалізації медикаментів так званим «мішечникам», тобто особам, які щоденно переміщують товари через лінії зіткнення в межах дозволених законодавством. Медикаменти разом з ОСОБА_1 залишили на зберігання у ОСОБА_4 у будинку № 219 по вул. Шевченко у м. Марїнка, але вже 07.01.2018 року медикаменти разом з ними забрали військові на автомобілі на КПВВ «Марїнка», де здійснювали оформлення матеріалів. Письмові пояснення залучені до матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 06.01.2018 року приблизно о 16:00 годині ОСОБА_1 та ОСОБА_3 привезли до його будинку № 219 по вул. Шевченко у м. Марїнка, де він мешкає, коробки з медикаментами для зберігання на декілька днів. 07.01.2018 року зранку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приїхали до нього, але відразу прийшли троє озброєних військових та вимагали пояснень про власника медикаментів, після чого приїхали два автомобіля та їх втрьох разом з медикаментами відвезли на КПВВ Марїнка, де здійснювали оформлення якихось документів. На підтвердження мешкання у ІНФОРМАЦІЯ_3 надав копію атку обстеження від 04.05.2017 року. Письмові пояснення залучені до матеріалів справи

Оцінюючи в своїй сукупності досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, досліджуючи кожен з них з точки зору належності, достовірності та допустимості, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України

Так, згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 204-3 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.

Суд враховує, що диспозиція ст. 204-3 КУпАП є бланкетною нормою, а для встановлення наявності складу правопорушення необхідно оцінити обставини справи з урахуванням нормативного регулювання переміщення товарів до або з району антитерористичної операції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Наказом Антитерористичного центру № 33/6/а від 07.10.2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року, Харківська область з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року.

Таким чином, відповідно до вказаних норм чинного законодавства районом здійснення антитерористичної операції в Донецькій області є вся територія Донецької області в межах її адміністративних кордонів. Тобто, межею району антитерористичн7ої операції в Донецькій області є адміністративні кордони Донецької області.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» організація боротьби з тероризмом в Україні та забезпечення її необхідними силами, засобами і ресурсами здійснюються Кабінетом Міністрів України у межах його компетенції.

Згідно ст. 14-1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції здійснюється в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням Служби безпеки України.

Керуючись ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 141 Закону України Про боротьбу з тероризмом Кабінет Міністрів України затвердив «Порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції» постановою № 99 від 01.03.2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 19 ОСОБА_6 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_6 та законами України

Суд приймає до уваги, що згідно ст. 116 ОСОБА_6 країни повноваження Кабінету міністрів України не є вичерпними, але такі повноваження в розумінні ч. 10 ст. 116 ОСОБА_6 України можуть виникати виключно на підставі норм ОСОБА_6 та законів України.

Згідно п. 1 «Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції» цей порядок визначає правовий режим переміщення товарів, у тому числі тих, що визнані в установленому порядку гуманітарною допомогою, до району або з району проведення антитерористичної операції (через лінію зіткнення та/або в її межах) та поширюється на фізичних осіб і субєктів господарювання, які здійснюють такі переміщення.

При цьому у п. 2 Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції» визначено зміст терміну лінія зіткнення умовне розмежування між тимчасово неконтрольованою територією та контрольованою територією.

Згідно п. 3 «Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції» переміщення товарів через лінію зіткнення здійснюється у визначених для цього місцях фізичними особами та субєктами господарювання з дотриманням положень цього Порядку та норм законодавства.

Згідно п. 9 «Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції» фізичні особи здійснюють переміщення товарів у ручній поклажі та/або супроводжуваному багажі автомобільним транспортом за переліком та обсягами (вартість, вага, кількість), що затверджуються МТОТ.

При цьому, відповідно до п. 2 «Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції» визначено зміст терміну товари будь-який товар, у тому числі визнаний в установленому порядку гуманітарною допомогою, який переміщується в районі проведення антитерористичної операції через лінію зіткнення та/або в її межах.

Оцінюючи комплексний зміст зазначених норм «Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції», затвердженого Кабінетом міністрів України постановою № 99 від 01.03.2017 року суд зазначає, що Кабінет міністрів України керуючись ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 141 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» фактично встановив порядок переміщення «товарів в районі проведення антитерористичної операції через лінію зіткнення та/або в її межах», а не порядок переміщення товарів «до району або з району проведення антитерористичної операції», як це визначено вказаними нормами ЗУ «Про боротьбу з тероризмом».

В той же час, Закон України «Про боротьбу з тероризмом», так само жоден Закон України, а також ОСОБА_6 України, не містить вказівки на повноваження Кабінету міністрів України затверджувати порядок переміщення «товарів в районі проведення антитерористичної операції через лінію зіткнення та/або в її межах».

Більше того, а ні Закон України «Про боротьбу з тероризмом» а ні жоден інший Закон України не містить визначення терміну «лінія зіткнення в районі антитерористичної операції» як «умовне розмежування між тимчасово неконтрольованою територією та контрольованою територією», так само у чинному законодавстві відсутній порядок та спосіб визначення такої лінії або розмежування, так само вказівки на повноваження будь-якого державного органу встановлювати таку лінію або розмежування.

Окремо суд зазначає, що в розумінні ч. 1 ст. 2 КУпАП Постанови КМУ не є частиною законодавства України про адміністративні правопорушення, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 204-3 КУпАП, є бланкетним до ч. 2 ст. 14-1 ЗУ «Про боротьбу з тероризмом», згідно якої особи, винні у порушенні порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, несуть відповідальність згідно із законом.

Суд бере до уваги повноваження Кабінету міністрів України встановлювати перелік населених пунктів, що знаходяться на лінії зіткнення в районі антитерористичної операції згідно ст. 4 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», але зауважує, що «встановлення переліку населених пункті на лінії зіткнення» та «встановлення порядку переміщення товарів через лінії зіткнення» та «встановлення чи географічне визначення самої лінії зіткнення» не є тотожними повноваженнями.

Згідно ст. 129 ОСОБА_6 України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно ст. 41 ОСОБА_6 України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. В свою чергу зміст права власності закріплений у ст. 321 ЦК України: власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 22 ОСОБА_6 України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно ст. 8 ОСОБА_6 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_6 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_6 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_6 України є нормами прямої дії.

Конституцій суд України в своєму рішенні по справі № 1-33/2004 від 02.11.2004 року виклав таке розуміння верховенства права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в ОСОБА_6 України. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих ОСОБА_6 та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Здійснюючи аналіз інших рішень Конституційного суду України (зокрема, Рішення від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини, Рішення від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005)судових рішень Європейського суду з прав людини, які в розумінні ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, суд зауважує, що складовими елементами верховенства права, поруч з принципом «законності», серед багатьох інших, є принципи «юридичної визначеності» та «заборони свавілля».

Принцип законності поширюється не лише на фізичних осіб, а й на владні структури, субєктів публічного та приватного характеру. Позаяк необхідна умова законності висувається до діяльності посадових осіб, то вона також вимагає, щоб посадові особи мали уповноваження на свої дії та діяли в межах наданих їм повноважень, що знайшло відображення у ст. 19 ОСОБА_6 України.

Принцип юридичної визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади. Отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій. Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними.

В свою чергу, принцип «заборони свавілля» доповнює принцип «юридичної визначеності», оскільки дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права

Таким чином, аналізуючи комплексний зміст ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» та Постанову КМУ № 99 від 01.03.2017 року «Порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції» через призму верховенства права та його складових принципів, суд зазначає наступне.

Нормами ст. 4 та ст. 14-1 ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» чітко встановлена дискреційна компетенція Кабінету міністрів України встановлювати порядок переміщення товарів «до району проведення антитерористичної операції» та «з району проведення антитерористичної операції», що повністю відповідає змісту диспозиції ст. 204-3 КУпАП.

Лінгвістичне тлумачення сутнісного змісту ст. 14-1 ЗУ «Про боротьбу з тероризмом», з урахуванням принципу «юридичної визначеності» та «заборони свавілля» як складових елементів верховенства права, дозволяє зробити висновок, що Кабінет міністрів України даною нормою Закону уповноважений встановлювати виключно порядок переміщення товарів в будь-якому напрямку, що перетинають межу району антитерористичної операції, тобто адміністративного кордону Донецької області.

Суд повторно зауважує що, районом проведення антитерористичної операції, на підставі вищезазначеного аналізу чинних норм законодавства України, в Донецькій області є вся територія області в межах адміністративного кордону області, що визначено компетентним органом державної влади у межах і спосіб, що встановлений ЗУ «Про боротьбу з тероризмом».

В той же час, суд зазначає, що фактичне встановлення Кабінетом міністрів України у «Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції», затвердженого Постановою № 99 від 01.03.2017 року, порядку переміщення «товарів в районі проведення антитерористичної операції через лінію зіткнення та/або в її межах», за відсутності законодавчого регулювання на рівні Закону таких правовідносин та повноважень Кабінету міністрів України регулювати такі правовідносини, виходить за межі дискреційних повноважень Кабінету міністрів України, закріплених у ст. 4 та ст. 14-1 ЗУ «Про боротьбу з тероризмом», а відтак є свавільним, порушує конституційне закріплене верховенство права та гарантоване ОСОБА_6 України право громадян вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Керуючись викладеними нормами чинного законодавства, ОСОБА_6 України, зазначеними принципами Верховенства права, суд зазначає наступне.

Не беручи до увагу формальну назву Постанови КМУ № 99 від 01.03.2017 року, суд зазначає, що по суті та змісту правового регулювання «правила переміщення товарів через лінію зіткнення в районі антитерористичної операції», що закріплені в цій Постанові, не є тотожними «правилам переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції» в розумінні ст. 14-1 ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» та ст. 204-3 КУпАП, як зазначалось вище.

Відтак порушення правил переміщення товарів через лінію зіткнення в районі антитерористичної операції не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-3 КУпАП, оскільки при перетинанні лінії зіткнення в районі антитерористичної операції товарами чи особами фактично межа району антитерористичної операції не перетинається.

В свою чергу, а ні диспозиція ст. 204-3 КУпАП а ні ст. 14-1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» не передбачає відповідальності за порушення порядку переміщення товарів через лінію зіткнення в районі проведення антитерористичної операції, а відтак порушення такого порядку не є протиправною поведінкою в розумінні ст. 9 КУпАП та адміністративним правопорушенням відповідно, оскільки є правомірною реалізацією конституційного права громадян володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю в розумінні ст. 41 ОСОБА_6 України, яке не обмежувалось у встановлений ОСОБА_6 України спосіб жодним Законом України.

Повертаючись до фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 07.01.2018 року, перетинаючи пост Збройних сил України, розташований за 100 метрів від будинку № 136 по вул.. Прокофєва, м. Марїнка, здійснював незаконне переміщення товарів через лінію зіткнення з порушенням норми п. 4 Порядку товарів, дозволених до переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення, що переміщуються до району або з району проведення антитерористичної операції, та порушенням вимоги п. 9 Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою КМУ від 01 березня 2017 року № 99.

В той же час, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, які б підтверджували б обставину, що ОСОБА_1 намагався здійснити перевезення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції через пост Збройних сил України. Свідки вчинення правопорушення в протоколі не зазначено.

Так само до матеріалів не додано доказів, які б свідчили що пост Збройних сил України, розташований за 100 метрів від будинку № 136 по вул.. Прокофєва, м. Марїнка знаходиться безпосередньо на лінії зіткнення.

В той же час, пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2О повністю спростовують обставини, зазначені в протоколі адміністративного правопорушення.

Також суд завертає увагу, що фізичне переміщення 179 кг медичних засобів у кількості, що мається на фотографіях, долучених до матеріалів справи, однією особою на велосипеді є сумнівним з точки зору фізичних можливостей людини. При цьому, фотографій а ні велосипеда а ні тачки як предметів, що використовувались для вчинення адміністративного правопорушення в матеріалах справи не має, що створює обґрунтовані сумніви у способі вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, керуючись вищевикладеним, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-3 ч 1 КУпАП згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 0004 від 07.01.2018 року.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Товар, вилучений відповідно до протоколу вилучення № 0004 від 07.01.2018 року, а саме товар лікарські засоби та медикаменти на загальну суму близько 196466,6 гривень - повернути за належністю власнику ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії МН 553671 виданий Марїнським РВ УМВС України 23.10.2002 року, РНОКПП НОМЕР_2.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд Донецької області.

Суддя Максим Дмитрович Медведський

Дата документу 01.02.2018 року