АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2 та його захисника Лебедєва В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 14.10.2017 року о 00 год. 40 хв., в м. Києві по вул. Дегтярівська, 31-А, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову судді захисник Лебедєв В.В., діючи в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.10.2017 року просить її скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не повно дослідив фактичні обставини необхідні для правильного вирішення справи, а оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права, є незаконною та підлягає скасуванню.

При цьому зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, а з матеріалів справи не вбачається від якого саме огляду на стан сп'яніння (на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального засобу чи в медичному закладі) відмовився ОСОБА_2

Також вказує, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, при цьому наполягав на проведенні його огляду в закладі охорони здоров'я, проте працівники поліції йому відмовили та склали відносно нього протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, вказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції п.п. 6, 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та вимог ст. 266 КУпАП щодо процедури проведення огляду на стан сп'яніння водіїв транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім цього звертає увагу, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження факту перебування водія ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, а наявні в справі письмові пояснення свідків є завчасно підготовленими, тобто містять завчасно підготовлений текст про відмову водія від проходження огляду, а тому, на думку захисника, до цих пояснень слід ставитись критично.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 і його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати оскаржувану постанову судді від 31.10.2017 року, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення; перевіривши апеляційні доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував всі обставини вчинення адміністративного правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 14.10.2017 року серії БД №116743 (а.с. 1), в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; поясненнями цих свідків (а.с. 2), які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, як за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров'я; рапортом інспектора УПП в м. Києві ПохольчукаО.О. від 14.10.2017 року (а.с. 4), в якому детально викладені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та розпискою ОСОБА_2 про залишення на зберіганні транспортного засобу (а.с. 5), на підтвердження факту відсторонення останнього від керування транспортним засобом, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 пояснив, що 14.10.2017 року він дійсно був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти тест на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічного засобу, однак він відмовився від проходження такого огляду та просив працівників поліції відвезти його до медичного закладу для проведення його огляду на стан сп'яніння, однак працівники поліції йому відмовили, після чого одразу склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За клопотанням захисника, до суду були викликані інспектор патрульної поліції ОСОБА_5, яка складала протокол про адміністративне правопорушення від 14.10.2017 року, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які згідно протоколу були свідками відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння та надавали працівникам поліції свої пояснення.

Інспектор УПП в м. Києві ОСОБА_5, яка прибула за викликом до апеляційного суду пояснила, що 14.10.2017 року, здійснюючи патрулювання ввіреної території в складі екіпажу по вул. Дегтярівська в м. Києві, побачили як водій автомобіля «Опель» д.н.з. НОМЕР_1, під час руху допустив порушення вимог ПДР України, внаслідок чого було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб для складання відносно нього постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Підійшовши до автомобіля та повідомивши водію про причини зупинки транспортного засобу, виникла підозра, що водій даного автомобіля - ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, на що вказували відповідні ознаки такого стану, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, при цьому на пропозицію пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» або в закладі охорони здоров'я останній відмовився в присутності двох свідків, які засвідчили факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження його огляду на стан сп'яніння у своїх поясненнях.

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_7 пояснила, що вночі 14.10.2017 року приблизно о 00 год. 30 хв. вона, повертаючись з роботи додому, чекала на вулиці таксі та бачила як працівники поліції зупинили автомобіль, однак не чула, що там відбувалось, оскільки в цей час знаходилась на протилежній частині вулиці. Через деякий час до неї підійшла працівник поліції та запросила її бути свідком огляду на стан сп'яніння водія вищевказаного автомобіля, на що вона погодилась, а водій таксі, який приїхав за її викликом, на прохання поліцейського погодився бути другим свідком, після чого у їх присутності невідомий їй чоловік, як з'ясувалось пізніше ОСОБА_2, відмовився пройти огляд на стан сп'яніння, як за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров'я.

Після відмови водія від проходження огляду, вона та водій таксі підписали надані інспектором документи, попередньо повідомивши йому свої анкетні дані, та поїхали по своїм справам.

Інший свідок, ОСОБА_6 на неодноразові виклики до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Також, на запит апеляційного суду з Управління патрульної поліції в місті Києві надійшов відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а.с. 35), на якому зафіксовано всі обставини проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, який був досліджений під час апеляційного розгляду справи.

Дані вказаного відеозапису повністю підтверджують всі обставини зазначені інспектором УПП в м. Києві ОСОБА_5 і свідком ОСОБА_7 та спростовують твердження ОСОБА_2 та його захисника про те, що після відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції відмовили йому у проведенні його огляду в медичному закладі.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази, що містяться в матеріалах справи, пояснення інспектора УПП в м. Києві, та свідка ОСОБА_7, які під час апеляційного розгляду справи детально розповіли про обставини вищезазначеної події та складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення від 14.10.2017 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, які об'єктивно узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справі доказами, у тому числі даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що після відмови ОСОБА_2 від проведення огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу, працівники поліції, на його вимогу, відмовились доставити його до відповідного закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан сп'яніння є безпідставними, оскільки ці доводи не знайшли об'єктивного підтвердження під час апеляційного розгляду справи і спростовуються даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського та поясненнями свідка ОСОБА_7

Що стосується посилання захисника на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів перебування водія ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними, а тому не приймає їх до уваги, оскільки згідно вимог ст. 130 КУпАП відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення настає не тільки за курування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження згідно встановленого порядку відповідного огляду на стан сп'яніння, і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме таку відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, а не перебування останнього в стані алкогольного сп'яніння.

За наведеного, вважаю постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.10.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Лебедєва В.В., в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/259/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.