№ 566/408/18
№ 3/566/384/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2018 року смт. Млинів Рівненської обл.

Суддя Млинівського районного суду Рівненської області Феськов П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Держпраці у Рівненській області

________________________________________________________________________________

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України,

реєстраційний номер облікової картки платників

податків за даними ДРФО: НОМЕР_1,

жительки: с. Смордва, Млинівського району Рівненської області

місце роботи, посада: фізична особа-підприємець

ознайомленої зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП

за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № КВ 11/978/АВ/П/ПТ/02 від 22 березня 2018 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 22 березня 2018 року не дотрималась вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, що виразилось у допущені до роботи працівника без укладення трудового договору, вчинивши адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що 22 лютого 2018 року посадові особи Млинівської селищної ради та Управління Держпраці у Рівненській області прибули за місцем здійснення нею господарської діяльності. Виявивши, що її на місці немає у зв'язку з перебуванням в цей час в лікарні на черговому прийомі в лікаря, комісією було зафіксовано присутність на території автомийки ОСОБА_2, якого сприйняли за її працівника. Натомість, 01 січня 2018 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір про виконання робіт та надання клінінгових послуг, відповідно до умов яких останній взяв на себе зобов'язання надавати послуги та здійснювати роботи, пов'язані з миттям транспортних засобів на випадок відсутності останньої. Вказує, що цей договір не визнаний судом недійсним, є правомірним, укладений з дотриманням норм цивільного та господарського законодавства України та не містить ознак трудових відносин, що підтверджується, з поміж-іншого як змістом самого договору, так і особистими поясненнями ОСОБА_2, який заперечує існування між ним та ОСОБА_1 трудових відносин. Просить суд прийняти постанову, якою закрити провадження у цій справі за відсутністю у її діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Всебічно, повно та об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 41 КУпАП, адміністративна відповідальність встановлена за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Як вбачається із матеріалів справи, 22 лютого 2018 року робочою групою спеціальної комісії Млинівської селищної ради було проведено обстеження автомийки, що розташована по вул. Об'їздна, 5 ж у смт. Млинів, яка належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, за результатами якої складено довідку про те, що на момент обстеження діяльність здійснював ОСОБА_2 з яким не укладено трудову угоду.

На підставі наказу Управління Держпраці у Рівненській області за № 178 від 20 березня 2018 року та направлення № 153-Н/09-27 від 20 березня 2018 року, з 21 березня 2018 року по 22 березня 2018 року було проведено інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

За результатом вказаного інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було складено акт інспекційного відвідування за № РВ/11/978/АВ від 22 березня 2018 року та припис про усунення виявлених порушень за № РВ 11/978/АВ/П від 22 березня 2018 року.

22 березня 2018 року було складено протокол про адміністративне правопорушення № КВ 11/978/АВ/П/ПТ/02 з якого вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 22 березня 2018 року не дотрималась вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, що виразилось у допущені до роботи працівника без укладення трудового договору, вчинивши адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Положення частини 3 ст. 24 КЗпП України передбачають, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні підтверджується, що 01 січня 2018 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, керуючись ст. ст. 3, 6, 11, 202, 626, 901 907 ЦК України, було укладено договір про виконання робіт та надання клінінгових послуг, відповідно до якого ОСОБА_2 надає послуги фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на умовах, які визначені цим договором.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 202, ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію чинності правочину та передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Більше цього, пунктом 6 частини 1 ст. 232 КЗпП України передбачено, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про оформлення трудових відносин у разі виконання ними роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи.

Тобто, визнавати цивільно-правові відносини трудовими можна лише в судовому порядку за позовом особи чиї права порушено у разі виникнення спору щодо правомірності укладеного договору (трудового, цивільного).

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 підтвердив факт укладення 01 січня 2018 року з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 цивільно-правового договору та зазначив, що він чітко усвідомлював, що він не є працівником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, не підпорядковувався та не був підконтрольний їй. Вказав, що свідомо не надавав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 трудової книжки, адже уклав з нею цивільно-правовий, а не трудовий договір. Більше того, він не був закріплений в її штатний розпис, не підлягав правилам її внутрішнього трудового розпорядку, адже не є її працівником. Вказав, що за цим договором ними було врегульовано розмір та порядок виплати йому винагороди (гонорару) у випадку належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором, таким чином йому не нараховувалась та не повинна була нараховуватись заробітна плата, як працівнику за трудовим договором.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що на підставі договору від 01 січня 2018 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли цивільно-правові, а не трудові відносини.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2018 року Рівненський окружний адміністративний суд виніс рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Рівненській області, яким визнано протиправними та скасовано постанови Управління Держпраці у Рівненській області від 12.04.2018 року про накладення штрафів на ОСОБА_1 у розмірі 111690,00 гривень та 3723,00 гривень.

Статтею 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, з'ясувавши правову природу правовідносин що виникли, заслухавши пояснення сторін, суд не знайшов підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, тому приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 247, 283-285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення № 566/408/18 відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області, який виніс постанову.

Суддя: П.В.Феськов