Справа № 592/2611/18
Провадження № 3/592/584/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Чернобай Олег Іванович, розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Сумській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 184 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Гр. ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обовязків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що виразилось у тому, що він емоційний, проявляє агресію по відношенню до інших учнів, застосовує до них силу, брутально висловлюється, використовує ненормативну лексику.

При розгляді справи ОСОБА_1 винною себе у вчиненні даного правопорушення не визнала і суду показала, що своєму сину приділяє достатньо уваги, проте вплинути на поведінку дитини вона не може.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обєктивна сторона даного правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобовязані виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частинами 1, 2 статті 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Конвенції про юрисдикцію право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей для цілей цієї Конвенції термін "батьківська відповідальність" включає повноваження, що випливають з батьківських чи будь-яких аналогічних відносин, які визначають права, обов'язки та представництво стосовно особи чи майна дитини батьків, опікунів або інших законних представників.

Враховуючи норми міжнародного права, вбачається, що на ОСОБА_1 покладається батьківська відповідальність за належне зростання та розвиток її дитини.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо виховання свого неповнолітнього сина.

Так, до матеріалів справи долучено прохання адміністрації КУ Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №4 ім.Героя України ОСОБА_3 СМР до правоохоронних органів про допомогу у проведенні профілактичної роботи з учнем ОСОБА_2 та його батьками (а.с.2)

Крім того, в матеріалах справи міститься характеристика ОСОБА_2 учня ІНФОРМАЦІЯ_5, з якої вбачається, що ОСОБА_2 нестриманий, брутально висловлюється на адресу однокласників та вчителів, використовує ненормативну лексику, часто конфліктує з дівчатами. Дитині в родині приділяється недостатньо уваги, навчальний заклад батьки відвідують регулярно (а.с.3)

Тобто дії ОСОБА_2 по відношенню до інших дітей та дорослих осіб є наслідком недовиховання та ухилення ОСОБА_1 від належного виховання своєї дитини.

Обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 - не встановлено.

Враховуючи характер правопорушення та особу винної, вважаю необхідним застосувати адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 184 ч.1, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків 310551920) визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків 310551920) на користь держави судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп. за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, , банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок 0001, код платежу 22030106.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Чернобай