П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2018 Справа №607/1807/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали, що надійшли із Військової прокуратури Тернопільського гарнізону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, майстра ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :
Із протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 18 січня 2018 року вбачається, що 04 січня 2018 року, командуванням військової частини НОМЕР_2 виявлено, що о 08.30 год. 04.01.2018, без дозволу командування та надання документів, що підтверджують поважність причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу у розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) майстер ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 . Про своє місце перебування та про причини своєї відсутності ОСОБА_1 не повідомляв, на телефонні дзвінки не відповідав. Організовані пошуки на території військової частини НОМЕР_1 результату не дали. Місце його знаходження встановити не видалось можливим, а відтак останній протиправно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. Лише 06 січня 2018 року о 08.30 год. солдат ОСОБА_1 самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 , заявивши про себе, продовжив виконувати свої службові обов`язки. Документів, які б підтверджували поважність причини відсутності та невиконання службових обов`язків не надав. Про вагомість своєї відсутності чи можливих наявних поважних причин ОСОБА_1 у період своєї відсутності, а також про місце свого перебування командуванню військової частини НОМЕР_1 жодним способом не повідомляв. Документів, що давали б підстави військовослужбовцю ОСОБА_1 , бути законно відсутнім по місцю служби у військову частину НОМЕР_1 не надходило.

В судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Вину визнає, щиро розкаюється.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доведена наступними матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 18 січня 2018 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18 січня 2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб , вчинені в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Обираючи адміністративне стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, а тому приходить до переконання, що до нього слід застосувати стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені по справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, вважаю, що із ОСОБА_1 слід стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 352,40 грн.

Керуючись статтями 33, 172-15, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. 00 коп. в доход держави.

Стягнути із ОСОБА_1 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору в доход держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич