Справа № 264/439/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли з Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, начальника дільниці ПП «ПКФ Уніпром», який зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 164-10 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

25.01.2018 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_2 17.01.2018 року о 14-15 годині, знаходячись за адресою: м.Маріуполь, вул.Заозерна, буд. 50 ПП ПКФ «Уніпром», прийняв промисловий металобрухт у фізичної особи ОСОБА_3, який не є субєктом господарювання, чим порушив законодавство, що регулює здійснення операцій з металобрухтом.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких просив закрити провадження по справі в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-10 КУпАП, посилаючись на те, що 17.01.2018 року він не здійснював господарську діяльність, а лише придбав для власних потреб шматок металевої труби, а тому дана подія не повязана із виконанням трудових обовязків на підприємстві, де він працює.

Дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі з наступних підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата й місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 164-10 КУпАП передбачена за порушення законодавства, що регулює здійснення операцій з металобрухтом, посадовою особою субєкта господарювання, що здійснює операції з металобрухтом.

Тобто, субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-10 КУпАП, є посадова особа субєкта господарювання, що здійснює операції з металобрухтом.

Слід зазначити, що притягнення особи до юридичної відповідальності можливе у випадку наявності усіх елементів складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом обєктивних і субєктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (субєкт, обєкт, субєктивна та об'єктивна сторони).

Підставою для залучення субєкта до адміністративної відповідальності є наявність в його діях ознак обєктивної сторони правопорушення, передбаченого відповідною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Норма статті 164-10 КУпАП є банкетною нормою права, тобто такою, що містить приписи, в яких є відсилання до іншого нормативно-правового акту.

Спеціальним Законом, що регулює відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом є Закон України «Про металобрухт».

Відповідно до термінології Закону України «Про металобрухт» операціями з металобрухтом є заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.

Згідно ст. 4 Закону України «Про металобрухт» операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами.

Діяльність, пов'язана із заготівлею, переробкою брухту чорних та кольорових металів і його металургійною переробкою, провадиться в порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, суб'єктом вчинення вказаного правопорушення може бути лише посадова особа суб'єкта господарювання, що здійснює операції з металобрухтом.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Господарськими організаціями є юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом прядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тобто, виходячи із цитованого положення ГТС України, в обсяг поняття «субєкт господарювання» входять дві великі групи субєктів: господарські організації та фізичні особи, зареєстровані в установленому порядку як підприємці.

Так, ОСОБА_2 зазначає, що він не здійснював господарську діяльність, а фрагмент металевої труби був придбаний ним за власні грошові кошти для власних потреб щоб застосувати як частину димаря у пічці для обігріву власного гаражу за місцем його проживання. В даному випадку дії ОСОБА_2 щодо придбання для себе шматка сталевої труби ніяким чином не повязані із виконанням трудових обовязків на підприємстві, де він працює.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, гарантія, встановлена у статті 7 Конвенції, що є істотним елементом верховенства права, посідає визначне місце у системі захисту за Конвенцією. Ця гарантія має тлумачитися та застосовуватися, як це випливає з її предмета і цілі, у такий спосіб, щоб забезпечувати ефективний захист від свавільного переслідування, засудження та покарання. Відповідно вона втілює, у загальних визначеннях, принцип, за яким лише закон може визначати злочин та передбачати покарання. Зокрема, забороняючи поширювати сферу застосування існуючих покарань за правопорушення на дії, що до цього не вважалися кримінальними правопорушеннями, воно також встановлює принцип, за яким кримінальне законодавство не повинно застосовуватися поширювально на шкоду обвинуваченого, наприклад, за аналогією. Говорячи про «закон», стаття 7 Конвенції посилається на те ж саме поняття, що й те, на яке посилається Конвенція будь-де у її тексті, - поняття, що охоплює як закони, так і прецеденти. Відповідно Суд завжди розумів термін «закон» у його «сутнісному» значенні, а не у «формальному». Таким чином, він включав до меж цього поняття як акти нижчого ніж закони рівня, так і неписане право. У підсумку, «закон» - це чинне положення, розтлумачене компетентними судами. Більш того, термін «закон» несе якісні вимоги, включно із тими, що стосуються доступності та передбачуваності. Ці якісні вимоги повинні бути дотримані як у розрізі визначення правопорушення, так і покарання, яке це правопорушення тягне за собою. Особа повинна знати із тексту відповідного положення та, у разі необхідності, за допомогою його тлумачення судами, які дії та бездіяльність призводять до кримінальної відповідальності та яке покарання буде призначено за дію та/або бездіяльність, про яку йдеться. Більш того, закон відповідатиме вимозі «передбачуваності», навіть якщо особа має звернутися за відповідною юридичною консультацією для того, щоб оцінити, у тій мірі, що є розумною за цих обставин, наслідки, до яких може призвести ця дія.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Відповідно до ст, 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Також суд звертає увагу на те, що при складанні протоколу відносно ОСОБА_2 були допущені порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, зокрема, п. 9, згідно якого у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол» має зазначатись прізвище, імя, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень), у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Всупереч наведеним положенням, у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол» не зазначене повне імя, по батькові особи, яка його склала. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, металобрухт якої вагою придбав ОСОБА_2 та за якою ціною, суть адміністративного правопорушення, викладена у протоколі, не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст. 164-10 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 61 Конституції України, ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 164-10 ч.1, ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3, ст. 294 КпАП України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.164-10 КпАП України закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-10 КпАП України.

Вилучений металевий фрагмент вагою 5 кг (квитанція №004452 від 21.01.2018 року), який знаходиться на зберіганні в Кальміуському ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області повернути ОСОБА_2.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Суддя: Н. В. Литвиненко