П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2018 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління Держпраці у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, фізичну особу-підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, -

- за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення № ЗК 149/07/АВ/П/ПТ від 04.05.2018 року випливає, що ФОП ОСОБА_1 у магазині «Buy Apple» (Закарпатська область, м. Ужгород, просп. Свободи, 29/2) 26.04.2018 року допустила до роботи за посадою продавця-консультанта ОСОБА_2, 02.05.2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, які надавали консультаційні послуги та здійснювали торгівлю, не уклавши з ними трудовий договір. Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) за порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

У судове засідання гр. ОСОБА_1 не зявилася, однак доручила представляти свої інтереси адвокату ОСОБА_5, який заперечував щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі не відповідають дійсності, не підтверджені належними доказами. Зокрема, у протоколі не зафіксовано факт спілкування з відвідувачами, не відібрано у них пояснення. Так само, відсутні докази здійснення трудової діяльності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постійній основі з підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку, з отриманням заробітної плати.

Також представник зазначив, що ФОП ОСОБА_1 займається наступними видами економічної діяльності: надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах (основний); роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах. Вказану діяльність здійснює самостійно. Однак, виконання окремих послуг (робіт) замовляла у фізичних осіб на підставі цивільно-правових угод. Так, саме такі цивільно-правові угоди були укладені ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Згідно з умовами договорів, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, самостійно організовували процес надання послуг, у тому числі з використанням власних засобів та матеріалів і т.д. Доказами фактичного виконання є акт прийому наданих послуг, який слугував і підставою отримання грошової винагороди. З виплаченої винагороди ФОП відповідно до вимог Податкового кодексу України утримала та перерахувала до бюджету податок на доходи фізичних осіб, сплатила до бюджету військовий збір та Єдиний соціальний внесок, що підтверджується відповідними копіями платіжних доручень. Зазначені взаємовідносини між сторонами ніколи не набували ознак трудових, оскільки за своєю природою такими не є. Здійснюючи господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 є вільною у виборі шляхів організації такої діяльності, в тому числі обирати незаборонені форми взаємовідносин з іншими субєктами, виходячи з власних міркувань доцільності та організаційних потреб.

На підставі вищенаведеного, просив закрити провадження по справі у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозиція ч. 3 ст. 41 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В окремих випадках робота може виконуватися не за трудовим договором, а на іншій юридичній підставі. Зокрема, можливе виконання роботи за договорами цивільно-правового характеру.

Виходячи зі змісту норм статті 626 Цивільного кодексу України, цивільно-правовим договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторонами трудового договору є працівник і роботодавець (власник або уповноважений ним орган), а цивільно-правового - замовник і виконавець.

Виходячи з аналізу ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівником є особа, яка уклала трудовий договір про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, самостійно організовує свою роботу (якщо іншого не передбачено цивільно-правовим договором) і виконує її на власний ризик. Питання використання матеріалів та інструментів, необхідних для надання послуг або виконання робіт, визначається умовами цивільно-правового договору. Законодавство про працю на такі відносини не поширюється.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 уклала цивільно-правові угоди з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Згідно з умовами договорів, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, самостійно організовували процес надання послуг, у тому числі з використанням власних засобів та матеріалів і т.д. До їхніх обовязків входило, зокрема: консультування відвідувачів щодо характеристик товару, щодо умов і правил експлуатації товарів, популяризація виставлених товарів серед відвідувачів, розяснення переваг, надання відвідувачам можливості самостійно ознайомитися з виставленим товаром. В той же час, виконавці не здійснюють продаж виставленого товару, не передають його у власність та не здійснюють розрахункові операції, в тому числі, не приймають готівкові кошти.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення № ЗК 149/07/АВ/П/ПТ від 04.05.2018; акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю серія ЗК149/07/АВ від 04.05.2018; припис про усунення виявлених порушень №ЗК149/07/АВ/П від 04.05.2018; письмові пояснення; платіжні доручення, - суд приходить до висновку про відсутність у діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях гр. ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 41, 221, 245, 247, 251-252, 280, 284, 287-291 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7