А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19.01.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та мешканка с. Білки, вул. І. Франка, 209, Іршавського району Закарпатської області, гр. України, студентка, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлучена, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят гривень).

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 28 вересня 2017 року приблизно о 17-й годині 20 хвилин на автодорозі Київ-Чоп М-06 у смт. Чинадієво Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки Hyundai Santa Fe, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись зі сторони м. Мукачева, здійснюючи поворот ліворуч, не переконалася в безпечності такого маневру, виїхала на зустрічну смугу руху, чим створила аварійну ситуацію транспортному засобу марки «Audi A8», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Посилається на те, що суд не повно зясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам і обставинам. При цьому, вказує на те, що складений щодо неї протокол не відповідає вимогам закону, оскільки: всупереч п. 11 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі Інструкція) їй не було розяснено передбачені ст. ст. 55, 56, 59 Конституції України права; інспектором поліції, у порушення вимог передбачених п. 9, 10 розділу 2 Інструкції не зазначено відомостей про наявність матеріальної шкоди; у протоколі зазначено, що до нього додаються лише пояснення, однак, фактично були додані копії письмових пояснень, копія протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, копія схеми ДТП і рапорти інспекторів поліції, які при оформленні матеріалів справи жодним чином не визначені та не названі в якості письмового доказу; стислий опис обставин вчинення нібито нею адміністративного правопорушення, що міститься у протоколі, містить певну інформацію щодо спрямованості певних маневрів, що передували події, однак, опис напрямку такої спрямованості не відповідає іншим обєктивним даним, у звязку з чим, викладені в протоколі відомості щодо суті адміністративного правопорушення не можуть братися до уваги як доказ її вини; інспектор, який склав протокол, допустив істотні порушення під час збирання доказів у справі й складанні протоколу, оскільки внесення уточнень у зміст протоколу шляхом написання рапорту не передбачено жодним нормативно-правовим актом, а складений інспектором Товтом В.М. рапорт від 02.08.2017, тобто за 57 днів до дня події, яка мала місце 28.09.2017, свідчить про наявність у протоколі неправдивої інформації, що у свою чергу також свідчить те, що такий не може бути використаний як доказ у справі; в протоколі належним чином не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, тобто не зазначено конкретної назви вулиці, провулку, тощо, чи кілометр автодороги. Крім того, посилається на те, що додані до протоколу копії документів, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами її вини, оскільки належним чином не засвідчені, зокрема, у порушення порядку засвідчення копій документів, визначеного п. п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів», у нижній частині вказаних копій наявна тільки мокра канцелярська печатка та підпис, який не співпадає ні з підписом інспектора, який склав протокол щодо неї, ні з підписом інспектора, який склав протокол щодо ОСОБА_4. При цьому, вказує й на те, що письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не можуть братися до уваги, оскільки ОСОБА_3 є учасником дорожньо-транспортної пригоди й на нього складено протокол за ст. 124 КУпАП, що свідчить про його зацікавленість у результатах розгляду справи, а ОСОБА_5 у момент події знаходилась в автомобілі ОСОБА_3 в якості пасажира. Вважає, що в її діях відсутній склад передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП настає не за будь-які порушення Правил дорожнього руху України, що спричинили створення аварійної обстановки, а лише за порушення, передбачені ч. ч. 1-3 цієї статті, однак, жодна із частин ст. 122 КУпАП не містить таких ознак, які б підпадали під порушення, яке ставиться їй у вину, тобто п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі - Правил). Також вказує на те, що з наявного в протоколі формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення не зрозуміло суті події, оскільки: початок речення не відповідає за смислом його кінцю, а певне субєктивне непереконання саме по собі не може бути причиною настання аварійної обстановки; у протоколі не вказано які саме дії вона вчинила, що призвели до аварійної обстановки, і до яких саме передбачених ч. 4 ст. 122 КУпАП дій із боку іншого учасника дорожнього руху призвели її дії; у матеріалах справи відсутня інформація про те, яке саме передбачене ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП порушення, було допущено нею, і як наслідок, спричинило створення аварійної обстановки; інспектор поліції, який склав протокол не дав належної оцінки тій обставині, що водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді в тій дорожній обстановці, що склалася, і порушив вимоги п. 12.1 Правил, не вибравши безпечної швидкості та значно перевищивши допустиму на даній ділянці дороги швидкість; починаючи здійснювати маневр повороту, вона розраховувала на дотримання Правил водієм зустрічного транспортного засобу, тобто ОСОБА_3, однак, побачивши, що останній наближається до неї з великою швидкістю, одразу припинила рух, щоб не створити йому перешкоду, а останній, у свою чергу, змінив напрямок руху, і при цьому, не впорався з керуванням внаслідок руху на великій швидкості скерував свій автомобіль у паркан. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 005975 підтверджено, що 28 вересня 2017 року приблизно о 17-й годині 20 хвилин на автодорозі Київ-Чоп М-06 у смт. Чинадієво Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки Hyundai Santa Fe, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись зі сторони м. Мукачева, здійснюючи поворот ліворуч, не переконалася в безпечності маневру, виїхала на зустрічну смугу руху, чим створила аварійну ситуацію транспортному засобу марки «Audi A8», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 ознайомлена зі складеним щодо неї протоколом, отримала його копію, що до протоколу внесені правильні дані щодо її особи, і що права та обовязки їй розяснено, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у протоколі (а. с. 1).

З рапорту інспектора роти № 4 взводу № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_6 убачається, що при складанні ним протоколу серії БР № 005975 від 28.09.2017 у реквізиті «суть адміністративного правопорушення» помилково зазначено здійснюваний ОСОБА_1 маневр, зокрема, поворот праворуч, оскільки правильним є формулювання «маневр ліворуч, при здійсненні якого ОСОБА_1 не переконалася в його безпечності та створила аварійну ситуацію т/з «Audi A8», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який був змушений різко гальмувати та змінити напрямок руху для уникнення зіткнення з автомобілем, яким керувала ОСОБА_1, внаслідок чого водієм ОСОБА_3 здійснено наїзд на металеву огорожу та причіп ( а. с. 2).

З наявної в матеріалах справи копії письмових пояснень гр. ОСОБА_3 вбачається, що, керуючи автомобілем і рухаючись по автодорозі сполученням Київ Чоп у смт. Чинадієво в напрямку м. Чоп, йому не надав перевагу в русі т/з «Хюндай», н. з АО 9119 АХ, який рухався по зустрічній смузі та здійснював поворот ліворуч, чим змусив його різко гальмувати та прийняти вправо, внаслідок чого він врізався в паркан автостоянки та причіп, який знаходився на ній (а. с. 3).

З наявної в матеріалах справи копії письмових пояснень гр. ОСОБА_1 убачається, що вона рухалась по головній дорозі з м. Мукачева в напрямку смт. Чинадієво, і біля приміщення «Truck and Trailer service» хотіла здійснити поворот ліворуч. У цей момент їй на зустріч їхав автомобіль марки «Audi А 8», н. з. АТ0016 АС. Біля повороту вона зупинилася, увімкнула лівий сигнал повороту, і оскільки зустрічний автомобіль був далеко, вирішила зробити маневр повороту ліворуч, однак, зустрічний автомобіль марки «Аudi» наблизився дуже швидко, імовірно тому, що рухався на великій швидкості, і вже на половині повороту, вона почала гальмувати, а вищевказаний зустрічний автомобіль повернув у бік і вїхав у паркан ( а. с. 4).

З наявної в матеріалах справи копії письмових пояснень гр. ОСОБА_7 убачається, що 28.09.2017 близько 17 год. 20 хв. вони рухалися по автодорозі «Київ Чоп», і в смт. Чинадієво їм назустріч їхав автомобіль марки «Hyundai , н. з. АО 9119 АХ, який несподівано почав здійснювати поворот вліво, незважаючи на сигнальне попередження з боку водія автомобіля марки «Ауді», н. з . АТ 0016 АС, чим створив аварійну ситуацію, внаслідок чого, автомобіль марки «Ауді», з метою уникнення зіткнення, з'їхав із траси та протаранив огорожу ( а. с. 5).

З наявної в матеріалах справи копії протоколу серії БР № 005976 від 28.09.2017 вбачається, що такий складений за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_3, внаслідок порушення останнім вимог передбачених п. 12. 1 Правил ( а. с. 7).

З наявної в матеріалах справи копії схеми місця ДТП від 28.09.2017 вбачається, що на схемі відображено як розташування автомобілів марок ОСОБА_8», н. з . АТ 0016 АС, «Hyundai, н. з. АО 9119 АХ, та причепа після зіткнення автомобіля марки «ОСОБА_8 А 8», н. з. АТ 0016 АС, з парканом та причепом, так і рух автомобілів марок «ОСОБА_8 А 8», н. з . АТ 0016 АС та «Hyundai , н. з. АО 9119 АХ, до моменту зіткнення. З указаної схеми також убачається, що транспортний засіб марки «ОСОБА_8 А 8», н. з. АТ 0016 АС, рухався прямо по головній дорозі, а також по головній дорозі рухався транспортний засіб марки «Hyundai , н. з. АО 9119 АХ, однак у зустрічному напрямку до автомобіля марки «ОСОБА_8 А 8», н. з. АТ 0016 АС, і при цьому, керований гр. ОСОБА_1 автомобіль здійснював маневр із головної дороги поворот ліворуч ( а. с. 8).

З наявної в матеріалах справи копії рапорту інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_8 вбачається, що 28.09.2017 під час несення служби екіпажем № 02201 у складі ОСОБА_8 та ОСОБА_6, близько 18-ї години, на службовий планшет надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду без потерпілих, яка мала місце на автодорозі Київ-Чоп, 765 км., у смт. Чинадієво. Прибувши на місце події, ними було виявлено транспортний засіб марки Hyundai Santa Fe, державний номерний знак НОМЕР_1, водієм якого була ОСОБА_1, та автомобіль марки «Audi A8», державний номерний знак НОМЕР_2, водієм якого був ОСОБА_3. Поясненнями свідків та очевидців події було встановлено, що ОСОБА_1, керуючи т/з марки Hyundai, здійснювала поворот ліворуч, при цьому, не надавши перевагу в русі т/з «Audi A8», який рухався по зустрічній смузі руху, внаслідок чого, водій т/з «Audi A8», не обравши безпечної швидкості для руху, здійснив наїзд на металевий паркан автостоянки «Укрінтеравтосервіс» та стоячий на ній вантажний причіп, чим завдав власнику автостоянки матеріальну шкоду, та пошкодив свій автомобіль. Ними було складено відповідні протоколи, а саме, щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП ( а. с. 9).

У ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримала наявні в матеріалах справи її письмові пояснення, при цьому, пояснивши, що, маючи намір здійснити поворот ліворуч, повинна була пропустити зустрічний автомобіль, однак, цього не зробила, оскільки вважала, що такий ще далеко, і вона встигне виконати потрібний їй маневр. Також вказала на те, що в момент зїзду автомобіля марки «ОСОБА_8 А 8» з автодороги, її автомобіль вже знаходився на зустрічній смузі руху. З моменту виявлення нею автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3 до моменту з'їзду ним на узбіччя пройшло приблизно 40 секунд. Вважала, що швидкість руху автомобіля, яким керував ОСОБА_3 складала приблизно 80-90 км. за годину.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог передбачених п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що в свою чергу свідчить про законність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 в учиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення, у звязку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що суд не повно зясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам і обставинам, відхиляються яка такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що інспектор роти № 4 взводу № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_6 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий, і що він є зацікавленим у результатах розгляду справи на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувалось під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та її представником адвокатом ОСОБА_9. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обовязків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й достовірних даних про те, що в гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які були допитані вищевказаним інспектором 28.09.2017, і копії письмових пояснень яких містяться в матеріалах справи, були підстави для обмови ОСОБА_1 щодо порушення нею Правил дорожнього руху України, у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, у звязку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не можуть братися до уваги, оскільки ОСОБА_3 є учасником дорожньо-транспортної пригоди й на нього складено протокол за ст. 124 КУпАП, що свідчить про його зацікавленість у результатах розгляду справи, а ОСОБА_5 у момент події знаходилась в автомобілі ОСОБА_3 в якості пасажира, - апеляційний суд, з урахуванням вищенаведених доказів, у тому числі й пояснень самої ОСОБА_1, якими достовірно підтверджено факт порушення нею Правил дорожнього руху України, відхиляє.

Доводи апеляційної скарги про те, що складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам закону, оскільки: всупереч п. 11 розділу 2 Інструкції їй не було розяснено передбачені ст. ст. 55, 56, 59 Конституції України права; інспектором поліції, у порушення вимог п. 9, 10 розділу 2 Інструкції не зазначено відомостей про наявність матеріальної шкоди; у протоколі зазначено, що до нього додаються лише пояснення, однак, фактично були додані копії письмових пояснень, копія протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, копія схеми ДТП і рапорти інспекторів поліції, які при оформленні матеріалів справи жодним чином не визначені та не названі в якості письмового доказу; стислий опис обставин вчинення нібито нею адміністративного правопорушення, що міститься у протоколі, містить певну інформацію щодо спрямованості певних маневрів, що передували події, однак, опис напрямку таких спрямованостей не відповідає іншим обєктивним даним ; інспектор, який склав протокол, допустив істотні порушення під час збирання доказів у справі й складанні протоколу, оскільки внесення уточнень у зміст протоколу шляхом написання рапорту не передбачено жодним нормативно-правовим актом, а складений інспектором Товтом В.М. рапорт від 02.08.2017, тобто за 57 днів до дня події, яка мала місце 28.09.2017, свідчить про наявність у протоколі неправдивої інформації ; в протоколі належним чином не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, тобто не зазначено конкретної назви вулиці, провулку, тощо, чи кілометр автодороги, - апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як такі, що також не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 10.1 Правил дорожнього руху України й жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про винуватість останньої у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що складеним щодо ОСОБА_1 протоколом, доданим до нього рапортом, а також іншими наявними в матеріалах справи документами (копіями документів) підтверджено факт здійснення ОСОБА_1 маневру повороту ліворуч із ненаданням переваги в русі зустрічному транспортному засобу, що також визнано й самою ОСОБА_1 у ході розгляду справи апеляційним судом, і що у свою чергу підтверджує факт порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 4 ст. 122 КУпАП; що вказаними доказами також підтверджено й місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; що порушення працівниками поліції порядку збирання доказів у справі не встановлено; що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить заборон щодо уточнень протоколу про адміністративне правопорушення шляхом написання рапорту. При цьому, зазначення інспектором Товтом В. М. у рапорті дати 02.08.2017, з огляду на те, що в даному документі відображено відомості про подію (ДТП), яка мала місце саме 28.09.2017, апеляційний суд визнає опискою.

З вищенаведених підстав, апеляційний суд не приймає до уваги й відхиляє як такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення й доводи апеляційної скарги про те, що додані до протоколу копії документів, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами її вини, оскільки такі належним чином не засвідчені, зокрема, у порушення порядку засвідчення копій документів, визначеного п. п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів», у нижній частині вказаних копій наявна тільки мокра канцелярська печатка та підпис, який не співпадає ні з підписом інспектора, який склав протокол щодо неї, ні з підписом інспектора, який склав протокол щодо ОСОБА_4; що з наявного в протоколі формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення не зрозуміло суті події, оскільки початок речення не відповідає за смислом його кінцю, а певне субєктивне непереконання саме по собі не може бути причиною настання аварійної обстановки; що у протоколі не вказано які саме дії вона вчинила, що призвели до аварійної обстановки, і до яких саме передбачених ч. 4 ст. 122 КУпАП дій із боку іншого учасника дорожнього руху призвели її дії; що в матеріалах справи відсутня інформація про те, яке саме передбачене ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП порушення, було допущено нею, і як наслідок, спричинило створення аварійної обстановки; що інспектор поліції, який склав протокол не дав належної оцінки тій обставині, що водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді в тій дорожній обстановці, що склалася, і порушив вимоги п. 12.1 Правил, не вибравши безпечної швидкості та значно перевищивши допустиму на даній ділянці дороги швидкість; що починаючи здійснювати маневр повороту, вона розраховувала на дотримання Правил водієм зустрічного транспортного засобу, тобто ОСОБА_3, однак, побачивши, що останній наближається до неї з великою швидкістю, одразу припинила рух, щоб не створити йому перешкоду, а останній, у свою чергу, змінив напрямок руху, і при цьому, не впорався з керуванням і на великій швидкості скерував свій автомобіль у паркан. При оцінці доводів апеляційної скарги у цій частині враховуються пояснення ОСОБА_1 дані під час розгляду справи апеляційним судом, відповідно до яких ОСОБА_1 визнала факт порушення нею вимог Правил дорожнього руху України, у тому числі підтвердила, що, рухаючись по головній дорозі, маючи намір повернути ліворуч із головної дороги на другорядну зобов'язана була пропустити транспортний засіб, який також рухався по головній дорозі по своїй смузі руху і мав перевагу у русі.

При оцінці доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в її діях відсутній склад передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП настає не за будь-які порушення Правил дорожнього руху України, що спричинили створення аварійної обстановки, а лише за порушення, передбачені ч. ч. 1-3 цієї статті, однак, жодна із частин ст. 122 КУпАП не містить таких ознак, які б підпадали під порушення, яке ставиться їй у вину, тобто п. 10.1 Правил, апеляційний суд враховує те, що як встановлено в ході апеляційного розгляду справи й визнано самою ОСОБА_1, остання, здійснюючи маневр повороту ліворуч, не переконалася в безпечності цього маневру для інших учасників руху, чим порушила вимоги передбачені п. 10.1 ПДР, внаслідок чого створила аварійну ситуацію, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Смірнова В. В. обґрунтовано визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на неї у межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних клопотань, у тому числі й про виклик та допит свідків, витребування яких-небудь доказів чи призначення експертизи не заявлялось, і жодних доказів, які б свідчили про незаконність судового рішення надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят гривень), залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан