Справа №592/3697/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/275/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/3697/18 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 22 травня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець Сумської області Білопільського району смт. Миколаївка вул. Шевченка, 21/14

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки огляд на стан спяніння був проведений приладом, що не має сертифікату відповідності, було порушено його право на захист, так як в суді не розяснили його права, свідки судом не допитані.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 22.05.2018 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, 03.04.2018 о 20-49 год. в м. Суми по вул. Степана Бандери, 98, ОСОБА_3 керував автомобілем AUDI A4 1,9 DI н.з. ВМ4692АК в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 204624 від 03.04.2018 (а.с.1), суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення водієм ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, обєктивно підтверджується іншими дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами у справі, а саме:

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння від 03.04.2018, згідно якого ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного спяніння (а.с.3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоровя (а.с.4, 5);

- відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції (а.с.9), згідно яких водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоровя;

- розпискою ОСОБА_7, згідно якої останній зобовязується доставити ОСОБА_3 на його автомобілі до місця проживання (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями ОСОБА_3 щодо обставин правопорушення, який свою вину не визнав.

Разом з тим, як вбачається із відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейських, водій ОСОБА_3 відмовився пройти огляд на стан спяніння на місці у присутності двох свідків, а виявив бажання пройти його у закладі охорони здоровя, а тому письмові показання вказаних вище осіб, апеляційний суд вважає допустимим доказом по справі, оскільки вони ніким не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо проведення огляду на стан спяніння за допомогою не сертифікованого спеціального технічного засобу, то апеляційний суд вважає їх необгрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки порядок сертифікації технічних засобів вимірювальної техніки (в тому числі спеціального технічного засобу «Drager Alcotest-5510 ARJA-0014») і процедура допуску їх до використання визначається виключно ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі Закон).

Зокрема, у відповідності до п.6 і п.7 ч.1 ст.1 Закону, засоби вимірювальної техніки це засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути обєктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності, а затвердження типу засобу вимірювальної техніки це рішення призначеного органу з оцінки відповідності, прийняте на основі звіту про оцінку типу, про те, що тип засобу вимірювальної техніки відповідає встановленим вимогам і може використовуватися у сфері законодавчо регульованої метрології у спосіб, за якого він, як очікується, забезпечить надійні результати вимірювань протягом визначеного періоду часу.

Згідно ч.1 ст.8 Закону, у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів, у тому числі первинна повірка та затвердження типу засобів вимірювальної техніки, проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять: 1) виробники цих засобів; 2) призначені органи з оцінки відповідності; 3) інші субєкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності.

Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами. Призначені органи з оцінки відповідності повідомляють науковому метрологічному центру, уповноваженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрології та метрологічної діяльності, на ведення реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, про видані ними сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Сертифікат затвердження типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено. Порядок ведення реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки встановлюється нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності (ч.1 і ч.2 ст.16 Закону).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі Україні від 13.07.2016 № 1161 (зареєстрований в МЮ 03.08.2016 за № 1081/29211) затверджений Порядок ведення Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, який визначає механізм формування та ведення Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки (далі Реєстр).

Згідно розділів І та ІІ вказаного Порядку, Реєстр є електронною базою даних, що містить відомості про затверджені типи засобів вимірювальної техніки (далі ЗВТ). Формування та ведення Реєстру забезпечуються науковим метрологічним центром ДП «Укрметртестстандарт» шляхом унесення відомостей про затверджені типи ЗВТ та доповнень до них. Унесенню до Реєстру підлягають типи ЗВТ, затверджені призначеними органами з оцінки відповідності. ДП «Укрметртестстандарт» забезпечує оприлюднення Реєстру на своєму веб-сайті.

ДП «Укрметртестстандарт» уносить до Реєстру відомості про затверджений тип ЗВТ на підставі наданих засобами електронного звязку призначеним органом з оцінки відповідності, що затвердив цей тип, копій таких документів, зокрема, сертифіката перевірки типу ЗВТ.

Згідно Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, який міститься на офіційному веб-сайті ДП «Укрметртестстандарт», сертифікат № UA.TR.001 101-17 на тип ЗВТ газоаналізатор Alcotest Drager Safety AG &aaf; Co. KGaA Revalstra?e 1, 23560 Lubeck, Germany був виданий призначеним органом з питань відповідності ДП «Укрметртестстандарт» 05.10.2017 та діє до 05.10.2027.

Газоаналізатор Alcotest 5510, виробник Drager Safety AG &aaf; Co. KGaA, Німеччина, підлягав повірці, за результатами якої було встановлено, що цей ЗВТ відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013.

Таким чином, враховуючи вказані вище положення законодавства України щодо єдиного порядку сертифікації та повірки законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень при застосуванні відносно ОСОБА_3 спеціального технічного засобу «Drager Alcotest-5510 ARJA-0014» працівниками закладу охорони здоровя для його огляду на стан алкогольного спяніння.

Будь-яких доказів того, що огляд на стан спяніння був проведений відносно ОСОБА_3 за допомогою спеціального технічного засобу, який не мав сертифікату відповідності, апеляційним судом встановлено не було.

Згідно встановленої вказаним законодавством України процедури огляд водія на стан сп'яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), а тому апеляційний суд не може прийняти до уваги твердження апеляційної скарги про порушення установленого порядку огляду на стан сп'яніння, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Зазначені вище положення законодавства щодо процедури направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння і проведення такого огляду чітко передбачають межі повноважень службових осіб, які здійснюють такий огляд, їх права і обовязки, які на думку апеляційного суду були дотримані у повному обсязі.

Що стосується підстав, за яких огляд на стан сп'яніння визнається недійсним, то вони чітко визначені у законі і не узгоджуються з позицією захисту особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому доводи його апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі».

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозвязку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому твердження останнього щодо невідповідності висновків судді суду першої інстанції фактичним обставинам даної справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, при розгляді справи у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 22 травня 2018 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.