19.02.2018 227/413/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року м. Добропілля
Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білопілля Сумської області, громадянина України, військовослужбовця, командира бойової машини військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
12 лютого 2018 року, ОСОБА_1 , перебував на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у нетверезому стані, у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Протягом року ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення відповідно до постанови Добропільського міськрайонного суд Донецької області від 29 листопада 2017 року.
ОСОБА_1 в відкритому судовому засіданні підтвердив факт скоєння ним правопорушення.
Суд, вислухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП знайшла своє підтвердження. Оскільки ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем 12 лютого 2018 року перебував на території військової частини в нетверезому стані (в стані алкогольного сп`яніння), при цьому раніше, протягом року його було піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення.
Стан алкогольного сп`яніння, підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 , службовою характеристикою, протоколом А1476 №030 від 12.02.2018 року.
До протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не додані докази на підтвердження того, що адміністративне правопорушення вчинене ним в умовах особливого періоду.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону» особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
Посилання у протоколі на вчинення ОСОБА_1 правопорушення в особливий період є безпідставним.
Указ в.о. Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 затверджено ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII. Згідно п. 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. ЗУ від 17 березня 2014 року № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме 18 березня 2014 року. Відповідно до п. 3 зазначеного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом. Таким чином, 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 ст. 1 ЗУ «Про оборону України» та абзацу 4 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, тривалість якого пов`язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено п. 3 Указу, тобто 45 діб. Отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 становила 45 діб: з 18 березня 2014 року по 02 травня 2014 року.
Згідно Указів Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 06 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014, від 14 січня 2015 року № 15, затверджених Законами України, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 02 травня 2014 року; з 07 травня 2014 року по 21 червня 2016 року; з 24 липня 2014 року по 07 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.
Таким, чином, станом на момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 12 лютого 2018 року, особливий період не діяв.
У зв`язку з тим, суд вважає за необхідне виключити кваліфікуючу ознаку як «в умовах особливого періоду».
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд врахував особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, характер вчиненого правопорушення та небезпеку можливих наслідків, приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у вигляді штрафу. Саме таке стягнення, на думку суду, буде достатнім для виправлення правопорушника та попередженням вчинення ним нових адміністративних правопорушень.
Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Керуючись п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 33, 172-20, 221, 283, 284 КУпАП України, суд,
У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова суду може бути оскаржена в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя В.М. Любчик

19.02.18