АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/223/2018 Постанова винесена суддею Яценко Н.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника Прохорова О.О., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Маріуполь Донецької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1),

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1

ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_2 10 вересня 2017 року о

00 год. 10 хв. керував автомобілем марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, по вул. Богатирська в м. Києві (КП Богатирська в напрямку м. Києва), з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року та закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свого прохання апелянт зазначає, що в справі відсутні докази його вини у вчиненні правопорушення, а суд першої інстанції в порушення вимог ст. 245 КУпАП здійснив розгляд справи не об'єктивно та поверхнево, безпідставно не врахував його пояснень про те, що він транспортним засобом не керував, а лише знаходився біля нього та доставав речі із салону автомобіля, при цьому суд не допитав двох свідків щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вважає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, всупереч висновку суду, є доказом його невинуватості, оскільки не підтверджує факт керування ним транспортним засобом, а та обставина, що в салоні його автомобіля перебував пасажир не свідчить про те, що він керував транспортним засобом. У той же час акт тимчасового затримання автомобіля жодним чином не доводить його вину у вчиненні правопорушення, а протокол є лише підставою для розгляду справи судом, а не доказом винуватості.

Крім того, звертає увагу на те, що поліцейський в порушення п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок), не направив його для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника Прохорова О.О. на підтримкуапеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши інспекторів патрульної поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та змісту судового рішення вбачається, що суддя місцевого суду під час розгляду цієї справи вислухав пояснення порушника, дослідив письмові докази, переглянув відеозапис з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського, та, проаналізувавши у постанові всі докази в сукупності та взаємозв'язку між собою, повно та всебічно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, надав усім доказам об'єктивну оцінку з належним обґрунтуванням неприйняття доводів ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях складу правопорушення, отже дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_2, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується даними, які містяться:

- впротоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 107788 від 10 вересня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а.с. 1);

- уписьмових поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 10 вересня 2017 року о 00 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Богатирська, 30 від проходження огляду на стан сп'яніння та жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не указали (а.с. 2);

- урапорті за підписом поліцейських ОСОБА_8 та ОСОБА_5, в якому зазначено, що 10 вересня 2017 року під час несення служби згідно з дислокацією на СП-501 по вул. Богатирська в м. Києві був зупинений автомобіль «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2; під час спілкування з водієм відчувався різкий запах алкоголю з порожнини рота, а тому по спецлінії було викликано патруль патрульної служби 551 «форд»; щодо водія було складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП, автомобіль поміщено на штраф майданчик (а.с. 3);

- у акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_2, від 10 вересня 2017 року (а.с. 4);

- у відеозаписі з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксовані події за участю поліцейських та водія ОСОБА_2, в тому числі й ті, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.16).

Доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду є необґрунтованими.

Підстав вважати рішення судді місцевого суду таким, що постановлено без дотримання вимог ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП, у суду апеляційної інстанції немає.

Між тим, з метою додаткової перевірки пояснень ОСОБА_2 про те, що він транспортним засобом не керував, які перевірялися і суддею місцевого суду, безпосередньо в судовому засіданні суду апеляційної інстанції були допитані інспектори патрульної поліції ОСОБА_4 і ОСОБА_5, досліджений відеозапис з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції поліцейський ОСОБА_4, 10 вересня

2017 року він перебував у складі патрульного екіпажу та по вул. Богатирська (КПП) оформлював матеріал про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП щодо іншого водія. В цей час в сторону м. Києва рухався транспортний засіб марки «Рено», який, не доїхавши до КПП, зупинився біля краю проїзної частини. Завершивши процедуру оформлення документів щодо іншого водія, він підійшов до автомобіля «Рено» та поцікавився у водія, що трапилося, на що ОСОБА_2 повідомив про поломку автомобіля. В салоні автомобілі «Рено» знаходилась дівчина, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні. Під час спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а тому запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп'яніння, від якого той відмовився в присутності двох свідків, у зв'язку з чим щодо ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підписів та пояснень у протоколі ОСОБА_2 відмовився, став заперечувати факт керування автомобілем. Оскільки транспортний засіб суттєво заважав іншим учасникам дорожнього руху, він був евакуйований на штраф майданчик.

Пояснення в суді поліцейського ОСОБА_5 суттєво не відрізняються від пояснень свідка ОСОБА_4, при цьому свідок наполягав на тому, що ОСОБА_2 керував автомобілем до його зупинки, а коли були виявленні у нього ознаки сп'яніння, й було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, від якого водій відмовився.

Показання свідків узгоджуються з відомостями, зафіксованими у відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, аналіз яких в свою чергу, з огляду на характер розмов між ОСОБА_2 та поліцейськими, свідчить про необґрунтованість доводів апелянта про те, що він взагалі не керував транспортним засобом о 00 год. 10 вересня 2017 року. Крім того, враховуючи місце розташування автомобіля, можна дійти висновку про нещирість пояснень ОСОБА_2 в частині того, що він автомобіль припаркував задовго до появи поліцейських і на тривалий час та повернувся до автомобіля виключно для того, щоб забрати власні речі, бо не планував його використовувати, оскільки вживав алкогольні напої.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції п. 6 Порядку, а саме не направлення його для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я, є безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП що відповідає і п. 6 Порядку, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, до того ж за змістом п. 6 Порядку в таких випадках поліцейський направляє особу для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Між тим, з фактичних обставин правопорушення, які правильно встановив суддя місцевого суду на підставі досліджених доказів, слідує, що ОСОБА_2 відмовився як від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, так і від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, а тому і відсутні підстави вважати дії поліцейських такими, що не відповідають вимогам п. 6 Порядку.

За вказаних обставин, вважаю, що усі докази у справі є належними і допустимими, в сукупності доводить винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та спростовують доводи апелянта про протилежне.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог ст. 33,

ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Оскільки апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки судді місцевого суду в постанові від 14 листопада 2017 року відповідають фактичним обставинам справи і не спростовуються доводами апелянта, відсутні й підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко