Справа № 157/2844/17 Провадження №33/773/7/18 Суддя в 1 інстанції: Гамула Б. С.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

секретаря Гладкого В.В.,

особи, що притягується до відповідальності, - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера, до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 26 серпня 2017 року біля 08 год. 14 хв. на вул. 1 Травня в м. Камені-Каширському керував власним автомобілем марки «Ford Transit Connect», номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вважає, що постанова винесена з недотриманням норм матеріального права, а в матеріалах справи відсутні достовірні докази, які б підтверджували саме факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Просить постанову скасувати, а справу направити на новий розгляд. Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропустив його з поважних причин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, приходжу до висновку, що слід поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до ст. 294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Як вбачається з постанови суду справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглядалась без його участі, відомості про його повідомлення про час та дату слухання та про отримання копії постанови від 20.09.2017 року в матеріалах справи відсутні. Вищевказану постанову отримав лише 09.11.2017 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1зазначеного у постанові суду адміністративного правопорушення, підтверджується перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав відповідну юридичну оцінку, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 037940 від 26.08.2017 року;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знищують увагу та швидкість реакції №219 від 26.08.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння, та що показник технічного засобу Alcotest 6510 становить 1,66 % проміле;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.08.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння;

- записом відео реєстратора з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» на що останній погодився, однак коли було запрошено двох свідків для підтвердження процедури освідування на стан алкогольного спяніння, ОСОБА_1 відмовився проходити тест на місці. Погодившись на пропозицію поліцейських проїхати в медичний заклад для проходження зазначеного огляду останній в Камінь-Каширській центральній районній лікарні пройшов огляд на стан алкогольного спяніння, результат якого становив 1,66 % проміле. Крім того з вказаного запису вбачається, що ОСОБА_1 вказав, що вживав спиртне.

З показань даних в судовому засіданні поліцейськими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що у ОСОБА_1 були зовнішні ознаки алкогольного спяніння, а саме запах з порожнини рота та нечітка вимова, у звязку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестеру «Драгер» на що він погодився, однак згодом, коли було запрошено свідків для підтвердження процедури освідування, відмовився від огляду на місці та погодився проїхати в лікарню для огляду на стан алкогольного спяніння. В лікарні під час проходження огляду на стан алкогольного спяніння було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння, та що показник технічного засобу Alcotest 6510 становив 1,66 % проміле.

З огляду на вищенаведене та оцінивши всі матеріали справи в сукупності приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, а тому дії останнього вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що алкотестер міг показати, що він перебував у стані алкогольного спяніння, так як вживає лікарський засіб «Валокордин», який містить в собі спирт не заслуговують на увагу, оскільки з дослідженого відео з нагрудної відеокамери вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово вказував, що вживав спиртне.

Що стосується твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про необхідність направлення матеріалів справи на новий розгляд, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ч.8 ст.294 КпАП України передбачено виключний перелік рішень, які має право постановлювати суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Крім того не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 про наявність підстав для скасування постанови внаслідок неповідомлення його про час та місце судового розгляду, оскільки ОСОБА_1 неодноразово надсилалися судові повістки про виклик до суду на адресу, вказану останнім в протоколі про адміністративне правопорушення, розписки з яких повернулися до суду з відміткою, що за вказаною адресою ОСОБА_1 відсутній, а родичі (дядько) від отримання повістки відмовився. Наведене свідчить про те, що судом було вжито достатніх заходів для своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_1 про виклик до суду.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1, відповідає вимогам ст.23, 33 КпАП України.

Суддею прийняте законне та обґрунтоване рішення. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи, які тягнули б за собою скасування постанови, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 16.01.2018р.

Суддя В.В. Гапончук

помічник судді О.В. Курбай