Провадження № 33/779/85/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, фахівця в галузі права - ОСОБА_2, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та клопотання про поновлення строку на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.10.2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, який не працює

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив постанову суду скасувати як незаконну, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, разом з цим, апелянт вказує на закінчення строків притягнення його до адміністративної відповідальності. Водночас просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки його не було повідомлено про час слухання справи, внаслідок неналежного з'ясування судом обставин справи, зокрема - місця його проживання, тому всі листи були направлені судом не на його адресу мешкання. Вказує, що про існування постанови дізнався 19.01.2018 року після отримання відповіді суду на його звернення щодо стану розгляду справи. В обґрунтування доводів незаконності постанови судді, апелянт посилається на те, що судом порушено як норми матеріального, так й норми процесуального права. Вважає, що суд не з'ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам, спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду. Апелянт стверджує, що він не керував транспортним засобом, а вийшов з будинку з метою скласти речі у багажник автомобіля, коли до нього підійшли працівники поліції для перевірки документи, та почувши, начебто, від нього запах спиртного, надали прилад Драгер, повідомивши, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, на його прохання поїхати в медичний заклад, працівники поліції заперечили. Апелянт вказує, що алкоголь він не вживав та за кермом не їхав, згоду з результатами Драгера він не висловлював. Вважає, що твердження працівників поліції, за відсутності інших об'єктивних доказів, не можуть братися до уваги, оскільки поліцейські не можуть бути залучені як свідки по справі. Посилається на те, що немає жодних доказів, перелічених в ст. 251 КУпАП, які б засвідчували саме факт керування апелянтом транспортним засобом в годину, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення. Також, на підтвердження своєї невинуватості, апелянт посилається на те, що його не було відсторонено працівниками поліції від керування транспортним засобом, як того вимагає ст. 265-2 КУпАП. Апелянт вважає, що працівники поліції порушили вимоги п. 3, п. 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), оскільки не надали на його прохання сертифікат та свідоцтво про повірку технічного засобу Drager Alcotest 6810, та вказані документи не додані й до матеріалів провадження. Вважає, що суддя порушив вимоги ст.ст. 278, 283 КУпАП, оскільки під час підготовки справи до розгляду не перевірив правильність складання протоколу, зокрема в частині місяця проживання апелянта.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_3 13.10.2017 року о 01-00 год. в м.Івано-Франківську, по вул. Довженка, 21Б, керував транспортним засобом марки "Мерседес Бенц", д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 а) ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія, за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер" в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого останнього було визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду з'явився фахівець в галузі права - ОСОБА_2, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено.

ОСОБА_2 повідомив, що до початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції ним жодних заяв не направлялось ані поштою, ані безпосередньо до суду.

В судове засідання не з'явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3, якого належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. Зі слів фахівця в галузі права - ОСОБА_2, що представляє інтереси останнього, ОСОБА_3 відомо про час розгляду справи, проте у зв'язку із зайнятістю він не зміг прибути у судове засідання.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - задовольнити частково, постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Даних про те, що ОСОБА_3 було належним чином повідомлено судом першої інстанції про місце та час розгляду справи, матеріали справи не містять, що свідчить про порушення його прав в адміністративному процесі, що передбачені ст. 268 КУпАП.

Так, в матеріалах провадження є розписка про виклик ОСОБА_3 до місцевого суду на 31.10.2017 року о 09-12 год., проте відмітки щодо одержання ОСОБА_3 повістки про виклик, або іншого доказу на підтвердження факту отримання останнім сповіщення, немає (а.с. 9).

В обґрунтування поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 посилається на те, що про існування постанови йому стало відомо лише 19.01.2018 року, а саме після отримання відповіді суду на його звернення щодо стану розгляду справи.

З урахуванням викладеного, постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_3 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оскільки судом першої інстанції були порушені права ОСОБА_3, зокрема права на захист, вважаю, що за таких обставин, постанова суду як незаконна підлягає скасуванню.

Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності та оцінивши докази, доходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою.

Вважаю встановленим, що ОСОБА_3 13.10.2017 року о 01-00 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Довженка, 21Б, керував транспортним засобом марки "Мерседес Бенц", д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, порушивши п.2.9 «а» ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія, за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння підтверджується зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №222181 від 13.10.2017 року (а.с. 1); результатом тесту на алкоголь за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 4,5).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, є належними, допустимими та достовірними.

Сукупності зібраних доказів, в їх взаємозв'язку, достатньо для прийняття рішення по справі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР БР №222181 від 13.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 13.10.2017 року о 01-00 год. в м. Івано-Франківськ, по вул. Довженка, 21Б, керував транспортним засобом марки "Мерседес Бенц", д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.9 «а» ПДР України (а.п. 1).

Протокол підписаний як уповноваженою на те особою - інспектором роти №3 БУПП у м. Івано-Франківську - ОСОБА_7, так й особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, де в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» міститься запис: «Відмовився» (а.п. 1).

Матеріали провадження не містять жодних зауважень з боку ОСОБА_3 щодо незаконних дій працівників поліції під час складання ними протоколу про адміністративне правопорушення, так само як й будь-яких інших клопотань, останнього, з цього приводу.

В той же час, при складенні протоколу, ОСОБА_3 були роз'ясненні його права і обов'язки, передбачені як ст. 63 Конституції України та й ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього (а.с. 1). Відповідно, апелянту були відомі вказані вище права, зокрема й право заявляти клопотання.

До матеріалів провадження долучена роздруківка результату тесту, проведеного за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, показник якого становив 1,53 % (промілє). На вказаній роздруківки з технічного засобу міститься підпис ОСОБА_3 (а.п. 2), що фактично свідчить про його згоду як на проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу, так й з його показником, оскільки жодних зауважень з приводу незгоди останнього з цим, матеріали провадження не містять.

Вказаний результат технічного засобу з показником у 1,53% засвідчили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у долучених до протоколу про адміністративне правопорушення поясненнях (а.п. 4-5).

Відповідно до п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів чітко зазначені ознаки алкогольного сп'яніння ОСОБА_3, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, а також зазначений показник результату огляду на стан сп'яніння у виді - 1,53% (промілє), та міститься підпис ОСОБА_3 в графі «з результатами згоден» (а.п. 3).

З наведеного вбачаться, що працівники поліції діяли відповідно до вимог Інструкції, та саме наявність у водія ОСОБА_3 таких ознак як: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, надали працівникам поліції законні підстави для проведення огляду останнього на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціального технічного засобу - «Drager Alcotest 6810».

В той же час, виключно у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Проте, матеріали провадження не містять жодних доказів на підтвердження доводів апелянта в частині того, що він не вживав алкоголь, не висловлював згоду з результатами Драгера та просив працівників поліції провести огляд в медичному закладі.

Діючим законодавством, а саме ст. 266 КУпАП, не заборонено самостійного проходження водієм огляду на стан сп'яніння, у разі його не згоди з показником технічного засобу «Drager Alcotest 6810», в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Проте, ані ОСОБА_3, ані фахівець в галузі права - ОСОБА_2 не надали доказів, на спростування вказаного вище результату огляду щодо ОСОБА_3 в частині наявності алкогольного сп'яніння, а також не надали жодних доказів на їх звернення до компетентних органів зі скаргою на незаконні дії працівників поліції.

Наданими суду матеріалами поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Твердження апелянта в частині того, що він не керував транспортним засобом є безпідставне, оскільки огляду на стан сп'яніння, згідно п. 2 Розділу І Інструкції, підлягають виключно водії транспортних засобів. Отже, сам факт згоди ОСОБА_3 пройти перевірку за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» свідчить про те, що він був водієм транспортного засобу та керував ним.

Вважаю, що така обрана ОСОБА_3 позиція захисту, як те, що він не вживав алкоголь та не керував транспортним засобом, має на меті уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення, оскільки жодних зауважень з приводу його незгоди як з результатами огляду, так й з викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення фактичними обставинами справи, ОСОБА_3 не заявляв.

Вважаю вказаний огляд таким, що проведений у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858.

Стосовно доводів апелянта в частині того, що працівниками поліції на його прохання не було надано сертифікату відповідності на газоаналізатор Драгер Алкотест 6810 та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, то вважаю їх безпідставними, оскільки в матеріалах провадження відсутнє будь-яке письмове прохання ОСОБА_3 з цього приводу.

Апелянтом не подано жодних доказів, які б свідчили, що спеціальний технічний засіб Drager Alcotest 6810, який використовували працівники поліції, не мав сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на час проведення огляду.

Під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження також доводи апелянта про те, що при використанні спеціального технічного засобу, працівниками поліції порушені правила його експлуатації.

З роздруківки результату технічного приладу Drager Alcotest 6810, застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_3, вбачається, що вказаний технічний засіб пройшов калібрування 19.09.2017 року (а.п. 2), що свідчить про його придатність до застосування.

Таким чином доходжу висновку, що використаний працівниками поліції технічний прилад - Drager Alcotest 6810, який згідно норм діючого законодавства, в разі проведення офіційних вимірів, підлягав періодичній повірці з частотою не рідше 1 разу в 12 місяців, пройшов таку повірку в належний строк.

Безпідставними належить визнати доводи апелянта про те, що його обвинувачення ґрунтується виключно на показаннях працівників поліції, які не мають права братись до уваги та свідчити по справі.

Так, свідками по справі зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в той час як працівники поліції, що були присутніми під час проведення огляду є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в протоколі про адміністративне правопорушення засвідчили виключно встановлені ним факти, що не відносять до їх особистих пояснень як свідків.

Доводи апелянта про те, що у порушення вимог ст. 265-2 КУпАП, працівниками поліції його не було відсторонено від керування транспортним засобом, не є безумовним доказом відсутності в його діях складу ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у водія ОСОБА_3 тимчасово вилучено посвідчення водія серії ВАН 858817, та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії ТД 732522 (а.п. 1).

Стосовно доводів апелянта в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушення вимог закону, оскільки в ньому неправильно відображено місце проживання ОСОБА_3, то це не є обставиною, що свідчить про невинуватість останнього у інкримінованому йому правопорушенні, оскільки вказані відомості записуються працівниками поліції зі слів особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто були записані зі слів - ОСОБА_3

Таким чином, доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання на те, що справа підлягає закриттю саме з підстави відсутності складу адміністративного правопорушення в діях останнього, є безпідставним, та таким, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, в діях ОСОБА_3 є склад даного адміністративного правопорушення.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.10.2017 року, якою ОСОБА_3, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло