Провадження № 33/779/51/2018
Категорія ч.2 ст.172-6 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю прокурора Сапожнікової Ю.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

та його захисника адвоката Мнишенко І.Є.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Долина Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 одруженого, працюючого головним державним інспектором відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, та стягнуто 320 грн. 00 коп. судового збору,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, у відповідності до підпунктів «В» та «Е» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Адміністративне правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Згідно наказу Івано-Франківської митниці ДФС №73-к від 23.02.2016 головного державного інспектора відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_2 з 23 лютого 2016 року переведено на посаду головного державного інспектора відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС.

Згідно підпунктів «В», «Е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є суб'єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстру) та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 ЗУ «Про запобігання корупції» шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використання програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 29.03.2017 подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік (гіперпосилання на Декларацію ОСОБА_2 в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування-https://public.nazk.gov.ua/declaration/02651643-b863- 4e5c-8fe5-740e05c473ee.

Згідно умов договору купівлі-продажу № 2641/2017/536831 від 12.07.2017 ОСОБА_2 отримав дохід від продажу рухомого майна - автомобіля марки ВАЗ 21112, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 в сумі 89 469,38 грн.

Враховуючи, що сума отриманого доходу перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2017 року (80000 гривень), у ОСОБА_2 на виконання вимог ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції» виник обов'язок у десятиденний термін з моменту отримання доходу письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, тобто упродовж періоду з 00.00 13.07.2017 до 23.59 22.07.2017.

Однак, відповідно до відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 станом на 22.07.2017 не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а зробив це несвоєчасно 23.07.2017 року (гіперпосилання на повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_2 в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування- https://public.nazk.gov.ua/declaration/0272fb23-e5af-49c8-a835- 66d29747644b.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Свою позицію мотивує тим, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду.

Зокрема, вказує, що 12 липня 2017 року між ним та ОСОБА_4 досягнуто домовленості про продаж автомобіля ВАЗ-21112, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 за кошти, еквівалентні 3000 (три тисячі) доларів США.

У вказаному договорі було вказано оцінку автомобіля, сума якої становила 89469,38 грн., відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 690 від 08.07.2017р. Адміністратором сервісного центру ОСОБА_5 було надано пояснення, що вказана у договорі сума не впливає на суттєві умови договору, не пов'язана з виконанням умов договору та потрібна лише для оподаткування операції купівлі-продажу. Разом з тим, п. 173.2 ст. 173 Податкового кодексу України встановлено що як виняток із положень пункту 173.1 цієї статті, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року одного з об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, не підлягає оподаткуванню, а відтак не підлягає оцінці. Належний йому автомобіль було продано вперше протягом року, а отже, він не підлягав оцінці й оподаткуванню.

Крім того, вказує, що укладаючи 12.07.2017 договір купівлі-продажу автомобіля 2641/2017/536831 у Територіальному сервісному центрі РСЦ МВС в м. Івано-Франківську, він та ОСОБА_4 скористались типовим договором купівлі-продажу. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу, згідно з якою зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). Тобто, в укладеному ними договорі (п. п. 2.1, 2.2) передбачено, що передача транспортного засобу та право власності на нього переходить від продавця до покупця після повної оплати вартості та складання Акту приймання-передачі. Відповідно, 12.07.2017, в момент підписання договору купівлі-продажу та складання акту приймання-передачі, фактичної оплати вартості автомобіля ВАЗ 21112 не відбулося, він підписав договір купівлі-продажу та акт лише для формальної реєстрації транспортного засобу на ім'я покупця. При цьому ОСОБА_4 особисто передав йому технічний паспорт автомобіля, який зберігався у нього до фактичної передачі йому коштів, яка відбувалась у присутності свідка ОСОБА_6 та підтверджується Актом приймання - передачі автомобіля від 18.07.2017.

Вказує, що 12.07.2017, в момент підписання договору купівлі-продажу та складання акту приймання-передачі фактичної оплати вартості автомобіля ВАЗ 21112 не відбулося і він підписав договір купівлі-продажу та акт лише для формальної реєстрації транспортного засобу на ім'я покупця.

Вважає, що суд дійшов помилкових висновків та не встановив розмір отриманого ним доходу внаслідок продажу автомобіля та момент його отримання і безпідставно кваліфікував його дії (бездіяльність) за ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції:

- ОСОБА_2 та його захисник адвокат Мнишенко І.Є. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду без змін.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши доводи апелянта, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, які мають істотне значення для правильного, об'єктивного та справедливого розгляду справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю доказів, які було досліджено в судовому засіданні, а саме протоколом №121 про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.2017 року, рапортом оперуповноваженого УЗЕ в Івано-Франківській області ОСОБА_7 від 07.12.2017, договором купівлі-продажу № 2641/2017/536831 від 12.07.2017, актом приймання-передачі транспортного засобу від 12.07.2017, скріншотом витягу з інтернет ресурсу ЄДРСР, послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_2, листом Адміністративного департаменту Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.10.2017 за №93-05/36041/17, іншими матеріалами справи.

Зі змісту доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 та його пояснень в суді першої інстанції та в ході розгляду справи в апеляційній інстанції вбачається, що він не заперечує, що є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», однак вважає, що сума отриманого ним доходу за продаж автомобіля марки ВАЗ 21112 , не перевищувала встановлений ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» розмір доходу, який підлягає декларуванню, а подана ним декларація про суттєві зміни у майновому стані була подана ним вчасно у встановлений законом строк.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат Мнишенко І.Є. та ОСОБА_2 стверджували, що останній не мав можливості своєчасно подати декларацію про суттєві зміни у майновому стані з поважних причин.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи апеляції ОСОБА_2 та його захисника адвоката Мнишенко І.Є. мають суперечливий характер, оскільки містять певні протиріччя щодо обставин, на які вони посилаються.

Зокрема, ОСОБА_2 посилається на те, що 12.07.2017 року під час підписання договору купівлі-продажу та складання акту приймання-передачі фактичної оплати вартості автомобіля ВАЗ 21112 не відбулося і він підписав договір купівлі-продажу та акт лише для формальної реєстрації транспортного засобу на ім'я покупця, вказавши у договорі ціну продажу транспортного засобу в розмірі 89469грн.38 коп., що не відповідає дійсності , оскільки продаж автомобіля було вчинено за суму , яка еквівалентна 3000 доларам США.

Вищевказані доводи ОСОБА_2 повністю спростовуються копією договору купівлі-продажу № 2641/2017/536831 від 12.07.2017, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав дохід від продажу рухомого майна - автомобіля марки ВАЗ 21112, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 в сумі 89 469,38 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що згідно п.п. 2.1., 2.2. даного договору, передача Транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна, та оформляється актом приймання-передачі у двох примірниках, які підписуються Сторонами. Право власності на Транспортний засіб переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що відповідно до акту приймання-передачі транспортного засобу від 12.07.2017, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_2 здав, а ОСОБА_4 прийняв транспортний засіб марки ВАЗ 21112, номер кузова НОМЕР_1 та даний акт підписаний сторонами.

Зі змісту копії реєстраційної картки ТЗ вбачається, що 12.07.2017 року на підставі договору купівлі-продажу №2641/2017/536831 від 12.07.2017 відбулась перереєстрація транспортного засобу марки ВАЗ 21112, номер кузова НОМЕР_1 на ОСОБА_4

Вищевказані докази повністю підтверджують той факт, що саме 12.07.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу №2641/2017/536831 від 12.07.2017 та складено акт приймання-передачі транспортного засобу, відповідно до яких ОСОБА_2 було отримано дохід у розмірі 89 469,38 грн.

Розмір отриманого ОСОБА_2 доходу підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу, який було підписано ним власноруч та висновком експертного автотоварознавчого дослідження №690 про оцінку транспортного засобу від 08 липня 2017 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21112 1.6і 61 5МТ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату оцінки складає 89469 грн.38 коп.

Вказаний розмір отриманого доходу також підтверджується даними Єдиного державного реєстру декларацій, відповідно до якого 23.07.2017 року ОСОБА_2 власноручно вніс до вказаного реєстру дані про те, що дохід від відчуження рухомого майна складає 89470 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що враховуючи, що сума отриманого ОСОБА_2 від продажу транспортного засобу доходу перевищувала 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2017 року (80000 гривень), останній на виконання вимог ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції» був зобов'язаний у десятиденний термін з моменту отримання доходу письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, тобто упродовж періоду з 00.00 13.07.2017 до 23.59 22.07.2017.

Так, відповідно до відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 станом на 22.07.2017 не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а зробив це несвоєчасно 23.07.2017 року (гіперпосилання на повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_2 в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування- https://public.nazk.gov.ua/declaration/0272fb23-e5af-49c8-a835- 66d29747644b.

Так, з об'єктивної сторони правопорушення, передбачені ст.172-6 ч. 2 КУпАП можуть виражатись щодо суттєвих змін у майновому стані у двох формах:

1) неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані;

2) несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено обов'язок суб'єкта декларування письмово повідомити НАЗК у 10-денний строк з моменту отримання доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2017р. про суттєві зміни у його майновому стані, ця інформація вноситься до ЄДРД, оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК з метою перевірки її достовірності у наступному.

Таким чином, якщо суб'єкт правопорушення зробив одне із зазначених письмових повідомлень на 11-й день або пізніше його діяння треба кваліфікувати як несвоєчасне повідомлення, а якщо взагалі його не зробив - як неповідомлення.

Аналіз вказаної норми приводить до висновку, що склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП є формальним і обов'язковим елементом його об'єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно відповіді Адміністративного департаменту Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.10.2017 за №93-05/36041/17, ОСОБА_2 зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» 18.03.2017 о 13:12. (а.с. 55).

Судом першої інстанції була проаналізована послідовність дій ОСОБА_2 як користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», в результаті чого було встановлено, що він 23.07.2017 о 09:49:35 в розділі «Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані» вчинив дію «створено чернетку», 23.07.2017 о 10:13:58 натиснув кнопку «зберегти чернетку», та 23.07.2017 о 10:32:53 натиснув кнопку «Подати документ»»; 23.07.2017 о 10:33:12 «Подання документу підтверджено ЕЦП, документ подано»; 23.07.2017 о 10:33:13 та 10:34:55 в розділі «Мої документи» вчинив дію «переглянуто» (а.с. 56-65).

Вищевказані дані свідчать про те, що ОСОБА_2 розуміючи, що він є суб'єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», отримавши дохід, який свідчить про суттєві зміни в майновому стані та підлягає декларуванню, усвідомлюючи протиправний характер своєї дії, мав технічну можливість внести вищевказану інформацію до Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією», при вирішенні питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації та суб'єктивну сторону правопорушення, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до положень ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 стосовно того , що він не мав можливості своєчасно внести інформацію про суттєві зміни у майновому стані протягом встановленого законом строку з поважних причин.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 стверджував, що в період з 18.07.2017 року по 21.07.2017 року він знаходився на амбулаторному лікуванні в Міський поліклініці №4 м. Івано-Франківська у зв'язку з гіпертонічним кризом, а також те, що він займався організацією річниці з дня смерті своєї матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Враховуючи сутність вищевказаних обставин та приймаючи до уваги характер дій, які у відповідності до вимог закону повинен був вчинити ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що вказані конкретні причини не перешкоджали апелянту внести необхідну інформацію до Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначає правопорушення, пов'язане з корупцією як діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, для кваліфікації діяння за ч.2 ст.172-6 КУпАП не вимагається наявність корупційного інтересу, адже йдеться про вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а не корупційного правопорушення. Правопорушення, пов'язане з корупцією, не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження.

Стаття 52 Закону України «Про запобігання корупції» вимагає від суб'єкта декларування у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції.

Таким чином, враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, у відповідності до підпунктів «В» та «Е» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки він несвоєчасне повідомив про суттєві зміни у майновому стані.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності та ступінь його вини.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області підпис О.П. Васильєв

З оригіналом згідно. Суддя О.П. Васильєв