Провадження № 3/761/31/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: ОСОБА_1 та його захисника- адвоката Скороход В.С., прокурора відділу Генеральної прокуратури України - Кіч О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Червоногвардійськ Донецької області, проживає: АДРЕСА_1 зареєстрований : АДРЕСА_2 працює заступником директора з технологічних питань Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин»,

за ч.1,2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно проколу про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2018 року, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідності до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в приміщенні Підприємства за адресою: вул. Сім'ї Хохлових 14, м. Київ, -119, в порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 28 Закону, вчиняв дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: при вирішенні питання щодо преміювання та встановлення надбавок працівникам підприємства, у тому числі собі та своїй дружині ОСОБА_4 під час видання ним відповідних наказів. Зазначено про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, вчинення якого пов*язують з тими обставинами, що при прийнятті вказаних рішень між приватним майновим інтересом в.о. директора підприємства ОСОБА_1, обумовленим у матеріальному заохоченні себе та близької особи - дружини, та його службовими повноваженнями виник реальний конфлікт інтересів, який вплинув на об'єктивність та неупередженість при видачі вищезазначених наказів.

Вказали, що факт самостійного розгляду питання і прийняття рішення ОСОБА_1 щодо розміру премій, надбавок, якості і повноти виконання ним та його дружиною виробничих завдань і функцій знайшло своє відображення у вищезазначених наказах, було обставинам, які викликали суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що впливало на об'єктивність і неупередженість прийняття ним рішення, або на вчинення чи не вчинення під час виникнення зазначених повноважень.

Так, ОСОБА_1, порушуючи вимоги статті 28 Закону, будучи посадовою особою публічного права, незважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, свідомо протягом серпня - грудня 2015 року, та січня 2016 року не повідомив у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вирішення питання про преміювання встановлення надбавок стосовно себе та близької особи - своєї дружини. Зазначили, що факт неповідомлення безпосереднього керівника про наявність зазначеного вище реального конфлікту інтересів при видачі наказів підтверджується інформацією Держспоживслужби, що зазначена у листі від 25.07.2017, відповідно до якої Держспоживслужба не отримувала повідомлення від ОСОБА_1 щодо наявності у нього конфлікту інтересів.

У зв*язку з такими обставинами стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2017 року за ознаками ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Відповідно до змісту протоколу ОСОБА_1, перебуваючи на посаді виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідності до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в приміщенні Підприємства за адресою: вул. Сім'ї Хохлових 14, м. Київ, -119, в порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 28 Закону, вчиняв дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: при вирішенні питання щодо преміювання та встановлення надбавок працівникам підприємства, у тому числі собі та своїй дружині ОСОБА_4, яка відповідно до наказу директора підприємства від 03.02.2012 року, працює на посаді начальника відділу кадрів підприємства, під час видання ним відповідних наказів.

Виконуючи обов'язки директора Підприємства ОСОБА_1, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, приймав рішення про встановлення надбавок за високі досягнення, зокрема, собі та своїй дружині. Так, ОСОБА_1 видав накази:від 30.09.2015 № 266-3 «Про встановлення надбавки за високі досягнення в праці за вересень 2015 р.»;від 28.10.2015 № 286-3 «Про встановлення надбавки за високі досягнення в праці за жовтень 2015 р.»;від 25.11.2015 № 302-з «Про встановлення надбавки за високі досягнення в праці за листопад 2015»; від 22.12.2015 № 351-з «Про встановлення надбавки за високі досягнення в праці за грудень 2015 р.»; відповідно до яких працівникам Підприємства встановлювались надбаї за високі досягнення у праці, у тому числі безпосередньо ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_4

Також, за своїм підписом ОСОБА_1 видав окремі накази встановлення собі персональних надбавок.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Положення про порядок встановлення та виплату персональної надбавки до окладів працівникам державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», що є додатком до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом Підприємства, схваленого загальними зборами трудового колектива 20.05.2011 (протокол № 2), персональна надбавка встановлюється наказом директора в розмірі до 50 % посадового окладу працівника.

Проте, незважаючи на вказане обмеження щодо встановлення персональних надбавок, наказом від 07.09.2015 № 254-3 «Про встановлення персональної надбавки» ОСОБА_1 встановив собі персональну надбавку до посадового окладу у розмірі 62 % від посадового окладу на строк до 31.12.2015.

Наказом від 26.11.2015 № 317-з «Про встановлення премії за великий обсяг виробничих завдань (виконуваних робіт)» ОСОБА_1 встановив з 01.11.2015 до 31.12.2015 премію за великий обсяг виробничих завдань (виконуваних робіт) у розмірі 35 % посадового окладу.

Наказом від 24.12.2015 № 355-з «Про встановлення надбавок» ОСОБА_1 встановив собі за грудень 2015 року надбавку за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50 % до посадового окладу.

Одночасно відповідно до підписаного ОСОБА_1 наказу від 12.10.2015 № 277-з «Про заохочення працівників ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» ОСОБА_1 виплачено грошову премію у розмірі 635 грн. Вказаний розмір премії було також виплачено ОСОБА_1 в листопаді 2015 року у відповідності до підписаного та виданого ним наказу від 09.11.2015 № 296-з.

ОСОБА_1 видав наказ від 04.01.2016 № 1-з «Про виплату винагороди за підсумками роботи за 2015 рік», відповідно до якого працівникам підприємства виплачувалась винагорода за підсумками роботи за 2015 рік, у тому числі безпосередньо ОСОБА_1 у розмірі - 28960,04 грн. (найбільший розмір винагороди серед працівників підприємства) та його дружині ОСОБА_4 у розмірі - 22751,45 грн. (отримала один з найбільших розмірів винагороди (четверта позиція в переліку працівників підприємства всього 151 працівник відповідно до вказаного наказу).

При цьому вказали на те, що ОСОБА_4, починаючи з 3 грудня 2015 року, не здійснювала завдань та обов'язків, покладених на неї відповідно до посадової інструкції, оскільки ОСОБА_4 відповідно до доданої нею заяви та на підставі виданого наказу Підприємства від 03.12.2015 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Згідно з розрахунковими листками у вищевказаний період ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були нараховані та виплачені відповідні кошти.

При прийнятті вказаних рішень між приватним майновим інтересом в.о. директора Підприємства ОСОБА_1, обумовленим у матеріальному заохоченні себе та близької особи - дружини, виник реальний конфлікт інтересів, який вплинув на об'єктивність та неупередженість при видачі вищезазначених наказів.

Згідно з частиною третьою статті 28 Закону безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів, приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

Звернули увагу на те, що на ОСОБА_1 поширюються вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об'єднань державних підприємств», підпунктом 3 пункту 1 якої надано право керівникам центральних органів виконавчої влади встановлювати умови, показники та розміри преміювання.

Вказали, що факт самостійного розгляду питання і прийняття рішення ОСОБА_1 щодо розміру премій, надбавок, якості і повноти виконання ним та його дружиною виробничих завдань і функцій, що знайшло своє відображення у вищезазначених наказах, було обставинами, які викликали суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що впливало на об'єктивність або неупередженість прийняття ним рішення, або на вчинення чи не вчинення дій під час виникнення зазначених повноважень.

Таким чином, згідно протоколу, ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», і порушення вимог пункту 3 частини першої статті 28 вказаного Закону, вчиняв дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Прокурор відділу Генеральної прокуратури України, який бере участь у розгляді справи у своєму висновку вказав, що під час підписання наказів про виплату винагороди за підсумками роботи за 2015 рік, про нарахування надбавок ОСОБА_1 виконав вимоги колективного договору та Положення про виплату винагороди підсумками роботи за рік працівникам ДП «Агентство з ідентифікації реєстрації тварин», і в його діях, вважає, відсутня суперечність між приватні інтересом та службовими повноваженнями, та як наслідок - будь-який конфлікт інтересів, тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративні правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. Просив провадження у справі закрити на підставі п. 1, 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував обставини вчинення ним зазначеним адміністративних правопорушень. В запереченнях зазначив, що обставини, в протоколі спростовуються даними Колективного договору, схваленого зборами трудового колективу 20 травня 2011 року, пунктом .2.1 якого встановлено розмір персональної надбавки наказом директора в розмірі до 100 % посадового окладу працівника, строком до 12 календарних місяців. Таким чином, дії ОСОБА_1 кореспондуються з положеннями Колективного договору, заперечував, що діяв під час видання зазначених в протоколі наказів в умовах реального конфлікту інтересів.

Звернув увагу, що зміни до Колективного договору відсутні в матеріалах адміністративної справи, що свідчить про неповне з'ясування обставин адміністративного правопорушення під час складання протоколу. Таким чином, директор підприємства або виконуючий його обов'язки може самостійно встановлювати персональні надбавки працівникам в розмірі - до 100% посадового окладу на строк - до 12 календарних місяців.

Тож, встановлення персональної надбавки на рівні 62% і на строк чотири місяці заступнику з технологічних питань ОСОБА_1 шляхом видання наказу від 07. 09.2015 №254-з повністю кореспондується з установленими положеннями, які схвалені Колективним договором. Викладені в протоколах обставини в частині завищення розміру персональних надбавок, вважають необґрунтованими.

Також в протоколах є посилання на інші накази щодо встановлення надбавки за високі досягнення в праці за період вересень - грудень 2015 року, відповідно до яких встановлювались надбавки за високі досягнення у праці працівникам підприємства, в тому числі і заступнику директора з технологічних питань ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які безпосередньо підписані ОСОБА_1 як виконуючим обов'язки директора підприємства.

Беручи до уваги положення Колективного договору та додатків до нього та аналізуючи прийняті ОСОБА_1 накази, можливо дійти висновку, що встановлення надбавок за високі досягнення у праці є правомірним. Наголошував в запереченнях, що ОСОБА_5 (ОСОБА_4.), перебуваючи на посаді начальника відділу кадрів, жодного дня не працювала під керівництвом виконуючого обов'язки директора ОСОБА_1, що підтверджується вступними документами, які були подані при складанні протоколів: копія наказу від 16 липня 2015 року №206-з про покладення виконання обов'язків начальника відділу кадрів на інженера з підготовки кадрів 1 категорії ОСОБА_6 у зв'язку з перебуванням на лікарняному по вагітності та пологах ОСОБА_5, яка на той час не перебувала у родинних стосунках із ОСОБА_1; Копія лікарняного від 16.07.2015 року № 119964 на ім'я ОСОБА_5; Копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 05.08.2015 року. Звертаю увагу суду, що шлюбні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 почалися з 05.08.2015 року під час перебування ОСОБА_5 на лікарняному по вагітності та пологах; Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 08.10.2015р.; Копія додатку №6 до Колективного договору «Положення про виплату винагороди за підсумком роботи за рік працівниками державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин».

Згідно п. 1.3 цього Положення винагорода за підсумками роботи за рік виплачується працівникам, які не відпрацювали повний календарний рік за поважними причинами, в тому числі і при народженні дитини. Таким чином, згідно умов Колективного договору за підсумками роботи за 2015 рік законно була виплачена винагорода згідно наказу № 1-з від 04.01.2016 всім без винятку працівникам, які працювали саме у 2015 році, в тому числі і ОСОБА_5 За підсумками роботи за 2015 рік винагорода виплачувалася за виконану роботу всім без винятку працівникам, які працювали саме у 2015 році, в тому числі і начальнику відділу кадрів за період часу, в якому остання не мала ніяких родинних відносин з ОСОБА_1

Всі накази ОСОБА_1 підписував як виконуючий обов*язки директора підприємства, але нараховувалася заробітна плата ОСОБА_1 у вигляді посадового окладу заступника директора та з урахуванням Колективного договору зі змінами. Таким чином, вважають, що не убачається реального конфлікту інтересів щодо встановлення та виплати надбавок виконуючим обов'язки директора ОСОБА_1 собі як заступнику директора з технологічних питань.

Щодо складу адміністративного правопорушення. передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП вказали, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» було створено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу.

Тобто, в період, який вказується в Протоколах, за вересень - грудень 2015 року, склалася ситуація, при якій орган управління по відношенню до Підприємства - Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України знаходилась в процесі реорганізації, що підтверджується відповідним наказом (додається), а нова служба - Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - ще фактично не була утворена, що підтверджується і постановою КМУ від 2 вересня 2015 р. № 667 «Про затвердження Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів», якою визначено повноваження Служби та її структуру, і вступила в дію ця постанова лише з вересня 2015 року.

Звертають увагу в запереченнях, що в Статуті підприємства, який долучено до матеріалів справи, визначено, що орган управління підприємства - Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України, що свідчить про те, що в період вересня - грудня 2015 року фактично був відсутній орган управління у підприємства, оскільки одна Служба перебувала в процесі реорганізації, а інша Служба - на етапі утворення та визначення її структури.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаних адміністративних правопорушень з наступних підстав.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, які полягають у вчиненні особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: - у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); -у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП). Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

Відповідно до даних, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора з технологічних питань, на нього було покладено обов*язки директора підприємства відповідно до Наказу Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 20.02.2015 № 86-к, який був органом управління на час підписання наказу.

При цьому з наданих сторонами даних в документах встановлено, що ОСОБА_5 (ОСОБА_4.) займає посаду начальника відділу кадрів підприємства і з урахуванням даних про перебування її на лікарняних по вагітності і пологам, даних свідоцтва про шлюб від 05.08.2015 фактично на вказаній посаді не працювала під керівництвом ОСОБА_1

Одночасно суд дійшов висновку, що за підсумками роботи за 2015 рік ОСОБА_5 була нарахована та виплачена винагорода як працівнику, яка працювала на підприємстві у 2015 році, хоча і не повний календарний рік, проте одночасно як і іншим працівникам підприємства, у відповідності до умов додатку № 6 до Колективного договору «Положення про виплату винагороди за підсумком роботи за рік працівниками державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», п.1.3 Положення.

Персональна надбавка встановлена ОСОБА_1 наказом від 07.09.2015 № 254-з виконуючого обов*язки директора ОСОБА_1 в межах розміру та строку, передбаченого Колективним договором з доповненнями та змінами, які схвалені загальними зборами трудового колективу підприємства 12 листопада 2012 року (Протокол № 2), які надані стороною захисту в суді та не були предметом дослідження уповноваженої особи під час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 про вчинення корупційного правопорушення.

Отже матеріали справи не містять даних про наявність обставин як усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час прийняття стосовно себе та дружини ОСОБА_4 рішень в зазначених в протоколі від 11 вересня 2017 року наказах щодо преміювання та встановлення надбавок. В матеріалах відсутні дані, що вчинення дій та прийняття рішень відбулися за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями вплинули на об'єктивність або неупередженість вчинення таких дій, прийняття таких рішень, не викладені та не підтверджені обставини, що дії чи рішення суперечать службовим чи представницьким повноваженням ОСОБА_1

Наведені в суді доводи в запереченнях сторони захисту не спростовані матеріалами справи.

Також суд з огляду на вищенаведені висновки про непідтвердження обставин наявності саме реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 як складової діяння, передбаченого ч.1 ст. 172-2, а також обов*язкової ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-2 КУпАП приходить висновку також про відсутність у останнього обов*язку здійснювати повідомлення про наявність у нього такого реального конфлікту інтересів, який фактично відсутній.

Одночасно в протоколі, складеному стосовно ОСОБА_1 від 11 вересня 2017 року за ч.1 ст.182-7 КУпАП, не викладена об*єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення в частині зазначення, яку саме особу як свого безпосереднього керівника, посадову особу якого органу, не повідомив ОСОБА_1 про конфлікт інтересів. Одночасно ОСОБА_1 наголошує на невизначеності на час події, зазначеної в протоколах, органу управління підприємства відповідно до Статуту, фактичну відсутність органу управління - Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, яка знаходилася в процесі реорганізації.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення уповноваженою особою чітко не визначено, за якими саме конкретними критеріями щодо порядку повідомлення визначено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7КУпАП,

Проте лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому не спростовані в суді доводи ОСОБА_1 та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, в судії не доведено наявність в його діях об*єктивної сторони вказаних адміністративних корупційних правопорушень, і такі обставини виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172 -7 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172 -7 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна