АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/224/2018 Постанова винесена суддею Чередніченко Н.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_2 28 серпня 2017 року о

01 год. 40 хв., в м. Києві по вул. Короленківській, 3, керував автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (порушено координацію руху, зіниці очей звужені, не реагують на світло), від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від

27 жовтня 2017 року та провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування свого прохання апелянт зазначає, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи не об'єктивно, поверхнево та формально, не допитав свідків події, не дав належної правової оцінки протоколу, який не відповідає вимогам процесуального закону, бо в ньому не викладена суть адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, а саме не сформульовано від якого саме огляду (алкогольного чи наркотичного) та в який спосіб він відмовився на вимогу поліцейського, а також не зазначено, який порядок проходження такого огляду було йому запропоновано, що позбавляє його права на захист, оскільки обвинувачення є незрозумілим.

При цьому стверджує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, а у протоколі висловив незгоду з підозрою екіпажу поліції щодо перебування в такому стані.

Ставить під сумнів апелянт і допустимість як доказу його винуватості пояснень свідків, які викладені не власноручно, а на бланках, одним почерком, не містять відомостей від якого саме огляду він відмовився, бо огляд за допомогою приладу «Драгер» можливий лише на стан алкогольного сп'яніння, та в яких відсутні дані про виявлення у нього будь-якого сп'яніння, що не узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення. До того ж, на думку ОСОБА_2, письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги якщо такі пояснення не надані в судовому засідання свідком під присягою.

З посиланням на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що передбачено п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в МЮ України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), апелянт вважає, що працівником поліції було порушено процедуру проведення огляду і така обставина спростовує факт вимоги пройти огляд у закладі охорони здоров'я.

Крім того, вказуючи, що розгляд справи було здійснено у його відсутність, повідомлення суду направлялися за невірно вказаною адресою, бо його адреса проживання: АДРЕСА_1 що призвело до позбавлення його права на захист, а про судове рішення він довідався та отримав його копію лише 21 листопада 2017 року, ОСОБА_2 просить поновити строк оскарження постанови від 27 жовтня 2017 року, як пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді ОСОБА_2. пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення та додатково надані докази, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне, згідно з вимогами ст. 277-2 КУпАП, її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були, а висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, при цьому пунктом 12 розділу 2 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Між тим, суддя місцевого суду при розгляді справи стосовно ОСОБА_2 дотримання поліцейськими зазначених вимог законодавства не перевірив, а його висновки в постанові щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

З досліджених матеріалів справи, зокрема, постанови судді місцевого суду, слідує, що докази, на підставі яких прийнято рішення про винуватість ОСОБА_2, складаються з протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 109074 від 28.08.2017, письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 28 серпня 2017 року о 01 год. 40 хв., в м. Києві по вул. Короленківській, 3, керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками наркотичного сп'яніння ( незв'язна мова, нестійка хода, відсутність реакції зіниці ока на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці), від проходження тесту встановленого в законному порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, підписаних ними особисто, 28 серпня 2017 року о (01 год. 50 хв.; 01 год. 55 хв.), в м. Києві по вул. Короленківській, 3, у їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер».

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що він не відмовлявся від пропозиції поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, бо йому такий огляд ніхто не пропонував, а було запропоновано пройти тест, при цьому без роз'яснення яким чином і де саме, з чим він не погодився.

Для перевірки вказаних пояснень ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції неодноразово приймалися заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в окремих письмових поясненнях фактично підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», а в протоколі, підписавши його, засвідчили відмову від проходження тесту встановленого в законному порядку в медичному закладі.

Проте зазначені свідки до суду не з'явилися.

В той же час безпосередньо в судовому засіданні суду апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського, наданий Управлінням патрульної поліції на запит суду апеляційної інстанції, з якого вбачається, що ОСОБА_2 працівником поліції дійсно на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти тест на вміст наркотичних речовин в крові, але така вимога поліцейського не містила інформації щодо проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння саме в закладі охорони здоров'я.

Крім того, як слідує з цього ж відеозапису один із свідків намагався з'ясувати у поліцейського як саме проводиться тест, який він запропонував пройти ОСОБА_2, але відповіді не отримав. Після відмови ОСОБА_2 від проходження тесту поліцейський повідомив про те, що ним буде складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

Враховуючи, що вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного або іншого сп'яніння повинна бути чіткою і зрозумілою для особи, з відеозапису неможливо зрозуміти чи пропонувалося поліцейським ОСОБА_2 проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння саме в закладі охорони здоров'я, а за письмовими поясненнями свідків він відмовився пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», який в даному випадку використанню не підлягав, апеляційний суд визнає обґрунтованими твердження ОСОБА_2 про те, що поліцейським не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги, вважаю, що доводи апелянта про порушення суддею місцевого суду вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, що призвело до ухвалення незаконного рішення, є слушними, а тому постанова судді Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року підлягає скасуванню.

Враховуючи, що в справі відсутні допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року, якоюОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко