Провадження № 33/792/36/18
Справа № 676/4320/17 Головуючий в 1-й інстанції Драч І. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 Вячеславовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: м. Камянець-Подільський, АДРЕСА_1, не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

За постановою суду, 5 серпня 2017 року о 01 год. 35 хв. в м. Камянець-Подільському по вул. Гагаріна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), і в присутності двох свідків, відмовився від проходження огляду на стан спяніння з використанням дозволених технічних засобів фіксування такого стану та в медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає її незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Суд не звернув увагу на те, що він у протоколі не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан спяніння у найближчому закладі охорони здоровя. У протоколі не вказано, який саме огляд на стан алкогольного чи наркотичного спяніння він мав пройти на вимогу поліцейського та у який спосіб на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоровя. Неправильне та нечітке формулювання суті правопорушення позбавило його права на захист.

Зазначає, що судом було допитано лише одного свідка, тоді як у протоколі зазначено двох.

У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан спяніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоровя.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення у його присутності не складався, про що свідчить відсутність будь-яких підписів та пояснень у ньому. При цьому, під час зупинки транспортного засобу нікого окрім працівників поліції не було, у тому числі свідків.

Також, судом порушено вимоги ст.ст. 277-2, 278 КУпАП, оскільки його не було повідомлено про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 476472 від 05.08.2017 року, з якого вбачається, що 5 серпня 2017 року о 01 год. 35 хв. в м. Камянець-Подільському по вул. Гагаріна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Від пояснень по суті порушення та підпису протоколу ОСОБА_1 також відмовився (а.с. 1).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у письмових поясненнях зазначили, що 5 серпня 2017 року їх було запрошено працівниками поліції у якості свідків для проведення огляду на стан спяніння невідомої їм особи, яким виявився ОСОБА_1 Останньому було запропоновано патрульними пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, від чого той відмовився. Окрім того, ОСОБА_1 повідомив, що випив алкогольного настойки, сів за кермо та поїхав. Після цього, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення та запропоновано останньому ознайомитись з його змістом, написати пояснення та підписати. Однак, від вказаної пропозиції він категорично відмовився. При цьому, повідомив поліцейським, що автомобіль разом із документами будуть в нього біля підїзду будинку, після чого покинув місце події та пішов у невідомому напрямку (а.с. 3, 4).

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Такі ж вимоги виписані у п.п. 1, 6 розділу II Інструкції.

Відповідальність особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка керує транспортним засобом, виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан спяніння.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, і така відмова була зафіксована у присутності двох свідків. До того ж, з пояснень свідків вбачається, що сам правопорушник визнав вживання у той день алкоголю (а.с. 3, 4), а тому, усвідомлюючи наслідки своїх діянь, намагаючись уникнути відповідальності, відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він у протоколі не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан спяніння у найближчому закладі охорони здоровя спростовується наявними у справі доказами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 476472 від 05.08.2017 року останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків (а.с. 1). При цьому, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що ОСОБА_1 було запропоновано патрульними пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, однак від обох запропонованих варіантів він відмовився (а.с. 3, 4).

Окрім того, матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 висував зазначені вимоги працівникам поліції.

Твердження про те, що в протоколі не вказано, який саме огляд на стан алкогольного чи наркотичного спяніння ОСОБА_1 мав пройти на вимогу поліцейського та у який спосіб на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоровя не ґрунтується на змісті протоколу.

Відповідно до п.п. 2 розділу I Інструкції огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

До ознак алкогольного спяніння відносяться: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів (п.п. 3 розділу I Інструкції), які і були зазначені поліцейським у протоколі.

Отже, саме огляд на стан алкогольного спяніння мав пройти ОСОБА_1, що підтверджується і поясненнями свідків.

Окрім того, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Поясненнями останніх підтверджується і те, що правопорушнику було запропоновано пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

А тому, доводи апелянта про те, що неправильне та нечітке формулювання суті правопорушення позбавило його права на захист, є безпідставним.

Посилання в апеляції на те, що судом було допитано лише одного свідка, тоді як у протоколі зазначено двох, на увагу не заслуговують, виходячи з наступного.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. Окрім того, апелянт не був позбавлений права на заявлення клопотання про виклик та допит у судовому засіданні свідків, чим останній не скористався як у суді першої, так і апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан спяніння є підтвердженням порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоровя є надуманими.

Так, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан спяніння у закладі охорони здоровя у присутності свідків, а тому направлення на проходження такого огляду поліцейським і не складалось за відсутності потреби у ньому.

Твердження про те, що протокол про адміністративне правопорушення у присутності правопорушника не складався, про що свідчить відсутність будь-яких підписів та пояснень у ньому і під час зупинки транспортного засобу нікого окрім працівників поліції не було, у тому числі свідків, спростовується вищезазначеними доказами, наявними у матеріалах справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції порушив його право на захист, оскільки розглянув справу у його відсутність, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки фактично таке відновлене на даному етапі розгляду справи, а отже останній мав можливість довести свою непричетність до вчиненого.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки судді і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова