П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Степаненко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до відомостей, які зазначені у протоколі, суть адміністративного правопорушення полягає в наступному:

09.11.2017 о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Черкаси по вул. Надпільна, 248 керував автомобілем Volkswagen д.з. СА9842ВХ з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1, який скористався правом на отримання юридичної допомоги адвоката ОСОБА_2 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що описані в протоколі події не відповідають дійсним обставинам, так як транспортним засобом він не керував, за кермом знаходився водій таксі, який залишив його після конфлікту з приводу оплати за послуги. При цьому ОСОБА_1 не заперечував, що знаходився в стані алкогольного спяніння.

Також адвокат ОСОБА_2 на захист ОСОБА_1 вказав на те, що у діях патрульних поліцейських вбачаються порушення ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», зокрема те, що вони фактично «чекали» вчинення правопорушення, а після того як автомобіль розпочав рух, зупинили його та безпідставно розпочали процедуру перевірки на предмет вчинення адміністративних правопорушень. При цьому як вбачається із матеріалів справи, причиною зупинки був рух без увімкнених освітлювальних приладів, однак це не підтвердилось відеоматеріалами, і з цього приводу не було нікого притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також адвокатом заявлено клопотання про допит працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на предмет чи складали вони процесуальні документи з приводу вчинення будь-ким іншого адміністративного правопорушення; допитати свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, щоб пересвідчитись справжність написання ними пояснень та чи засвідчували вони факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння; запросити з Управляння патрульної поліції ДПП в м. Черкаси відеозапис, який підтверджує факт пересідання ОСОБА_1 із місця водія на пасажирське сидіння.

У вказаному клопотанні судом було відмовлено.

Відмовляючи у клопотанні про допит поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд керувався наявними письмовими матеріалами, які не містили процесуальних рішень інспекторів поліції з приводу вчинення інших адмінправопорушень, а також відеоматеріалами, в яких відсутні відомості, про те, що складались такі процесуальні документи.

Відмовляючи у клопотанні про допит ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд керувався доказами отриманими із відеоматеріалів, якими підтверджено присутність цих свідків, проведення з ними процесуальних дій, складання з ними та підписання ними відповідних документів.

Залишаючи без задоволення клопотання про витребування відеозаписів, які б могли підтвердити факт пересідання ОСОБА_1, суд обґрунтовував своє рішення тим, що судом був здійснений запит про направлення таких відеоматеріалів, та було отримано із Управління ПП в м. Черкаси копії наявних відеофайлів, які були записані нагрудними камерами поліцейськими, а тому підстав для повторного запиту суд не вбачав.

За таких обставин, дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, відеозапис з відеореєстраторів поліцейських, суд приходить до наступних висновків.

Доводи ОСОБА_1 про те, що автомобілем керувала інша особа, а не він, спростовуються відеозаписом, з якого видно (файл № 1_.mov) починаючи з 22 год. 58 хв. 19 сек. (час, який супроводжує запис) по 22 год. 58 хв. 45 сек., тобто 26 секунди можна спостерігати, що автомобіль Volkswagen д.з. СА9842ВХ рухався. За цей період із цього транспортного засобу ніхто не виходив. Відразу після його зупинки в період з 22 год. 58 хв. 45 сек. до 22 год. 58 хв. 58 сек. до зазначеного автомобіля направлявся поліцейський (13 секунд). У цей період камера не виключалась, але 4 секунди запису має не чітку інформацію. О 22 год. 58 хв. 52 сек. зображення відновлюється та дає можливість спостерігати за подіями, які відбувались біля автомобіля Volkswagen. О 22 год. 59 хв. 57 сек. поліцейський знаходився біля дверей водійського місця і фактично міг спостерегти за подіями, які відбувались в салоні автомобіля. Результати оцінки проміжків часу дають підстави вважати, що автомобіль був не полі зору камер 4 секунди, але підстав вважати, що за цей період автомобіль могла залишити інша особа, у суду не має, так як судом раніше зауважено, що камера була постійно включена, при цьому на камері хоча й не було чіткого відеозапису, але запис звуку здійснювався. Водночас звуку схожому на відкривання та закривання дверей, на відео не зафіксовано. Суд звертає увагу на відсутність двох звуків, а саме відкривання (для виходу сторонньої особи) та закривання дверей, так як із відеозапису встановлено, що поліцейський підходив до автомобіля, у якого водійські двері були зачинені, і він їх відкриває о 22 год. 59 хв. 06 сек., при відкритті яких чітко чути характерний звук.

Суд також звертає увагу, що проміжок часу з 22 год. 58 хв. 38 сек. до 22 год. 59 хв. 06 сек. (28 сек.) достатній для можливості ОСОБА_1 пересісти із сидіння водія на пасажирське переднє крісло. Такі висновки суд зробив досліджуючи відео з 23 год. 00 хв. 00 сек. до 23 год. 00 хв. 06 сек., а саме те, що на прохання поліцейського вийти з машини і предявити документи, ОСОБА_1 знадобилось 4 сек. щоб пересісти із пасажирського сидіння на водійське місце, і загальний час - 6 сек., щоб повністю вийти з автомобіля.

Крім того, суд зауважує, що під час спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими він жодного разу не згадував про будь-які конфлікти, в тому числі й з водієм таксі, який нібито його привіз. При цьому він неодноразово повідомляв, що повністю розрахувався із ним. Це є приводом для сумнівів в обєктивності показань ОСОБА_1 в суді, так як інформація отримана від ОСОБА_1 під час його спілкування з поліцейськими при оформлення протоколу суд сприймає як більш правдиву та надає їй перевагу. Мета спотворених показаннь останнього в суді на думку суду є метою для уникнення відповідальності.

Із відеозапису №3_.mov встановлено, що на 23 год. 18 хв. 09 сек. на запитання поліцейського для чого він пересів на пасажирське сидіння при умові, що він був один в автомобілі, ОСОБА_1 відповів, що не знає та додав: «…тому що його машина…».

Досліджені відомості, які отримані із відеоматеріалів у їх сукупності, дають підстави суду для висновків, що автомобілем Volkswagen д.з. СА9842ВХ керував ОСОБА_1

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 №1452/735, зокрема п. 2 Розділу І «Загальні положення», огляд на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Таким чином підставою для необхідності такого огляду стала наявність ознак алкогольного спяніння, які були виявлені інспектором поліції у ОСОБА_1

Порядок огляду на стан спяніння встановлений також положеннями ст. 266 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оглянувши відеозаписи встановлено, що з боку поліцейських визначений Інструкцією порядок огляду був дотриманий. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння доведена поясненнями двох свідків.

Відтак суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП із застосуванням стягнення, передбаченого вказаною статтею Кодексу. Застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Судом не взято до уваги доводи адвоката ОСОБА_2 про нескладання адміністративних матеріалів за рух без увімкнених освітлювальних приладів, що стало приводом для здійснення перевірки за фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, при цьому суд застосував принцип диспозитивності, і проводив судовий розгляд за наявними адміністративними матеріалами відносно ОСОБА_1. за ч.1 ст. 130 КУпАП; а також керувався нормами, передбачені ч.5 ст. 266 КУпАП, які визначають вичерпний перелік підстав, передбачених цією статтею для визнання недійсним огляду особи на стан спяніння, за умови невстановлення під час судового розгляду порушень з боку поліцейських цих правил.

Керуючись ст. ст. 278, 279, 283 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладанням на нього штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_7