Справа № 567/1018/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст.130, 122-2, ч.4 ст.122, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №268386, 01.08.2018 о 19:00 год. в м. Острог по вул. Вишенського ОСОБА_1 керував автомобілем "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_2 та від проходження огляду для визначення стану спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №332119, 01.08.2018 о 19:00 год. в м.Острог по вул.Вишенського ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не виконав законну вимогу працівника поліції, яка проводилась проблисковими маячками синього кольору службового автомобіля Тойота Пріус 0635 та дублювалась звуковою сиреною та через гучномовець.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №332118, 01.08.2018 о 19:00 год. в м.Острог по вул.Вишенського ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, здійснив раптовий виїзд на смугу зустрічного руху, чим змусив водія автомобіля НОМЕР_4, який рухався в зустрічному напрямку різко зменшити свою швидкість та напрямок руху аж до зупинки транспортного засобу, чим створив аварійну ситуацію.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №039000, 01.08.2018 року в м.Острог по вул.Вишенського ОСОБА_1, перебуваючи в пяному вигляді, перешкоджаючи законним діям працівників поліції, шарпав їх за форменний одяг, на законну вимогу припинити дії не реагував, чим вчинив злісну непокору.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних правопорушень не визнав та пояснив, що 01.08.2018 року о 19:00 год. в м. Острог по вул.Вишенського він, будучи пасажиром автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_2, за кермом якого був ОСОБА_2, разом з ОСОБА_3 повертався додому з риболовлі і коли вони рухались по вул. Вишенського м.Острог, то з бічної вулиці, виїхали працівники поліції та перегородили їм дорогу, після чого вони відразу зупинилися. Вказує, що аварійну ситуацію під час руху вони не створювали та обставини викладені в протоколі про адміністративне правопрушення за ст. 122 ч.4 ОСОБА_4 не відповідають дійсності. Коли вони вийшли з автомобіля, працівники поліції почали висловлювати припущення, що за кермом автомобіля був він, а також, що він перебуває в стані алкогольного спяніння. Він заперечив дані обставини, та вони з працівником поліції почали сперечатись на підвищених тонах, після чого працівники поліції доставили їх з ОСОБА_3 в відділ поліцїі. Заперечив, що шарпав працівників поліції за формений одяг та зазначив, що опору працівникам поліції не чинив.

Зазначив, що на місці зупинки працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння та свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, на місці події були відсутні. В медичний заклад для проходження огляду для визначення стану спяніння його не доставляли.

Пояснив, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_5, який під час риболовлі не вживав спиртного, оскільки в подальшому мав керувати транспортним засобом, що і робив.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення за ст.185 ОСОБА_4 не його підпис.

Згідно ст.251 ОСОБА_4, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 01.08.2018 року близько 19:00 год. він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 повертались з риболовлі на автомобілі за кермом якого був ОСОБА_5 В м.Острог по вул.Вишенського, з другорядної дороги на службовому автомобілі виїхали працівники поліції та подали сигнал про зупинку за допомогою маячків, після чого вони відразу зупинилися. Коли вони вийшли з автомобіля, працівники поліції почали висловлювати припущення, що за кермом був ОСОБА_1, а також що він перебуває в стані алкогольного спяніння. ОСОБА_1 заперечив, що керував автомобілем та вони з працівником поліції почали сперечатись на підвищених тонах, опору ОСОБА_1 не чинив. Після чого працівники поліції доставили їх з ОСОБА_1 в відділ поліцїі.

Вказує, що аварійну ситуацію під час руху вони не створювали.

В його присутності ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд для визначення стану спяніння ні на місці зупинки, ні в медичному закладі.

Окрім того, з метою повного зясування всіх обставин справи, судом вживались передбачені законом заходи шляхом виклику в судове засідання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення. Проте вказані свідки на неодноразові виклики суду не зявились без повідомлення причин. З врахуванням того, що ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні відмовились від допиту вказаних свідків, а також враховуючи, що привід свідків ОСОБА_4 не передбачено, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи в їх відсутності за наявними доказами.

Частиною 1 ст.130 ОСОБА_4 передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 ОСОБА_4 визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 вказаного розділу Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 ОСОБА_4.

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції встановлено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ даної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 ОСОБА_4, до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №268386 додано акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також пояснення свідків.

Водночас, з доданого акту огляду на стан алкогольного спяніння вбачається, що в ньому відсутні дані про особу відносно якого він складений, що позбавляє суд можливості встановити особу правопорушника та взяти до уваги зазначений акт, як належний і допустимий доказ.

З пояснень ОСОБА_1 та свідка в судовому засіданні встановлено, що він заперечував факт керування транспортним засобом. Одночасно, з матеріалів справи вбачається, що на його ім'я було складено направлення на огляд водія з метою виявлення алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак в медичний заклад для проходження такого огляду ОСОБА_1 не доставлявся.

Окрім того з пояснень ОСОБА_1 та свідка в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд для визначення стану сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Зазначені відомості свідчать про те, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 ОСОБА_4, оскільки інспектором не було достовірно зясовано всіх обставин справи, відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану спяніння на місці зупинки транспортного засобу, огляд ОСОБА_1 в медичному закладі не проводився, відповідний висновок за результатами огляду в медичному закладі не складався, чим не було дотримано вимог ст.266 ОСОБА_4 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Одночасно, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 01.08.2018 року о 19:00 год. в м.Острог по вул.Вишенського, керуючи автомобілем "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_2, не виконав законну вимогу працівника поліції, яка проводилась проблисковими маячками синього кольору службового автомобіля Тойота Пріус 0635 та дублювалась звуковою сиреною та через гучномовець.

Окрім того, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 01.08.2018 року о 19:00 год. в м.Острог по вул.Вишенського, керуючи автомобілем НОМЕР_3, здійснив раптовий виїзд на смугу зустрічного руху, чим змусив водія автомобіля «Нісан», реєстраційний номер НОМЕР_5, який рухався в зустрічному напрямку різко зменшити свою швидкість та напрямок руху аж до зупинки транспортного засобу, чим створив аварійну ситуацію.

Частиною 1 ст.122-2 ОСОБА_4 передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби при цьому відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно п.3.2 ПДР України визначено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов"язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар. Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов"язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі).

Частиною 4 ст.122 ОСОБА_4 передбачено відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Вирішуючи справу в цій частині, суд виходить з того, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить даних про те, яку саме законну вимогу працівника поліції не виконав ОСОБА_1, що не дозволяє кваліфікувати його дії за ст.122-2 ОСОБА_4.

При цьому, суд виходить і з того, що суд не має права самостійно редагувати протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі в частині обвинувачення, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколів про адміністративні правопорушення серії БД №332119, БД №332118 фактично не долучено доказів на підтвердження факту подання працівником поліції сигналу про зупинку автомобіля, згідно пунктів 2.4, 3.2 ПДР України, а також керування автомобілем саме ОСОБА_1 та створення ним аварійної обстановки (не долучено відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля, рапортів, тощо).

Судом встановлено, що відомості зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення, не підтверджені іншими належними та допустимими доказами, що є недостатнім для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Таким чином, аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.4 ст.122 ОСОБА_4 не доведена. Докази, досліджені судом, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.4, п.11.3 ПДР України.

Окрім того, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 01.08.2018 року в м.Острог по вул.Вишенського, перебуваючи в пяному вигляді, перешкоджаючи законним діям працівників поліції, шарпав їх за форменний одяг, на законну вимогу припинити дії не реагував, чим вчинив злісну непокору.

Статею 185 ОСОБА_4 передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей та доказів вчинення ОСОБА_1С саме злісної непокори законному розпорядженню поліцейського, що полягають у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обовязків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до працівників поліції.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить відомостей про те, непокору якій саме законній вимозі працівника поліції вчинив ОСОБА_1, що вказує на те, що зазначений протокол не є належним доказом вчинення правопорушення та не дозволяє суду встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.185 ОСОБА_4.

Таким чином, оцінюючи надані по справі про адміністративне правопорушення докази, суд приходить до висновку, що з матеріалів справи не вбачається вчинення 01.08.2018 року ОСОБА_1 дій, передбачених ст.185 ОСОБА_4, а саме вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ст.185 ОСОБА_4.

Частиною 1 ст. 9 ОСОБА_4 визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 ОСОБА_4, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 3 ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 ОСОБА_4 визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ОСОБА_4 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, статею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (п.39 рішення у справі Лучанінова проти України від 09.06.2011 року).

При цьому, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), "Карелін проти Росії" (заява №926/08, рішення від 20.09.2016), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ч.2 ст. 251 ОСОБА_4, обов"язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2, ч.4 ст.122, ст.185 ОСОБА_4, оскільки огляд для визначення стану спяніння було проведено за порушенням вимог ст.266 ОСОБА_4, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та до протоколів про адміністративні правопорушення не надано доказів, що підтверджують факт вчинення ним вказаних правопорушень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 ОСОБА_4, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, 122-2, ч.4 ст.122, ст.185 ОСОБА_4 підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.221, 247, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення

постановив:

провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, 122-2, ч.4 ст.122, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_8