П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2018 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Придачук О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 164 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0006403 від 21.10.2017 року, 21.10.2017 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 на транспортному засобі «Mersedes-benz», д.н.з. НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення пасажирів в кількості 11 чоловік з м. Рахів до м. Ужгород, без одержання ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив ст. 164 ч. 1 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що підвозив вказаних пасажирів до м. Ужгорода, а саме до україно-словацького кордону КПП "Ужгород на прохання свого кума ОСОБА_2, який зі своїми родичами та знайомим їхав за кордон на своєму автомобілі, однак в дорозі автомобіль ОСОБА_2 поламався і останній звернувся до нього за допомогою - попросив підвезти його та його знайомих до кордону, на що він погодився, оскільки вони перебувають у добрих відносинах. Грошей за проїзд у них не брав.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб»єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб»єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст.42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.55 ГК України субєктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обовязків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїм зобовязаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

В абз.2 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності від 25 квітня 2003 р. № 3 зазначено, що господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов»язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов»язкові ознаки якої безпосередність, системність її здійснення з метою отримання прибутку.

Згідно роз»яснень, що містяться у п.4 даної постанови під здійсненням фізичною особою, не зареєстрованою як суб»єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов»язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

В письмових поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що перевозив вісім пасажирів з м. Рахова до м. Ужгорода, він не приватний підприємець, ліцензії немає.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав письмові заяви ОСОБА_3П, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в яких останні пояснили, що вони є родичами та знайомими між собою, вказаною компанією на автомобілі свого родича (знайомого) ОСОБА_2 направлялися до КПП «Ужгород» з метою поїздки за кордон. По дорозі автомобіль ОСОБА_2 поламався, і він зателефонував своєму кумові ОСОБА_1 та попросив його про допомогу, останній не відмовився та на автомобілі ОСОБА_1 вони продовжили свою подорож. Грошей за проїзд вони ОСОБА_1 не платили, оскільки останній відмовлявся брати у них гроші, так як є кумом ОСОБА_2, та родичем декого з них.

Вищенаведене не спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів в справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 цього Кодексу. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

В матеріалах адміністративної справи наявний протокол про адміністративне правопорушення, направлення на перевірку та фото фіксація автомобіля марки «Мерседес-Бенц» з наявними в ньому пасажирами. При цьому в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 перевозив 11 пасажирів, в той час як з матеріалів фотофіксації вбачається, що в транспортному засобі знаходиться 8 чоловік.

У протоколі та матеріалах справи також відсутні будь-які відомості про системність (три і більше разів протягом року) зайняття ОСОБА_1 зазначеним вище видом господарської діяльності наданням послуг з перевезення пасажирів.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять належних та допустимих доказів винуватості останнього в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

А тому, на підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 247 п. 1, 283-285, 287-294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено на протязі десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Придачук