АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1029/17Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 33/789/48/18 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ваврів І.З.

за участю апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Підволочиського районного суду від 29 грудня 2017 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Підволочиського районного суду від 29 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.

Як визнав суд, 08 листопада 2017 року о 16 год. 05 хв., в с.Медин Підволочиського району гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різким запах алкоголю з рота) і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить скасувати постанову Підволочиського районного суду від 29 грудня 2017 року, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою і винесеною з порушенням чинного законодавства без всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Вказує, що працівники поліції не пропонували пройти освідчення на предмет вживання алкоголю та не надали ознайомитись з матеріалами про адміністративне правопорушення.

Також зазначає, що свідки, які надали письмові пояснення та засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження медосвічення на визначення стану алкогольного сп'яніння, не були присутні під час складення протоколу про адміністративне правопорушення

Заслухавши апелянта ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скарги та, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить скасувати постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2017 року і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 021926 від 08 листопада 2017 р., який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, ОСОБА_1 08 листопада 2017 року о 16 год. 05 хв., в с.Медин Підволочиського району ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різким запах алкоголю з рота) на вимогу пройти медосвічення для визначення стану сп'яніння або продути техпристрій Драгер на місці водій відмовився.

Ці ж обставини підтверджені записом з відеокамери старшого інспектора СРПП №3, якими зафіксовано дане правопорушення, і з якого встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки саме він перебував за кермом автомобіля, який рухався, коли до нього під'їхали працівники поліції; не реагував на вимогу зупинитись, яку подавали через гучномовець працівники поліції, що переслідували даний транспортний засіб; на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння категорично відмовився.

Доводи апелянта про недопустимість як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, з мотивів наведених ним в апеляційній скарзі, вважаю необґрунтованими та безпідставними, оскільки жодних аргументованих доводів з цього приводу ОСОБА_1 не наведено.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильними.

Доводи ОСОБА_1 про недотримання порядку проведення огляду на стан сп'яніння та відсутність свідків при складанні протоколу, вважаю необґрунтованими, оскільки факт його відмови від проходження такого огляду, що є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.279, 280 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Підволочиського районного суду від 29 грудня 2017 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду від 29 грудня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.З. Ваврів