Справа № 349/1717/17
Провадження № 33/779/46/2018
Категорія ст. 173 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 року, якою закрито провадження по справі щодо притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 громадянки України, українки, яка працює бухгалтером Рогатинського районного споживчого товариства,

до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову, якою визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення. Вважає, що суддя не повно з'ясував всі обставини справи, не встановив правовідносини, які виникли між сторонами конфлікту, на застосував законодавство, яке підлягало до застосування, у зв'язку із чим висновок суду є передчасним. Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суддя першої інстанції відмовився визнавати його потерпілим по справі, хоча це було доведено матеріалами провадження та свідченнями сторін по справі, не викликав свідків. Також посилається на те, що суд не звернув увагу на відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення обов'язкової ознаки - місця вчинення адміністративного правопорушення, відомостей про свідків та потерпілих, що, на думку апелянта, є порушення вимог ст. 256 КУпАП. Вважає, що суд повинен був повернути матеріали провадження органу внутрішніх справ для додаткового оформлення.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні дрібного хуліганства, зокрема у тому, що 24.09.2017 року о 13-13 год. в с.Пуків Рогатинського району Івано-Франківської області, в громадському місці висловлювалася нецензурними словами, чим порушувала громадський порядок.

Проте, суд дійшов висновку про відсутність в діях, останньої, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки фактичні обставини справи свідчать, що конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, тривав кілька хвилин, відносно ОСОБА_3 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000261 від 25.09.2017 року за ч.1 ст.125 КК України, що, на думку суду, свідчить на відсутність умислу з боку ОСОБА_2 на вчинення дрібного хуліганства.

В судове засідання апеляційного суду не з'явився апелянт ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_3 не є особою відносно якого складений адміністративний протокол та до адміністративній відповідальності, по вказаному адміністративному провадженню, останній, не притягується, проте він є зацікавленою особою у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та за законом має право на подачу апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.

Апеляційним судом неодноразово було повідомлено ОСОБА_3 так і ОСОБА_2 про час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, зокрема 11.01.2018 року, 19.01.2018 року, 25.01.2018 року, 30.01.2018 року.

Виклик учасників провадження в суд апеляційної інстанції на 30.01.2018 року здійснювався за п'ять днів до початку судового засідання телефонограмою на номер телефону ОСОБА_2 (а.п. 51) та «смс-повідомленням» на номер телефону ОСОБА_3 (а.п. 53), з одночасним направленням на адресу останнього повістки про виклик до суду на вказаний час (а.п. 52).

З наведеного вбачається, що як ОСОБА_2 так й апелянт ОСОБА_3 були належним чином сповіщені про час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Станом на 09-00 годину 30.01.2018 року від апелянта не надходило жодного клопотання з проханням перенести слухання по справі, крім того, будь-яких інформації про неможливість явитись ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції 30.01.2018 року не надходило.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП.

Апеляційний суд вживав необхідних заходів, які б були достатніми для належного повідомлення ОСОБА_3 про час та місце апеляційного розгляду. При цьому, надсилав повідомлення як шляхом направлення повістки про виклик, так й телефонограмою, а також за допомогою «смс-повідомлення» (а.п. 38, 39, 50, 52, 53).

Крім того, до суду апеляційної інстанції повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 про час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 11.01.2018 року (а.п. 43), тобто останньому відомо про те, що його апеляція призначена до апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість дізнатись про визначений час розгляду поданої нею апеляційної скарги.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, зазначеного, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 перебуває на розгляді в апеляційному суді з 02.01.2018 року. В той час, за приписами ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду (а.п. 36).

Апеляційний розгляд був призначений на 11.01.2018 року (а.п. 37-38), проте перенесений на 19.01.2018 року, та у подальшому на 25.01.2018 року та 30.01.2018 року.

Враховуючи наведене вище, з огляду на те, що ОСОБА_3, що не є особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його явка не визнана судом апеляційної інстанції обов'язковою, з урахуванням того, що йому відомо про знаходження його апеляційної скарги на розгляді в апеляційному суді, відомо про дату розгляду справи 30.01.2018 року о 09 годині, проте ним не подано будь-яких заяв про перенесення розгляду, про причини неявки, або про бажання бути присутнім в судовому засіданні апеляційного суду, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у його відсутності, відповідно до ч. 5 ст. 294 КУпАП, з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

В судове засідання з'явилась ОСОБА_2, якій роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. Клопотань не заявлено.

Повідомила, що жодних заяв та клопотань поштою не направляла, до канцелярії суду не подавала, та на адресу електронної пошти суду не надсилала.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 не підтримала доводи апеляційної скарги, просила відмовити в її задоволенні, постанову судді залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому такі дії мають вчинятися безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до дестабілізації стану суспільства.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.

Про вчинення адміністративного правопорушення у відповідності до ч. 1 ст. 254 КУпАП складається протокол, який відповідно до ст. 251 КУпАП є одним з джерел доказів в справі про адміністративне правопорушення. До інших відносяться пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інші.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 675451 від 24.09.2017 року, ОСОБА_2 24.09.2017 року о 13-13 год. в с. Пуків Рогатинського району Івано-Франківської області, в громадському місці висловлювалася нецензурними словами, чим порушувала громадський порядок, за що передбачена відповідальність за ст. 173 КУпАП (а.п. 1).

Між тим, в протоколі взагалі не зазначено, яким чином був порушений громадський порядок і спокій громадян, не вказані ані потерпілі, ані свідки, ані конкретне місце скоєння правопорушення, в той час як протокол, є актом обвинувачення, й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Як вбачається з постанови судді, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 свою вину не визнала, обставини вчинення правопорушення спростувала та повідомила, що конфлікт між нею та ОСОБА_3 носить тривалий характер та виник внаслідок непорозуміння з приводу відсутності погодження у вихованні їх спільної дитини, при цьому. остання запевнила суд, що не висловлювалась нецензурною лайкою в бік ОСОБА_3, оскільки під час конфлікту була присутня їх дитина, тому вона контролювала свої слова та дії (а.п. 26).

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 також своєї вини у вчиненому не визнала, пояснила, що між нею та ОСОБА_3 виник конфлікт щодо часу побачення з дитиною, проте жодних свідків конфлікту не було, тому громадський порядок та спокій громадян, ними не порушувався, вважає, в її діях відсутній склад інкримінованого їй правопорушення, оскільки нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 вона не висловлювалась. Вказувала, що ОСОБА_3 ображав її нецензурною лайкою та наніс їй удари правою рукою в ліве плече та удар ногою по її лівій нозі, наслідок чого 25.09.2017 року за її заявою порушено кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України.

Сумнівів щодо достовірності вказаних пояснень ОСОБА_2 в частині обставин події, не виникає, оскільки вони узгоджують з поясненнями наданими нею працівникам поліції 24.09.2017 року (а.п. 3).

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_2 створювала йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, кричала на нього, вживала нецензурну лексику, що зумовило його звернутись до поліції (а.п. 26).

Співставивши пояснення сторін конфлікту ОСОБА_3 з одного боку, та ОСОБА_2, з іншого боку, вбачається, що ініціатором конфлікти вони вважають один одного.

В той же час, матеріали провадження не містять ані пояснення безпосередніх очевидців конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ані клопотання сторін про їх виклик в судове засідання.

Між тим, об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов'язковою ознакою об'єктивної сторони правопорушення за ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство - є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під'їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Зі слів ОСОБА_2 з'ясовано, що конфлікт відбувався на подвір'ї її будинку, у відсутності свідків та будь-яких осіб, а тому вважаю, що вказане місце, з огляду на кокретні оставини справи, не може бути визнано громадським місцем.

Друга ознака об'єктивної сторони цього правопорушення полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Нецензурну лайку у громадських місцях, в контексті вчинення даного правопорушення, належить розуміти як найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності.

З наведених вище пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що конфлікт виник на ґрунті тривалих неприязних стосунків між ними, внаслідок чого відбувалось з'ясування особистих стосунків, що не призвело до порушення громадського порядку, тобто спокійної обстановки нормальних умов мешкання інших жителів с. Пуків.

Сварка, що виникла між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підривала моральні принципи суспільства в цілому, та не вплинула на підсвідомість інших людей.

Відсутність інших громадян, яким би конфлікт, що стався між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушував спокійну обстановку суспільного життя або нормальні умови для праці і відпочинку людей, унеможливлює доведення в свою чергу такої кваліфікуючої ознаки дрібного хуліганства, як прояв неповаги до суспільства, або порушення громадського порядку.

Самі по собі нецензурні висловлювання під час сварки двох осіб не можуть вважатись дрібним хуліганством.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбувалось з'ясування особистих стосунків і порушення громадського порядку, у вказаному конкретному випадку, не відбулось, що, в свою чергу, виключає кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП.

Наведені факти, у сукупності з вищевикладеними доказами по справі знаходяться у взаємозв'язку між собою, та поза всяким розумним сумнівом свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що наявність словесної перепалки між сторонами конфлікту, а також враховуючі короткочасність даної перепалки, яка сталася на ґрунті тривалих неприязних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та за встановленими обставинами не потягнула порушення громадського порядку, а тому виключає в діях ОСОБА_2 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Також вважаю правильними висновки судді в частині того, що словесна перепалка, в якій були задіяні обидві сторони, що мала місце, не порушила спокійну обстановку суспільного життя або нормальні умови для праці і відпочинку людей, унеможливлює в свою чергу таку кваліфікуючу ознаку дрібного хуліганства як прояв неповаги до суспільства, або порушення громадського порядку, що в свою чергу не підірвала моральні принципи суспільства в цілому та жодним чином негативно не вплинула на підсвідомість інших людей, тому не охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б указували на вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених у диспозиції ст. 173 КУпАП та які б підпадали саме під ознаки дрібного хуліганства.

Таким чином, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Доводи апелянта про те, що суддя першої інстанції відмовився визнавати його потерпілим по справі не впливають на прийняте судом рішення, та не є безумовною підставою для його скасування, оскільки ОСОБА_3 приймав участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, надавав пояснення, та не був позбавлений права подавати інші докази по справі.

Щодо доводів ОСОБА_3 про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення обов'язкової ознаки правопорушення - місця вчинення адміністративного правопорушення, а також відомостей про свідків та потерпілих, то суддя приймав заходи для їх усунення шляхом неодноразового направлення матеріалів справи до відділку поліції для належного їх оформлення, проте вказівки суду не виконані (а.п. 9, 12).

Стосовно твердження апелянта про необхідність повернення матеріалів провадження органу внутрішніх справ для додаткового оформлення, то з цього приводу, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що на час слухання справи по суті, відомості про потерпілих і свідків у протоколі серія АА 675451 від 24.09.2017 року відсутні. При цьому суддя посилається на те, що згідно вимог п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.122015 року за №1496/27941, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Апеляційний суд не має процесуальної можливості для повернення вказаного протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання, оскільки це не передбачено ст. 294 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 року, якою закрито провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло