Справа № 462/5117/17
ПОСТАНОВА

іменем України

31 січня 2018 року Залізничний районний суд міста Львова у складі головуючого судді Кирилюк А.І., при секретарі Фрейдун А.М., за участю прокурора Бриндак М.Т., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючої суддею Львівського окружного адміністративного суду, зареєстрованої та проживаючої у ІНФОРМАЦІЯ_3,

- за ч.1 ст.172 -6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До суду з Управління захисту економіки у Львівській області надійшов протокол № 400 від 30.10.2017 р., згідно до якого ОСОБА_1, перебуваючи на посаді судді Львівського окружного адміністративного суду, в порушення вимог абзацу 3 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На виконання вимог абзацу 3 пункту 2 Перехідних положень Закону, ОСОБА_1, займаючи посаду судді Львівського окружного адміністративного суду, лише 01.11.2016 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, за 2015 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі http://public.nazk.gov.ua. (гіперпосилання на Декларацію в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування http://public.nazk.gov.ua/declaration/175f300d3e5c47878e2ffd09ddcb8117, тобто у порушення визначеного рішенням Національного агентства строку, а саме після 30.10.2016. Відповідно до послідовності дій користувача Реєстру ОСОБА_1 лише 01.11.2016 о 13:45 зареєструвалася в Реєстрі та о 13:47 розпочала сесію із створення декларації за 2015 рік і лише 01.11.2016 о 19:26 подала вказану декларацію, що підтверджено електронним цифровим підписом. Враховуючи, те що ОСОБА_1 у період часу з 01.09.2016 по 30.10.2016 на лікарняному не перебувала та збоїв у роботі Реєстру декларацій не було, то поважні причини не своєчасності подання нею декларації за 2015 рік відсутні. Так, ОСОБА_1 порушила вимоги фінансового контролю, а саме несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, а саме 01.11.2016 р. Таким чином, ОСОБА_1 будучи субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією згідно п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу З п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення з доданими матеріалами надійшов до суду 31.10.17 року. З причин ухилення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, постановами суду від 30.11.17 року, 03.01.18 року, 24.01.18 року строки розгляду справи зупинялись у відповідні періоди 30.11.17-16.01.18 р., 24.01.18-31.01.18 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1, заявила клопотання, та подала письмове клопотання свого представника - адвоката ОСОБА_2, про відкладення розгляду справи у звязку з його хворобою. Суд ухвалив відмовити в задоволенні такого клопотання, оскільки заявником не були надані відповідні докази хвороби, та у зв'язку з відсутності адвоката (в тому числі) та ОСОБА_1, розгляд справа відкладався 16.01.18 та 24.01.18 року.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення заперечила та пояснила, що неподання декларації вчасно відбулось з поважних причин, крім того послалась на свої письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи. Зокрема, через відсутність особистого ключа цифрового підпису до 27.09.2016 року включно та необхідністю витребування від нотаріуса відомостей, необхідних для внесення в декларацію, а також неможливістю роботи із системою електронного декларування в період з 17.10.2016 року по 31.10.2016 року включно у звязку із перебуванням за межами України та відсутністю доступу до мережі Інтернет у цей період. Вважає, що в справі відсутністя подія та склад адміністративного правопорушення.

Прокурор обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтримала, вказавши на наявність в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП. Просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вважає, що день виявлення правопорушення співпадає з днем складення протоколу.

Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до листа Департаменту захисту економіки НП України № АН-841 від 04.07.17 року на адресу Львівського окружного апеляційного суду вбачається: «Департаментом захисту економіки Національної поліції України, як спеціально уповноваженим субєктом у сфері протидії корупції, за результатом розгляду повідомлення (вх. № АН-841 від 05.04.2017) щодо можливого порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) суддею Львівського окружного адміністративного суду Лейко-Журомської М.В., встановлено можливий факт порушення останньою вимог Закону.

Посадовою особою, що склала адміністративний протокол не надані всі матеріали перевірки, так в матеріалах відсутнє наведене повідомлення вх. № АН-841 від 05.04.2017. Тому суд позбавлений можливості встановити чітку дату виявлення адміністративного правопорушення, але ця дата не може бути більшою ніж 04.07.17 року (день підпису листа Департаменту захисту економіки НП України № АН-841 від 04.07.17 року на адресу Львівського окружного апеляційного).

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КпАП України, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Такі думка збігається з висловленим узагальненим Науково-консультативним висновком НКР при ВАС України.

Ураховуючи, те що справа надійшла до суду 31.10.17 року, тобто вже після тримісячного строку, накладення адміністративного стягнення, передбаченому ст.38 КУпАП, провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.38, 247, 283-285 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя (підпис).

З оригіналом згідно.

Суддя