Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/13/18
Єдиний унікальний № 333/5429/17 Головуючий в 1-й інстанції Герасименко С.Г.
Категорія - ст. ст. 124, 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Як зазначено в постанові, 11.09.2017 року о 21 год. 00 хв., ОСОБА_2, у м. Запоріжжя, на вул. Автозаводська, керуючи в стані алкогольного спяніння автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, водій ОСОБА_4, який рухався в зустрічному напрямку. В наслідок ДТП автомобілі пошкоджено, постраждалих немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з вказаною постановою, вважає, що вона винесена за неповно та не обєктивно досліджених обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку, що в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння. Так, суд встановив, що 11.09.2017 р. о 21-00 він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, нібито керував автомобілем НОМЕР_1 у м. Запоріжжі по вул. Автозаводській. Даний висновок суду є помилковим.

Зазначеного правопорушення він не вчиняв. З самого початку він пояснював (і під час складання адміністративного протоколу, і під час розгляду справи в суді), що він за кермом автомобіля не перебував, автомобілем не керував. Це підтверджується, зокрема, відеозаписом під час проходження огляду на стан сп'яніння.

Втім, його пояснення судом залишені поза увагою, надані ним докази не перевірені та взагалі не досліджені.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що 11.09.2017 р. вони зустрілися в гаражі, де ОСОБА_2 попросив його підвезти додому, оскільки він цілий день займався покраскою, випив і йому стало зле. Він не міг самостійно дістатися додому, а зранку йому була потрібна машина, тому вона мала бути коло будинку. ОСОБА_5 сів за кермо, а він - на переднє пасажирське сидіння. Не впоравшись з керуванням, ОСОБА_5 скоїв ДТП, після чого через перебування в стані стресу покинув місце ДТП до приїзду працівників поліції.

До речі, факт перебування в автомобілі НОМЕР_1 двох осіб підтверджується і потерпілою, але цей факт залишений судом поза увагою.

Під час ДТП він отримав тілесні ушкодження від дії тупого предмету - коробки передач, у вигляді синця в області лівого стегна.

Судом взагалі не досліджено та не надано оцінки письмовому доказу - висновку спеціаліста № 325/с від 27.09.2017 p., згідно якого підтверджено, що він мав тілесні пошкодження у вигляді синця в області лівого стегна, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Дане ушкодження утворилося від дії тупого предмету. Спеціалістом також встановлено, що давність утворення тілесного ушкодження не суперечить терміну, вказаному ним, тобто 11.09.2017 р. під час ДТП.

Висновок спеціаліста в сукупності з іншими доказами у справі підтверджують той факт, що під час ДТП він перебував на пасажирському сидінні, а не за кермом.

Крім того, судом безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про витребування у потерпілої ОСОБА_4 відеозапису з відеореєстратора події ДТП, що мала місце 11.09.2017 р. за участю автомобіля НОМЕР_3, хоча в судовому засіданні потерпіла пояснила, що в її автомобілі дійсно був відеореєстратор, відеозапис на якому вона не знищувала. Наразі автомобіль перебуває на стоянці і за необхідності відеозапис можна переглянути. Сама вона відеозапис не переглядала.

Також судом безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про виклик свідків, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які прибули на місце ДТП майже одразу і могли надати суду свідчення про те, які пояснення він дійсно одразу на місці надавав працівникам поліції.

Судом не викликано та не допитано перший екіпаж патрульної поліції, який прибув на місце ДТП. Саме ці співробітники поліції проводили безпосереднє опитування учасників ДТП та могли повідомити суду, які пояснення він одразу на місці надавав працівникам поліції.

Визнаючи його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд послався на пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_8, зазначивши при цьому, що ОСОБА_8 є свідком.

В той же час, під час оформлення матеріалів про ДТП ОСОБА_8 в якості свідка не зазначався, жодні пояснення не надавав. Натомість, зазначена особа лише була залучена в якості понятого при проходженні мною огляду на стан сп'яніння. До суду ОСОБА_8 ніхто не викликав, але він прибув до суду разом з потерпілою та був судом допитаний в якості свідка. Проте, судом порушено процедуру допиту цієї особи в якості свідка, оскільки він з самого початку перебував в залі судового засідання. Був присутнім при надання пояснень потерпілою, свідком ОСОБА_5, працівником поліції. Тому, пояснення ОСОБА_8 є неналежним доказом та не могли бути прийняті судом до уваги.

Що стосується пояснень потерпілої ОСОБА_4, то вважає, що до них суд мав поставитися критично, оскільки зазначена особа пояснила, що водія автомобіля «DAEWOO» вона в обличчя не запам'ятала і впізнати не зможе. В залі судового засідання з самого початку вона не змогла показати, хто саме був за кермом - він чи ОСОБА_5 (вони доволі схожі - однакового росту, статури, дещо схожі обличчям).

Зважаючи на те, що його показання та показання ОСОБА_5 різняться з показаннями, які надавала суду ОСОБА_4, приймаючи до уваги висновок спеціаліста щодо наявності у нього тілесних ушкоджень та їх локалізації, суд мав критично поставитися по пояснень потерпілої, оскільки вони суперечать матеріалам справи.

Щодо висновку суду про те, що він нібито в протоколі про адміністративне правопорушення №БР 237063 зазначив, що згоден з пред'явленим йому обвинуваченням, вважає за потрібне зазначити, що такий висновок є безпідставним та необґрунтованим.

Так, дійсно в зазначеному протоколі, в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «Згоден». Втім, його підпис в зазначеній графі відсутній. В судовому засідання він пояснив, що слово «Згоден» написано почерком, який на його не схожий.

Щодо пояснень працівника поліції вважає за потрібне звернути увагу, що він прибув з другим екіпажом патрульної поліції і не був на місці ДТП одразу після того, як воно сталося. Тому, поліцейський не може надати будь-яких безпосередніх свідчень щодо обставин, які мали місце після ДТП. З огляду на викладене, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на те, що він за кермом автомобіля НОМЕР_1 під час ДТП не перебував, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений зазначеною статтею.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що матеріалами справи наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується, вважає, що достатніх даних та підстав для визнання його винуватим за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП немає. Просить скасувати постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2017 р. по справі № 333/5429/17 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, незважаючи на невизнання ОСОБА_2 вини, вона підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії БР№237063 та БР№237081 від 11.09.2017 року, схемою наслідків ДТП, фотознімками, рапортом інспектора поліції, результатом огляду за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» 6820, тест № 405, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_4, а також відеозаписами з нагрудних камер співробітників поліції.

В судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_4 пояснила, що 11.09.2017 року керуючи автомобілем «SEAT» вона здійснювала рух з Космічного мікрорайону на мікрорайон «Піски». Коли вона доїхала до перехрестя з круговим рухом вул. Новокузнецька з вул. Автозаводська, їй на зустріч виїхав автомобіль «DAEWOO», скоїв наїзд на її автомобіль, після чого продовжив рух та зупинився на деякій відстані від місця події. Після ДТП вона підійшла до автомобіля «DAEWOO» та побачила, що з місця пасажира вибіг чоловік, обличчя якого вона не бачила, та втік з місця пригоди, а з місця водія «випав» ОСОБА_2, який також намагався втекти з місця скоєння ДТП, але був затриманий ОСОБА_10, який проїжджав біля місця ДТП та зупинився для надання допомоги.

Свідок ОСОБА_10 дав суду аналогічні пояснення.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст. 252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у звязку з чим вірно встановив фактичні обставини справи щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу зазначених адміністративних правопорушень.

Доводи ОСОБА_2 щодо того, що за кермом був не він, а ОСОБА_5, а в суді першої інстанції цьому факту не надали належної оцінки та не прийняли до уваги, є голослівними та необґрунтованими, так як вони повністю спростовуються відеозаписами з нагрудних відеокамер співробітників поліції. Так, спочатку ОСОБА_2 визнав, що він сам керував автомобілем НОМЕР_1, пізніше усно заперечив проти цього, але огляд на стан спяніння, як водій все ж таки пройшов. Також, в протоколі про адміністративне правопорушення № БР№237063 від 11.09.2017 року ОСОБА_2 зазначив, що він з предявленим йому обвинуваченням згоден. Крім цього, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 спростовуються поясненнями потерпілої, яка наблизившись до автомобіля «DAEWOO» після ДТП, побачила, що з місця водія «випав» ОСОБА_2, поясненнями свідка ОСОБА_10, який особисто затримав ОСОБА_2, коли той вийшов з водійського місця та намагався втекти з місця вчинення ДТП, а також поясненнями поліцейського, який затвердив, що ОСОБА_2 спочатку визнавав, що саме він їхав за кермом автомобіля, але після приїзду на місце ДТП його дружини змінив свою позицію.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта про порушення закону під час судового розгляду, оскільки ці порушення ні є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, які б свідчили про незаконність постанови, а тому відповідно і до задоволення скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1