А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16.01.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 12 листопада 2017 року приблизно о 22-й годині 50 хвилин, по вул. Мукачівській у с. Верхній Коропець Мукачівського району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "ВАЗ 110247", державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - Правил), та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу та прийняв рішення без його участі, не взявши до уваги заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із його хворобою, чим позбавив його можливості реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права та порушив вимоги як процесуального закону, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики ЄСПЛ (рішення у справах «Гурепка проти України» від 08.07.2010, «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 та ін.), і що в свою чергу тягне за собою безумовне скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції. Крім того, вказує на те, що процедура його огляду на стан алкогольного сп'яніння булла порушена, оскільки в протоколі відсутні відомості про свідків, а сам протокол ним не підписувався, що свідчить про те, що наявний у протоколі підпис є підробленим, і що у свою чергу свідчить про фальсифікацію протоколу, у зв'язку із чим, такий не є належним та допустимим доказом його вини. Разом із тим, вказує на те, що в протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, і що він відмовився від проходження такого, як не зазначено й про те, що він відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров'я. Крім того, посилається на те, що лікар Мукачівської ЦРЛ ОСОБА_2, який не має належної кваліфікації за відповідною програмою й невідомо звідки з'явився на місці зупинки керованого ним (ОСОБА_1.) транспортного засобу, склав висновок, згідно якого він (ОСОБА_1.) перебуває в стані алкогольного сп'яніння, без належного обстеження, і при цьому, у присутності поліцейського, не повідомив його (ОСОБА_1.) на підставі яких досліджень і за допомогою яких сертифікованих приладів було встановлено факт перебування його (ОСОБА_1.) в стані алкогольного сп'яніння, а також який саме ступінь алкогольного сп'яніння у нього виявлений, що в свою чергу не дає підстав вважати, що такий висновок складено саме щодо нього (ОСОБА_1.), а не щодо якої-небудь іншої особи, яку працівники поліції могли направити на огляд. При цьому, вказує на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення його на огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у сертифікований заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у зв'язку із чим, він (ОСОБА_1.) був позбавлений можливості пройти такий огляд у визначеному чинним законодавством України порядку. Також посилається на й на те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом чи передачі керування іншій уповноваженій особі, що у свою чергу викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні адміністративних матеріалів та неузгодженість дій останнього з викладеним у протоколі формулюванням адміністративного правопорушення. Крім того, вказує на те, що він вже більше року не вживає спиртних напоїв, оскільки в нього наявне важке професійне захворювання, що підтверджується належним медичним обстеженням та Епікризом медичної установи, де він проходить стаціонарне лікування й на даний час. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 12 листопада 2017 року приблизно о 22-й годині 50 хвилин, по вул. Мукачівській у с. Верхній Коропець Мукачівського району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "ВАЗ 110247", державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «а» Правил, що тягне настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи. Крім того, із протоколу вбачається, що по суті порушення ОСОБА_1 будь-яких пояснень не надавав (а. с. 1).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 358 від 12.11.2017, складеного черговим лікарем Мукачівської ЦРЛ ОСОБА_2 убачається, що направлений інспектором Мукачівського РВП ОСОБА_3 12.11.2017 о 23 год. 25 хв. на огляд ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння. З даного висновку також убачається, що своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що з результатами огляду ознайомлений (а. с. 2).

З копії Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що при проведенні лікарем Мукачівської центральної районної лікарні ОСОБА_2 огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу «Dragger Alcotest» в останнього встановлено стан алкогольного сп'яніння. Результат огляду - 0,66 %.

З копії журналу реєстрації медичних оглядів осіб у Мукачівській ЦРЛ убачається, що 12.11.2017 о 23 год. 25 хв. за направленням інспектора Мукачівського РВП ОСОБА_3 було проведено огляд гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у результаті якого в останнього було встановлено стан алкогольного сп'яніння - 0,66 %.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 108452 вбачається, що 12.11.2017 о 22-й годині 55 хвилин, по вул. Мукачівській у с. Верхній Коропець Мукачівського району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "ВАЗ 110247", державний номерний знак НОМЕР_1, на якому в темну пору доби був неосвітлений знак, чим порушив вимоги передбачені п. п. 2.9 в, 30.2 Правил, у зв'язку з чим, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень (а. с. 3).

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» Правил, та винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор СРПП Мукачівського РВП ОСОБА_4 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував ОСОБА_1 під час розгляду апеляційної скарги.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в лікаря Мукачівської центральної районної лікарні ОСОБА_2, який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння та склав висновок про перебування останнього в стані алкогольного сп'яніння, були підстави для фальсифікації висновку щодо ОСОБА_1 та обмови останнього у перебуванні в стані алкогольного сп'яніння, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував ОСОБА_1, під час розгляду апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані які би свідчили про зацікавленість інспектора СРПП Мукачівського РВП ОСОБА_4 та лікаря Мукачівської центральної районної лікарні ОСОБА_2 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував ОСОБА_1.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказані інспектор та лікар при виконанні своїх функціональних обов'язків діяли у межах наданих їм повноважень.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що лікар Мукачівської ЦРЛ ОСОБА_2, який не має належної кваліфікації за відповідною програмою й невідомо звідки з'явився на місці зупинки його (ОСОБА_1.) транспортного засобу, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а доводи про те, що лікар склав висновок про перебування його (ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, без належного обстеження, і при цьому, у присутності поліцейського, не повідомив його (ОСОБА_1.) на підставі яких досліджень і за допомогою яких сертифікованих приладів було встановлено факт перебування його (ОСОБА_1.) у стані алкогольного сп'яніння, а також який саме ступінь алкогольного сп'яніння у нього виявлений, - апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються наявними у матеріалах справи й вищенаведеними доказами, якими достовірно підтверджено те, що 12.11.2017 о 23 год. 25 хв. у Мукачівській ЦРЛ лікарем ОСОБА_2 за допомогою приладу «Dragger Alcotest» було проведено огляд гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., за направленням інспектора Мукачівського РВП ОСОБА_3, у результаті якого в ОСОБА_1 було встановлено стан алкогольного сп'яніння - 0,66 %, із чим останній був ознайомлений, про що свідчить його підпис у висновку № 358.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що лікар ОСОБА_2, який проводив освідчення ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, не має належної кваліфікації за відповідною процедурою, враховується що вищевказаний лікар працює у відповідному медичному закладі, що на лікаря покладені функціональні обов'язки відповідно до встановлених нормативно-правових актів, дані про порушення яких у справі відсутні ; вказані доводи визнаються такими, які не підтверджені будь-якими доказами і не свідчать про відсутність у лікаря ОСОБА_2 сертифіката про проходження тематичного удосконалення за спеціальністю «Наркологія», що лікар не має права на проведення огляду осіб з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Із цих підстав, беручи до уваги вищенаведені докази, апеляційний суд, як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 9 «а» Правил, не впливають на висновок суду першої інстанції про винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й не свідчать про порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння та незаконність дій працівника поліції при оформленні адміністративних матеріалів, відхиляє й доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, що матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом чи передачі керування іншій уповноваженій особі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що процедура його огляду на стан алкогольного сп'яніння булла порушена, оскільки в протоколі відсутні відомості про свідків, а також про те, що йому пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, і що він відмовився від проходження такого, як не зазначено й про те, що він відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров'я, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту керування ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння й не свідчать про порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що відповідно до Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при проведенні огляду особи на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я присутність будь-яких свідків, окрім працівника поліції, за направленням якого проходиться огляд особи, не є обов'язковою, що в свою чергу свідчить і про те, що зазначення даних про свідків у протоколі про адміністративне правопорушення, який складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП, після проведення огляду особи на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, також не є обов'язковим; що вимогами Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не передбачено зазначення в протоколі відомостей про пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, чи про відмову особи від проходження такого огляду. При оцінці цих доводів враховуються пояснення ОСОБА_1, дані ним під час розгляду справи апеляційним судом, відповідно до яких ОСОБА_1 підтвердив наступні факти та обставини : факт зупинки керованого ним автомобіля по вул. Мукачівській у с. Верхній Коропець Мукачівського району, факт доставляння його до Мукачівської центральної лікарні, факт проходження ним огляду за допомогою приладу «Драгер». У тому числі ОСОБА_1 підтвердив, що у присутності поліцейського лікар медичного закладу надав йому трубку, в яку він дув, однак про результати огляду його не повідомили.

Крім того, враховуючи вищенаведені докази та обставини, як такі, що не підтверджені жодними належними й допустимими доказами, відхиляються й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол ним не підписувався, а наявний у протоколі підпис є підробленим, що у свою чергу свідчить про фальсифікацію протоколу, у зв'язку із чим, такий не є належним та допустимим доказом його вини. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд враховує й те, що під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено фактів фальсифікації протоколу чи фактів звернення ОСОБА_1 чи його представника до правоохоронних органів із заявами про підробку підпису ОСОБА_1 у складеному щодо нього протоколі, і що останній на такі факти також не вказував. При оцінці цих доводів враховуються пояснення ОСОБА_1, відповідно до яких ОСОБА_1 із заявами про фальсифікацію щодо нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення мав намір звернутися лише після прийняття апеляційним судом рішення про скасування постанови місцевого суду і закриття провадження у справі, а також пояснення ОСОБА_1 про те, що перепон для звернення із відповідними заявами до правоохоронних органів про злочин у нього не було.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу та прийняв рішення без його участі, не взявши до уваги заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою, чим позбавив його можливості реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права та порушив вимоги як процесуального закону, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики ЄСПЛ (рішення у справах «Гурепка проти України» від 08.07.2010, «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 та ін.), і що в свою чергу тягне за собою безумовне скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, - апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як такі, що не свідчать про порушення судом першої інстанції процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і в свою чергу не тягнуть за собою скасування законного, обгрунтованого й належним чином вмотивованого судового рішення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що, прийнявши рішення про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд першої інстанції врахував як те, що останній був належним чином повідомлений про розгляд справи 11.12.2017, так і передбачений ч. 1 ст. 277 КУпАП п'ятнадцятиденний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення; що можливість ОСОБА_1 реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права забезпечена в ході розгляду справи апеляційним судом. Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 не вказував на наявність обставин, які перешкоджали йому подати до місцевого суду письмові пояснення, з обставин за яких скоєно адміністративне правопорушення. Підготовка і подача апеляційної скарги на дев'ятий день після проголошення судового рішення дає підстави для висновку про відсутність у ОСОБА_1 перешкод для підготовки і подання тих чи інших документів (письмових заяв чи скарг) до правоохоронних органів або суду із зазначенням порушень законодавства при проведення огляду правопорушника на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він вже більше року не вживає спиртних напоїв, оскільки в нього наявне важке професійне захворювання, що підтверджується належним медичним обстеженням та Епікризом медичної установи, де він проходить стаціонарне лікування й на даний час, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі, з урахуванням вищенаведених доказів та обставин, також не спростовують факту керування ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці в стані алкогольного сп'яніння та на висновок суду першої інстанції про наявність у діях останнього складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Мартинець Ю. О. обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв'язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних клопотань, у тому числі й про виклик та допит свідків чи витребування яких-небудь доказів, не заявлялось, і жодних доказів, які б свідчили про незаконність судового рішення надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320 гривень, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан