Справа № 168/586/17 Провадження №33/773/43/18 Суддя в 1 інстанції: Назарук О. В.
Категорія:ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою судді Зінюка В.П., ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та за правилами ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 29 серпня 2017 року о 11 год. 30 хв. по пл. Миру в смт. Стара Вижівка, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Сaddy», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу та відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд на стан спяніння чим порушив вимоги п.п. 2.4, 2.5 ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог матеріального процесуального та права. Зазначає, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що призвело до порушення його права на захист, яке слід відновити. Адміністративне стягнення накладено судом після спливу встановленого законом строку. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що він не брав участі у розгляді справи, а про існування оскаржуваної постанови дізнався 11 грудня 2017 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, які, кожен окремо, скаргу підтримали із наведених у ній підстав, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції, копію постанови від 29 листопада 2017 року отримав лише 11 грудня 2017 року, а скаргу подав 18 грудня 2017 року, тому строк апеляційного оскарження постанови йому слід поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції незаконно розглянув справу без його участі чим порушив його право на захист, не підтверджується матеріалами справи.

Суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, шляхом надсилання судових повісток на адресу місця проживання ОСОБА_2, вказану останнім в протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується наявним в даному протоколі його особистим підписом, який засвідчує факт ознайомлення останнього зі змістом цього процесуального документа, а також за адресою місця реєстрації і проживання, встановлених згідно довідки виконавчого комітету Кримненської сільської ради № 1617 від 28 вересня 2017 року. Проте, ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Наведене свідчить про те, що судом було вжито достатніх заходів для своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_2 для виклику до суду. З доводами, які викладені в постанові суду, про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 повністю погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції не порушив вимоги законодавства та правильно розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу та відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд на стан спяніння, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні даних правопорушень повністю доводиться зібраними по справі письмовими доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії АП1 № 994311 та серії АП2 № 536388 від 29 серпня 2017 року, рапортами працівників поліції, письмовими поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при розгляді справи суддя зясував всі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 є склад правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, сам факт вчинення даних правопорушень ОСОБА_2 в поданій ним апеляційній скарзі не оспорюється.

Таким чином висновки судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, правильно врахував зазначені обставини та обґрунтовано наклав адміністративне стягнення за правилами ст. 36 КУпАП з дотриманням визначеного ст. 38 КУпАП строку.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, апеляційний суд не знаходить.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Старовижівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2017 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2017 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя