Справа № 493/108/18
Провадження № 3/493/85/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 року

Суддя Балтського районного суду Одеської області Бодашко Л.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Балтського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором Балтського райагропроменерго, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 367093 від 10.01.2018 р., ОСОБА_1 09 січня 2018 року о 21 годині 05 хвилин, в с. Бендзарі Балтського району на вулиці Центральній керував автомобілем ДЕО SENS з ознаками алкогольного спяніння (незвязна мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою винуватість і показав, що тверезим управляв своїм автомобілем марки ДЕО SENS і їхав додому в с. Перельоти Балтського району Одеської області. В автомобілі їхали у якості пасажирів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які з ним би не поїхали, якщо б він був у стані алкогольного спяніння. В с. Бендзарі його зупинили працівники поліції, він спитав які підстави для зупинки, адже він Правил дорожнього руху не порушував, його автомобіль не перебуває у розшуку, однак йому не відповіли і стали вимагати їхати з ними в ЦРЛ для обстеження на стан алкогольного спяніння. Він повідомив, що не знаходиться в стані алкогольного спяніння і не заперечує пройти перевірки на місті, однак працівники поліції силою вивели його з автомобіля, посадили в поліцейський автомобіль і возили по м. Балта довгий час, а згодом, біля 1 часу, привезли в ЦРЛ, де всі вийшли, він закурив, а працівники поліції пішли в лікарню, а він їх чекав, на вулицю виходив хірург ОСОБА_4, однак до нього не підходив, перебував на відстані біля 10 метрів, після цього вийшли працівники поліції і сказали йому йти додому. ЦРЛ знаходиться від центру м. Балти на відстані майже 3-4 км, тому працівники поліції підвезли його в центр м. Балта і уїхали. Він пішки пішов до с. Бендзарі, де було залишено автомобіль, але свого автомобіля не знайшов, а також не знайшов пасажирів. Наступного дня йому автомобіль віддали працівники поліції. Ніякого протоколу в його присутності ніхто не складав і йому підписувати не давав, ніякі права та обовязки йому не розяснювали, а також не була надано йому копія протоколу. Працівники поліції зупиняли інші автомобілі, однак з жодним водієм він не спілкувався і при них ніякої розмови відносно необхідності проходження медичного огляду і якого саме, не велося. Ці водії навіть близько не підходили до нього, а він в той час вже сидів в автомобілі працівників поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, покази свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, письмові пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, а справа відносно нього підлягає закриттю, з наступних підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих,свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256 детально регламентує питання, що пов'язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими Нормативно-правовим актами, органи які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, в даному випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Згідно ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак в матеріалах справи відсутні документи, які би підтверджували вручення копії протоколу ОСОБА_1 при їх оформленні, що є порушенням вище вказаної статті.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП, складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння .

Отже,обовязковою ознакою правопорушення,передбаченого вказаною частиною даної статті КпАП України,є керування транспортним засобом в стані спяніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Згідно до роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті " із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, судам при розгляді справ необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до Наказу МВС України від 01.03.2010 року «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» газоаналізатор "Alcotest 6810" (Драгер) застосовується для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення не має протоколу огляду водія. Будь-якого протоколу огляду водія та фіксації результатів такого огляду матеріали не містять.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. Крім того, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що працівниками поліції не пропонувалося йому проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, хоча він цього вимагав.

Дослівно суть порушення в протоколі сформульована наступним чином: «керував автомобілем ДЕО SENS з ознаками алкогольного спяніння (незвязна мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».

У зв'язку з цим звинувачення є незрозумілими, адже воно складається, по-перше, з двох частин: 1) керував з ознаками алкогольного сп'яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння (якого саме не зазначено). Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками алкогольного сп'яніння чи відмові від проходженні огляду (невідомо якого).

Слід зазначити, що відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп'яніння законодавством не встановлено.

Крім того, оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд ОСОБА_1 має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп'яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Таким чином, твердження поліцейського про однозначну відмову ОСОБА_1 від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини ОСОБА_1

Як було зазначено вище, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП.

Відповідно до цієї норми огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічинх засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я. В матеріалах справи відсутній акт про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, якого саме і ким.

В поясненнях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, доданих до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, також відсутні відомості щодо пропозиції ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів та факту відмови ОСОБА_1 від його проходження та якого саме огляду. Ці свідки не підтвердили, що ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного спяніння. Свідок ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_1 о 00 годин 25 хвилин відмовився від проходження огляду на стан спяніння, в той час, як в протоколі вказано, що відмова була отримана від ОСОБА_1 в момент зупинки його в с. Бендзарі Балтського району Одеської області о 21 год. 05 хвилин, а свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_5 показали, що чули відмову від медичного огляду в 21 год.40 хв., від якого огляду, вони не вказали, що з моменту зупинки ОСОБА_1 (21год.05 хв.) до доставки його в ЦРЛ (00 год.50 хв.)пройшло майже 4 години.

Згідно пунктів 7-8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735) и здійсненні огляду, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, а у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи був порушений порядок огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП, оскільки працівники поліції не проводили огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місті його зупинки, а де вони перебували з часу зупинки до прибуття в ЦРЛ, невідомо.

Крім того, пунктом 12 Інструкції?про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Пунктом 8 затвержено форму такого направлення.

Однак, у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоровя для проходження огляду на стан спяніння. Таким чином, водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів ОСОБА_1, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме те, що той не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння працівником поліції і в той час був тверезий.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить субєктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в силу ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Враховуючи, що на виконання вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а судом закрито провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , то судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

З огляду на викладене та керуючись ст.62 Конституції України, ст. ст. 7, 40-1, ч. 1 ст.130, ст. ст. 247, 251, 254, 255, 266, 284, 287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Балтський районний суд, протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - в той же строк з дня вручення цієї постанови.

С у д д я