Справа №461/8957/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з регіонального представництва Уповноваженого Верховної ради України з прав людини у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працює головним спеціалістом відділу капітального ремонту житлового фонду управління житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу капітального ремонту житлового фонду управління житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, та якому керівництвом було доручено розглянути звернення ОСОБА_2 від 27 жовтня 2017 року ненадав відповідь таке звернення в термін, визначений Законом України «Про звернення громадян» за наступних обставин.

27 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до Департаменту житлового господарства Львівської міської ради з питанням неотримання відповіді на звернення від 13.03.2017 № З-П-19216-25. Зазначене звернення заявниці було зареєстровано у Львівській міській раді 27 жовтня 2017 року за № 3-П-94675-3-25, а його виконавцем визначено ОСОБА_1, головного спеціаліста відділу капітального ремонту житлового фонду управління житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. Про результати розгляду звернення заявницю не було повідомлено. Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» звернення ОСОБА_3 мали розглянути з наданням відповіді заявниці до 28 листопада 2017 року, проте цього не було зроблено.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини першої статті 7 цього закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Ч.1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Абз. 7 ч.1 ст. 18 даного закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно з ст. 19 закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Ч.1 ст. 20 вищезгаданого закону передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 надав відповідь ОСОБА_3 06.12.2017 року за вих. №2501-3737, тобто несвоєчасно.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що для надання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 27 жовтня 2017 року йому необхідно було отримати документи та інформацію, які перебувала в архіві установи. Оскільки затребувані з архіву документи надані йому із запізненням, то відповідь ОСОБА_3 надав 06.12.2017 р. Просив суд закрити провадження по справі за малозначністю у звязку із скрутним матеріальним становищем. Пояснив, що проживає з бабусею та дідусем пенсійного віку, а також матірю яка є інвалідом 2 групи. Додав, що є єдиним працюючим у сімї із невеликою заробітною платою, тому просив не накладати на нього штрафу.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_4 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 7 ст. 212-3 КУпАП, тобто вчинення іншого порушення Закону України "Про звернення громадян".

Його вина підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.12.2017 року, копією заяви ОСОБА_3 від 27.10.2017 р., копією скріншоту реєстрації звернення, поясненнями ОСОБА_4, копією трудового договору від 26.10.2017 р. про прийняття ОСОБА_1 на роботу, наказом №383-н від 13.12.2017 р. про продовження терміну дії трудового договору ОСОБА_1, доповідною запискою від 22.01.2018 р., копією відповіді на звернення № 2501-3737 від 06.12.2017 р. з додатками.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ч. 7 ст. 212-3 КУпАП, тобто вчинення іншого порушення Закону України "Про звернення громадян", а саме невчасне надання відповіді на звернення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, а вчинене ним адміністративне правопорушення не спричинило значної шкоди інтересам особи чи держави. У нього невелика заробітня плата, що підтверджується копією трудового договору та копією штатного розпису. На утриманні ОСОБА_4 перебувають дідусь ОСОБА_5 та бабуся ОСОБА_6, як є пенсіонерами, а також мати ОСОБА_7, яка є інвалідом 2 групи загального захворювання, що підтверджується довідкою з місця проживання та копією пенсійного посвідчення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 належить звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 212-3 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 22, ч. 7 ст. 212-3, 283-287 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 212-3 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Є. Радченко