Справа №487/6774/17 10.04.2018
Провадження №33/784/159/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Ямкової О.О.

за участю: секретаря Тищенка Л.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 березня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122?, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, 21 грудня 2017 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Chery Eastar», номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Рюміна в місті Миколаєві, де у районі будинку №7 на вимогу працівника поліції щодо зупинки транспортного засобу завчасно поданого за допомогою гучномовця та проблискових маячків червоного та синього кольору не зупинився, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

Одночасно 21 грудня 2017 року о 00 год. 30 хв. у місті Миколаєві по вулиці Рюміна, 5/1 водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Chery Eastar», номерний знак НОМЕР_1, був не уважним, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з бетонним парканом за цією ж адресою, чим порушив п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого пошкодив транспортний засіб.

Крім цього, 21 грудня 2017 року о 00 год. 30 хв. у місті Миколаєві по вулиці Рюміна, 5/1 водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом «Chery Eastar», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. За висновком МОНД №2031, складеного в 01.50 годин 21 грудня 2017 року, ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та ухвалити нове рішення з урахуванням його пояснень.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права та без з'ясування у повній мірі обставин, які мають значення для справи.

На його думку суд не повинен був розглядати справу, у зв'язку з його тривалим перебуванням на лікарняному, але на зазначене не звернув увагу та розглянув справу без його пояснень по суті складених протоколів, тобто віднісся до розгляду справи про адміністративне правопорушення формально.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суд, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, в обґрунтування своїх висновків вірно послався на дані протоколів про адміністративне правопорушення серії БР №240724 і БР №240732 від 21.12.2017 року, а також на інші докази, які ним були досліджені належним чином, та перевірені судом апеляційної інстанції.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідають вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця і суті адміністративних правопорушень повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписі здійсненому працівником поліції.

Дослідивши цей відеозапис, суд встановив, що водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейських зупинити автомобіль не реагував, намагався втекти, але не справився з керуванням та в'їхав у бетону огорожу, внаслідок чого пошкодив транспортний засіб. На наступну вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп'яніння в присутності свідків на місці зупинки транспортного засобу з роз'ясненням прав та наслідків - відмовився, та наголосив про бажання пройти медичний огляд у медичному закладі. При прибутті до МОНД ОСОБА_1 тривалий час ознайомлювався з наданими йому медиками документами, слухав роз'яснення його прав, отримував роз'яснення відносно тих чи інших своїх дій, вів запис, і в кінці відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

За такого можна зробити висновок, що вищенаведені адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_1 у визначену у протоколах дату та час, та за досліджених у судах першої та апеляційної інстанції обставинах.

Ці обставини повністю підтвердили у суді допитані в якості свідків працівники патрульної поліції ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Вони узгоджуються також з письмовими показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили наявність у водія ОСОБА_1 зовнішніх ознак сп'яніння, його відмову від проходження огляду на місці зупинки автомобіля та бажанням пройти його у медичному закладі. Такі письмові пояснення з огляду на положення статті 251 КУпАП є належними доказами по справі про адміністративне правопорушення.

Також із письмових пояснень ОСОБА_1, наданих безпосередньо при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, слідує, що він здійснив наїзд автомобілем на бетону огорожу, так як не справився з керуванням при виконанні маневру повороту ліворуч і не розрахував швидкість, внаслідок чого пошкодив належний йому автомобіль.

Такі письмові пояснення ОСОБА_1, які повністю співпадають з даними щодо дорожньої обстановки на момент вчинення ДТП, яка відображена у схемі, та переліченими до неї пошкодженнями автомобіля (а.с.12), враховані у суді першої інстанції, так як останній до судових засідань не з'явився.

Одночасно суд апеляційної інстанції враховує, що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Між тим зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення БР №240727 від 21 грудня 2017 року , протоколу огляду місця події та схеми ДТП вбачається, що ОСОБА_1, керуючи власним автомобілем, допустив зіткнення з бетонною огорожею, в наслідок чого лише його транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Проте при розгляді справи судом не враховано, що при ДТП діями водія ОСОБА_1 не було завдано будь-кому майнової шкоди, що відповідно до ст. 124 КУАП є обов'язковою ознакою об'єктивної сторони зазначеного правопорушення.

За наведених обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню, а справа - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Разом з тим, апелянт ОСОБА_1 посилається на порушення його прав при розгляді справи у суді першої інстанції та надає лікарняного листа, за яким на час винесення постанови суду знаходився на амбулаторному лікуванні.

Однак з матеріалів справи вбачається, що по справі призначалося три судових засідання, про дату та час кожного засідання апелянт був належним чином сповіщений. Але жодного разу не з'явився, та надав два різних лікарняних листка, в яких не зазначено вид тяжкого або тривалого захворювання, що виключало б можливість його участі у судовому засіданні, не надав такого висновку він і до суду апеляційної інстанції. Навпаки, з копії листка тимчасової непрацездатності, наданого до апеляційного суду слідує, що він лікувався амбулаторно та за характером роботи - ПП не потребував отримання такого документу. Не скористався він і своїм правом на укладення договору про надання йому правової допомоги, а тому не направив до суду свого представника у галузі права. На останнє судове засідання, призначене на 20 березня 2018 року, надав копію лікарняного, в якому зазначене тривалість лікування до 16 березня 2018 року, а тому не підтвердив поважність причини своєї неявки, і у місцевого суду були усі підстави для розгляду справи за відсутністю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у визначені законом строки.

За такого доводи апелянта про порушення його права на захист є неспроможними, та спростовуються письмовими матеріалами справи.

Отже, відповідно до вимог пунктів 2.4 і 2.5 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейських водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил і пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7, розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та у присутності двох свідків, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Тому проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно надав оцінку усім дослідженим письмовим доказам, відеозапису, показанням патрульних поліцейських, допитаних у суді в якості свідків, письмовим поясненням правопорушника, за якими він проявив неуважність та допустив зіткнення з бетонним парканом, та прийшов до обґрунтованого висновку, що є достатньо доказів, які свідчать про те, що водій ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейських зупинити транспортний засіб, та мав ознаки алкогольного сп'яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, а дії працівників поліції, який запропонували пройти такий огляд відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7, розділу ІІ зазначеної вище Інструкції.

Будь-яких обґрунтованих доводів, що вказані правопорушення ним не здійснювалися, або його права було порушено при складанні протоколів, апелянтом ОСОБА_1 у апеляційної скарзі не наведено.

А з урахуванням положень статті 294 КУпАП щодо розгляду справи апеляційним судом в межах доводів апеляційної скарги, таких доводів на спростування вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушень, передбачених ст.122?, ч.1 ст. 130 КУпАП, за викладених судом першої інстанції обставин не має.

За таких обставин ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122?, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тому прийняте судом рішення в цій частині є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративних правопорушень призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення визначено у межах санкцій, встановлених за більш серйозне правопорушення з вчинених, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 березня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124КУпАП, - скасувати, а провадження по справі в цієї частині закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 березня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122? і частиною 1 статті 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Ямкова