АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/30/18
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Трофименка М.С. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2017 року у відношенні ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 24.09.2017 року о 02.01 в м. Харкові на вул. Ак. Курчатова, в районі буд. 31, водій ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ-11193, державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. В присутності двох свідків водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу Драгер на місці та у приміщенні КЗОЗ ХОНД .

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням захисник ОСОБА_3 - адвокат Трофименко М.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 07.11.2017 року і закрити провадження у справі на підставі вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В скарзі зазначає, що згідно рапорту інспектора поліції, за адресою м. Харків, вул. Академіка Курчатова, 29, до них звернувся громадянин з повідомленням, що буде рухатись автомобіль, в салоні якого перебувають люди в стані алкогольного сп'яніння. При цьому не встановлено особу, яка повідомила такі відомості, та достовірно не встановлено факт існування такого громадянина.

Також вказує, що обставини, викладені в рапорті і протоколі про адміністративне правопорушення серії БР 226009 не відповідають дійсності, а саме у зазначений час автомобіль ВАЗ11193, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 насправді не рухався по вул. Академіка Курчатова, фактично цей автомобіль під керуванням ОСОБА_5 рухався по Кільцевій дорозі з боку «Фельдман ЕкоПарк» в напрямку дорожньої розв'язки з Білгородським шосе. Вказаний транспортний засіб зупинився біля АЗС «Авіас-плюс» у с. Лісне на перехресті траси М-20 та вул. Максима Горького, куди і під'їхав автомобіль патрульної поліції, зупинився біля цього автомобіля, в салоні якого на той момент вже фактично нікого не було.

На питання працівників поліції ОСОБА_3 повідомив, що власником вказаного транспортного засобу дійсно є він, після чого поліцейські висловили вимогу надати відповідні документи, пояснивши, що його транспортний засіб підпадає під «орієнтування», однак на підтвердження цього ніяких документів не надали.

Після того, як працівники поліції ознайомили з наданими ОСОБА_3 документами, вони повідомили йому, що підозрюють у перебуванні його у стані алкогольного сп'яніння, та запропонували пройти тест на алкоголь за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_3 відмовився, зазначивши, що не має ніякого відношення до керування автомобілем. Після чого працівники поліції поверхнево оцінили ситуацію, знайшли двох свідків, які фактично нічого не бачили, а саме чи керував ОСОБА_3 транспортним засобом, та лише засвідчили факт його відмови від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння.

Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я.

Вказує, що є незрозумілим посилання працівників поліції щодо місця скоєння ОСОБА_3 правопорушення та направлення матеріалів справи до Київського районного суду м. Харкова, адже фактично вказані події відбулись у Дергачівському районі Харківської області.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В судове засідання ОСОБА_3 та його захисник Трофименко М.С. не прибули, про час та місце були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, тому апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Апеляційний суд вважає, що посилання апелянта спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 24.09.2017 року серії БР 2266009, який підписаний ОСОБА_3 без будь-яких застережень, поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8. які засвідчили відмову водія ОСОБА_3 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп'яніння, розпискою ОСОБА_5, яка прийняла керування автомобілем ВАЗ 11193, державний номер НОМЕР_1, рапортом ОСОБА_9

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, врахувавши особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров'ю, тяжкість ймовірних наслідків, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Інші посилання апелянта щодо не встановлення особи, яка повідомила про керування автомобілем особою у стані алкогольного сп'яніння, відсутність письмово направлення ОСОБА_3 на проходження огляду не спростовують правильність прийнятого рішення, враховуючи, що таке направлення складається у випадку погодження водія пройти огляд, а водію ОСОБА_3 у провину ставиться відмова від проходження такого огляду.

Враховуючи вище викладене, вважаю, що постанова від 07.11.2017 року за доводами апеляційної скарги скасуванню не підлягає, оскільки ОСОБА_3 та захисник Трофименко М.С. не надали суду для того достатньо підстав.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Трофименка максима Сергійовича залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2017 року у відношенні ОСОБА_3 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик