Справа № 132/4036/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.12.2018 р. м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцясела Великі Кутища Калинівського району Вінницької області, українця, громадянинаУкраїни, розлученого, маючого на утриманні одну малолітню дитину доньку ОСОБА_2, 02.01.2018р. народження, тимчасово не проживаючого, зареєстрованоготафактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1являючись субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до п.п.«з» п.1 ч.1 ст.3 та субєктом правопорушень, визначених ст.172-6 КУпАП, будучи звільненим зі служби в поліції 31.10.2017р., у порушення вимог абз.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, 03.11.2017р. о 12год.03хв. подав до НАЗК електронну декларацію «перед звільненням» особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період з 01.01.2017р. по 31.10.2017р., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визнав повністю, однак зазначив, щоумислу на неподання декларації у ньогоне було. Розкаюється у скоєному.

Прокурор Адельшина А.Б. обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримала, зазначила про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який визнав свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, прокурора Адельшиної А.Б. та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивнезясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією» розяснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб'єктів вказаного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так ст.172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

Крім того, згідно з п.2 розяснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обовязкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Наявними матеріалами встановлено, що 07.11.2015р. наказом ГУНП у Вінницькій області № 2о/с, лейтенанта міліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання «лейтенант поліції».

07.11.2015р. ОСОБА_1 склав Присягу поліцейського.

07.12.2016р. на підставі наказу ГУНП у Вінницькій області № 242 о/с, лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Відповідно до наказу ГУНП у Вінницькій області № 185 о/с, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

01.11.2017р. ОСОБА_1 згідно розписки, отримав в ГУНП у вінницькій області трудову книжку, витяг з наказу про його звільнення та інші документи.

За ст.17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Абзацом першим частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені в пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Рішенням № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016р. регламентовано, що декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким субєктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації. Що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Днем припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до п.2 Порядку перевірки факту подання субєктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, який затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 від 06.09.2016р. та зареєстрований Міністерством юстиції України від 15.11.2016р. за № 1479/29609, є день видачі трудової книжки субєкту декларування.

Таким чином, інспектор сектору реагування патрульної поліції № 1 Калинівського ВП ГУНП У Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_1, являючись субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до п.п.«з» п.1 ч.1 ст.3 Закону, будучи звільненим зі служби в поліції 31.10.2017р. та отримавши трудову книжку 01.11.2017р., зобовязаний був подати не пізніше цього дня декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто за період з 01.01.2017р. по 31.10.2017р.

Натомість, згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «перед звільненням», за період з 01.01.2017р. по 31.10.2017р., лише 03.11.2017р.

Як зазначивПетрук О.В., умислу на неподання декларації у ньогоне було, оскільки він знаходився у власних справах за межами району, де проживає,а тому не мав можливості зайти у свій електронний кабінет та подати вчасно декларацію.

Аналогічні відомості ОСОБА_1 зазначав в своїх письмових поясненнях від 08.10.2018р.

Суд, бере до уваги доводи ОСОБА_1, про те, що у нього не було умислу на несвоєчасне подання декларації, оскільки це твердження не спростоване належними та допустимими доказами.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2018 року № 23/2018, в якому зазначено обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1, Викопіюванням з Єдиного державного реєстру декларацій, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08.10.2018р., витягами з наказів, рапортами, розписками, та іншими матеріалами справи.

Обставиною, що помякшує покарання суд визнає щире каяття, відсутність умислу приховати свій майновий стан, відсутність настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам.

Обставин, що обтяжують відповідальність в суді не встановлено.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст.22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших особ.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22 КУпАП закон не містить.

Таким чином, враховуючи обставини справи, а саме те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, розлучений, має на утриманні одну малолітню дитину доньку ОСОБА_2, 02.01.2018р. народження, позитивно характеризується за місцем свого проживання та служби, беручи до уваги субєктивне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, а саме те, що він не мав на меті умисно приховати свій майновий стан, порушив строк подання декларації лише на два дні, щиро розкаявсяу вчиненому, дане правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 10, 22, 33, 36, 172-6 ч.1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП, згідно ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 ст.172-6 ч.1 КУпАП, закрити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Є.В. Сєлін