П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.01.2018 Справа №607/19/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від УПП м. Тернополя ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючої,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 01.01.2018р. серії БД №416473 водій ОСОБА_1 01 січня 2018 року о 03 год. 43 хв. в м. Тернополі по проспекту С.Бандери,11А, керувала автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан спяніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Алкотест Драгер 054», повірка якого дійсна до 06.2.2018р. та огляду в ОСОБА_2 відмовилася в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.01.2018р. №416473 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнає і надала пояснення по суті справи, згідно яких вона 01.01.2018р. близько 03 год. 30 хв. керувала своїм автомобілем в м. Тернополі і по проспекту С.Бандери патрульний автомобіль подав звуковий сигнал зупинитися. Після зупинки інспектор поліції пояснила, що причиною зупинки є порушення нею Правил дорожнього руху і не справність її транспортного засобу, а саме не був освітлений задній номерний знак, на що вона відповіла, що дану поломку виправить. Під час розмови інспектор попросила документи на машину, посвідчення водія і відразу запропонувала пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння, оскільки вона, ОСОБА_1, сказала, що алкоголю не вживала. На вимогу водія пояснити, які саме ознаки алкогольного спяніння у водія є наявні і при наявності яких водій зобовязаний пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння, то інспектор вказала лише на поведінку, яка не відповідає обстановці. Вона, ОСОБА_1, присіла у свій автомобіль і з дозволу працівника поліції зробила декілька телефонних дзвінків. Проте, інспектор наполегливо і неодноразово повторювала, щоб водій пройшла огляд на стан спяніння, або ж відмовилася від такого. На місці події були ще присутній особи, які не були одягненні у формений одяг поліцейського, які, як пояснила поліцейська, виступали в якості свідків проходження огляду. Зважаючи на те, що ніяких ознак алкогольного спяніння у неї не було, на що водій наголошувала поліцейському, вони все ж таки поїхали в медичний заклад для проходження огляду. У медичному закладі вона, ОСОБА_1, відмовилася проходити огляд на визначення стану алкогольного спяніння, оскільки будь-яких ознак, вказаних поліцейською, у неї не виявлено, а огляд на визначення стану алкогольного або наркотичного спяніння зобовязаний пройти водій, у якого наявні такі ознаки, про що і було наголошено поліцейському. Однак, працівник поліції на зауваження не реагував і оформляв матеріали по адміністративному правопорушенні. Свідки, які були присутні на місці події, не можуть сказати та підтвердити наявність у водія ознак алкогольного спяніння, оскільки вона із ними не спілкувалася, а їх пояснення щодо наявності ознак алкогольного спяніння записані із слів поліцейського. Як доказ відсутності алкоголю в організмі, а відтак і відсутність будь-яких ознак алкогольного спяніння, яких і через що не могло бути, додає направлення ДОП СДОП ТВП ГУНП в Т/О від 01.01.2018р. на проведення огляду на стан алкогольного спяніння, виписку із медичної карти амбулаторного хворого від 01.0.12018р. про відсутність ознак алкогольного спяніння, результати лабораторного дослідження крові на наявність алкоголю від 01.01.2018р.

За таких обставин ОСОБА_1 просить адміністративну справу про притягнення її до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності складу адмінправопорушенння, оскільки матеріалами справи не доведено правових підстав для зобовязання водія без наявності ознак алкогольного спяніння проходити такий огляд, що прямо передбачено КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Інструкції, ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, вимоги Інструкції передбачають, що огляду на стан спяніння підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння з ознаками такого стану, які мають бути наявними та очевидними, зафіксованими належним чином, мають бути оцінені поліцейським для здійснення ним висновку про можливе перебування водія в стані спяніння, про які поліцейський повинен повідомити водія та їх зафіксувати, наслідком чого є наявність правової підстави для проведення або ж направлення такого водія транспортного засобу на огляд на стан спяніння.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №416473 від 01.01.2018р., ознаками алкогольного спяніння водія ОСОБА_1 інспектором вказані: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці.

Під час огляду долученого відеозапису із нагрудних камер реєстраторів інспекторів поліції встановлено, що поліцейський після перевірки документів відразу сказала, що водій зобовязаний за вимогу працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння і щоб водій пройшла огляд на визначення стану алкогольного спяніння, так як водій на запитання поліцейського відповіла, що алкогольних напоїв не вживала. Тобто інспектором поліції передчасно, без встановлення ознак алкогольного спяніння у водія та без законної на те підстави, поставлено вимогу водію пройти такий огляд. В подальшому, поліцейська на запитання і вимогу водія сказати, які саме у неї наявні ознаки алкогольного спяніння, послалася на поведінку, що не відповідає обстановці. Однак, при огляді відеозапису, твердження поліцейського оцінюється критично, оскільки лише при одній розмові водія і його субєктивного ставлення до причини зупинки та подальшого розвитку події, не можливо віднести поведінку водія як такої, що не відповідає обстановці та віднести дану ознаку до можливого перебування водія в стані алкогольного спяніння, що змусило поліцейського вимагати проходження такого огляду. Також, при перегляді відеозапису вбачається, що поліцейський свідкам події вказав, що водій автомобіля перебуває в стані алкогольного спяніння, не вказавши їм по яким саме ознакам він це запідозрив і які ознаки алкогольного спяніння наявні у водія транспортного засобу. Наслідком чого у поясненнях від 01.01.2018р. свідки проведеного огляду відзначили, що із слів поліцейського водій керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння, проте, не зазначивши з якими саме. Спілкування свідків із водієм не було, що ставить під сумнів розяснення поліцейським та усвідомлення свідків, про які наявні ознаки алкогольного спяніння у водія їм вказав поліцейський і чи свідки бачили у водія ознаки алкогольного спяніння.

Крім вищевикладеного, до матеріалів справи ОСОБА_1 додала виписку із медичної карти амбулаторного хворого від 01.01.2018р., огляд по якому проводився 01.01.2018р. о 05 год. 25 хв., згідно якої ознак алкогольного спяніння не виявлено. Відповідно до результату лабораторного дослідження крові на наявність алкоголю, забір якої проводився 01.01.2018р. о 05 год. 30 хв. встановлено, що етилового спирту не знайдено.

Згідно ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із досліджених матеріалів, які додані до протоколу, зокрема відеозапису, виписки з карти амбулаторного хворого, результату лабораторного дослідження крові на наявність алкоголю, пояснень свідків, які були на місці зупинки транспортного засобу, ознак алкогольного спяніння у водія ОСОБА_1 не спостерігалося, ознаки не зафіксовані, не виявленні, не були наявними та про що ОСОБА_1 неодноразово вказувала і безперешкодно поїхала на проходження огляду в медичний заклад на визначення стану спяніння, проте відмовилися в подальшому його приходити за відсутності законної на те вимоги працівника поліції, а відтак наявності у неї такого обвязку, передбаченого Законом.

Тому, направлення водія, який керує транспортним засобом на огляд для визначення стану спяніння і вимога поліцейського пройти такий огляд в медичному закладі повинна бути правомірна, належно обґрунтована, ґрунтуватися на встановлених та підтверджених наявних ознаках алкогольного спяніння водія, як це передбачено вимогами Інструкції, не формальною, що буде служити правовою підставою, визначеною нормами законодавства, для виникнення у водія, в якого наявні ознаки алкогольного спяніння обовязку пройти огляд на визначення стану такого спяніння, а для поліцейського вимога про необхідність проходження таким водієм огляду на стан алкогольного спяніння, чого в даному випадку поліцейським не дотримано і не зроблено.

За таких обставин, враховуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт наявності у водія ОСОБА_1 ознак стану алкогольного спяніння, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, належними та допустимими доказами не підтверджено і спростовується її поясненнями наданими в судовому засіданні та матеріалами справи.

Суд звертає увагу, що Закон повязує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, встановлену ст. 130 КУпАП, лише за керуванням такою особою транспортним засобом і за наявності ознак такого спяніння.

При цьому, сама по собі відмова від проходження огляду на стан спяніння за відсутності його ознак, не утворює складу адмінправопропушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи, що КУпАП не покладено на суд обов'язку збирання доказів у справі, суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи докази, які містяться в матеріалах справи, враховуючи наданні ОСОБА_1 пояснення та додаткові докази, суд прийшов до висновку, що в даному випадку вимоги Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не дотримані та порушенні положення ст. 266 КУпАП під час здійснення процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан спяніння з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності у водія наявних ознак алкогольного спяніння, а відтак і відсутність правомірної вимоги працівника поліції до водія пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння і обовязку, передбаченого Законом, для водія пройти огляд на визначення такого стану.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення від 01.01.2018р. серії БД №416473 складений, оформлений та отриманий працівником поліції внаслідок істотних порушень як прав, свобод та інтересів особи, так із порушеннями вимог законодавства, без законних вимог, які ставилися водію і від якої він правомірно відмовився, а тому судом протокол про адміністративне правопорушення від 01.01.2018р. серії БД №416473 визнається як неналежним і недопустимим доказом в розумінні ст. 251 КУпАП в підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інших доказів, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 порушення, матеріали справи не містять, а долучені пояснення свідків стосуються лише факту відмови водія від проходження огляду, і ніяким чином не підтверджують вказані у протоколі обставини щодо наявності у водія ознак алкогольного спяніння, за наявності яких водій на законну вимогу працівника поліції зобовязувався пройти такий огляд.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 252, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, до адміністративної відповідальності згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.01.2018р. серії БД №416473 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя Дзюбановський Ю.І.