АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/885/17 Номер провадження 33/786/71/18Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
Категорія ч.1 ст. 130
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Томилко В.П. з участю представника потерпілого ОСОБА_2,розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

Даною постановою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працює водієм в ПАТ «Пирятинський сирзавод», проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Постановлено стягнути з судовий збір в розмірі 320 грн. на користь держави.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_4 15 вересня 2017 року о 23-20 в м. Пирятин керував транспортним засобом Mercedes-Benz 300D д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху.

Крім того, ОСОБА_4 15 вересня 2017 року о 23-20 в м. Пирятин на перехресті вулиць Сумської та Жовтневої, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 300Dд.н.з. НОМЕР_1, при виїзді з другорядної дороги на головну, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем MitsubishiLancerд.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, ОСОБА_4 15 вересня 2017 року о 23-20 в м. Пирятин на перехресті вулиць Сумської та Жовтневої, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 300Dд.н.з. НОМЕР_1, при виїзді з другорядної дороги на головну, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем MitsubishiLancerд.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.

Не погоджуючись з рішенням суду потерпілий ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, винести нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб з позбавленням ОСОБА_4 права керування транспортними засобами на строк один рік.

В обгрунтування вимог зазначає, що санкція ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачає обов'язкове застосування до винуватця додаткового адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік, отже, суд, призначаючи стягнення ОСОБА_4 за правилами ч.2 ст. 36 КУпАП, мав би обов'язково призначити і це додаткове стягнення, втім, не зробив цього, чим порушив норми матеріального права.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з'явився хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити його апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Зокрема, вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124, 130 ч. 1 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення (а.с. 2, 8,21), схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди (а.с.9), поясненнями ОСОБА_3. (а.с. 12,24), який пояснив обставини справи та вказав на ОСОБА_4, як на особу, яка скоїла ДТП, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4 (а.с. 4, 13, 23,) про обставини вчинення ним ДТП, та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції № 61 від 06 вересня 2017 року (а.с. 3) відповідно до ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, приходжу до висновку, що зазначені докази без заперечно доводять вину ОСОБА_4 у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, вчинення ним ДТП, та зникнення з місця пригоди, тобто порушенняним вимог п.2.9, 2.3 б, 2.10 а ПДРУкраїни, а відповідно вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, 130 ч. 1 КУпАП.

Що стосується вимог апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_3 про скасування постанови суду, в частині позбавляння ОСОБА_4 права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, то суд зазначає таке:

Відповідно до положень ст. 130 ч. 1 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння передбачена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачена у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкція ст. 122-4 КУпАП за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від 10 до 15 діб.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З огляду на те, що ОСОБА_4 вчинив три адміністративних правопорушення, при призначенні йому покарання застосовуються положення ст. 36 ч. 2 КУпАП, а сааме накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тому суд першої інстанції, при накладенні стягнення за вчинені адміністративні правопорушення, прийшов до правильного висновку про те, що найбільш сувора санкція із числа вчинених ОСОБА_4 правопорушень є санкція ст. 122-4 КУпАП. Однак, поряд з цим, суд припустився помилки, враховуючи характер вчинених правопорушень, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для його учасників, не приєднав додаткове стягнення, передбачене ч.1 130 КУпАП.

З огляду на наведене, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_3 є обгрунтованою та підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню в частині накладення адміністративного стягнення з постановленням нової постанови.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.36, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП в частині накладеного стягнення - скасувати.

Постановити нову постанову.

Вважати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накласти адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 /десять/ діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1/один/рік.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Томилко.