АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Оболонськогорайонного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 320(триста двадцять) гри. 00 коп.

Згідно постанови ОСОБА_2 23 жовтня 2017 року о 13год. 00хв. на перехресті пр. Мінського та вул. Дніпровської у м. Києві керував транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді Байраківський Б.А. подав апеляційну скаргу в якій просить змінити постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням згідно ст. 22 КУпАП.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що суддя суду першої інстанції відмовився враховувати позитивні характеристики на нього, відсутність повторності вчинення правопорушення, його каяття та не нанесення будь-якої шкоди будь-кому.

Справа № 33/796/613/2018

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Шевчук А.В.

Суддя апеляційної інстанції - ЯщенкоМ.А.

Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що в момент зупинення транспортного засобу погано себе почував, так як напередодні виписався з лікарні, на що йому інспекторі поліції запропонували їхати до лікаря нарколога на огляд. Проте інспектором було порекомендовано не тратити час та відмовитись від проходження у лікаря, про що вказано в протоколі.

Також ОСОБА_2 наголошує на тому, що до адміністративної відповідальності він притягується вперше, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, являється єдиним годувальником в сім'ї.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, постанову судді змінити та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням згідно ст. 22 КУпАП, перевіривши матеріали справи та викладені в апеляційній скарзі доводи, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Так, диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23 жовтня 2017 року, того ж дня ОСОБА_2 о 13 год. 00 хв. на перехресті пр. Мінського та вул. Дніпровської у м. Києві, керував транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252,280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, обґрунтовано і вмотивовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вірно встановив суд першої інстанції, винуватість ОСОБА_2 у порушення правил дорожнього руху - відмові від проходження, відповідно до встановленого прядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративні правопорушення, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5., що містяться в матеріалах справи (а.с. 2) та які підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також розпискою ОСОБА_6, згідно якої останній зобов'язується не допустити до керуваннями транспортних засобів ОСОБА_2 протягом трьох діб (а.с.3), рапортом поліцейського відділення №5 батальйону супроводження ГУНП в м. Києві сержанта поліції ОСОБА_7 (а.с.5) .

Крім того, апелянт в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в лікаря нарколога, проте стверджував, що спочатку патрульними поліцейськими йому було запропоновано пройти тест огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів - приладу "Драгер", якого в останніх не було в наявності, після чого заявили, що він має ознаки наркотичного сп`яніння та наполягали пройти огляд у лікаря. Він відмовився від проходження огляду в лікаря нарколога за браком часу, так як вдома його чекала малолітня дитина. Проте, будь-яких зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_2 не було, про що свідчить його підпис в протоколі, та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно яких він себе погано почував, так як тільки що виписався з лікарняного.

З огляду на викладене, рішення судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ухвалене на підставі належних, достатніх та допустимих доказів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Прохання ОСОБА_2 про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, не може бути задоволене, оскільки ст. 22 КУпАП передбачає можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, а правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на санкцію даної статті та можливі наслідки від керування транспортними засобами з ознаками наркотичного сп`яніння, неможливо віднести до малозначних.

У зв'язку з цим суддя суду апеляційної інстанції оскаржувану постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко