Справа №463/5336/17
Провадження №3/463/11/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Гирич С.В., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління Патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №260049 від 14.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 14.10.2017 року о 20 год. 47 хв. у м.Львові на пл..Галицька,7, керував автомобілем марки «Вольво», д.н.з.363BRX, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, різке почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначив, що з протоколом про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КупАП не згоден, вважає його незаконним та необґрунтованим. Пояснив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан спяніння приладом Драгер, оскільки працівники поліції не надали йому сертифікат його відповідності. Щодо огляду на стан спяніння в медичній установі, то відмовився оскільки йому запропонували пройти такий огляд у Пустомитівському районі, а не у м.Львові.

У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що були запрошені, як свідки, при відмові в проходженні ОСОБА_1 тесту на виявлення стану алкогольного спяніння. Дійсно чули, як останній відмовився проходити огляд приладом Драгер та їхати в медичний заклад для проходження огляду. У звязку з тим, що складання протоколу про адміністративне правопорушення зайняло багато часу пішли, не підписавши протокол.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №260049 від 14.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 14.10.2017 року о 20 год. 47 хв. у м.Львові на пл..Галицька,7, керував автомобілем марки «Вольво», д.н.з.363BRX, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, різке почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом опрядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Протокол про адміністративне правопорушення складено при свідках ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де у графі підпис їх підписи відсутні.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, представленого Управлінням патрульної поліції у м.Львові, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно на вимогу поліцейського відмовився пройти тест на виявлення стану алкогольного спяніння, як пристроєм Драгер так і у медичному закладі. Разом з тим протокол складався у відсутності свідків.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Разом з тим, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Беручи до уваги наведене вище, а також те, що, судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КупАП оформлено неналежним чином, а саме підписи свідків вчинення адміністративного правопорушення, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на стан спяніння відсутні, що не дає можливості суду вважати його допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1Ю, підлягає закриттю у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.