АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/38/18 Головуючий у І-й інстанції - Нощенко І.С.
Справа № 205/2547/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Тимченка О.В., що діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 12 квітня 2017 року о 22 годині 10 хвилин у м. Дніпро на перехресті пр. ОСОБА_3 - вул. Орловської водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло) та відмовився пройти в установленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану сп'яніння в присутності двох свідків. Своїми вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Обгрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, зазначає, що його підзахисний не був присутній під час розгляду провадження, перед судовим засіданням 20.06.2017 року подав клопотання про відкладення розгляду справи через перебування на стаціонарному лікуванні, яке суд першої інстанції залишив поза увагою та в порушення вимог ст. 268 КУпАП здійснив розгляд справи. Копію постанови ОСОБА_2 не отримував, що позбавило його можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, про її існування дізнався після отримання листа з виконавчої служби про необхідність сплати штрафу.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник зазначає, що оскаржувана постанова винесена в порушення норм матеріального та процесуального закону, не відповідає фактичним обставинам справи. Так, під час складання протоколу у відношенні його підзахисного було порушено вимоги ст. 256 КУпАП, зокрема допущено розбіжності щодо точного зазначення ознак наркотичного сп'яніння, які стали підставою для направлення водія для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, проте даний факт судом залишено поза увагою та не направлено матеріали справи для дооформлення.

Також вказує, що ОСОБА_2 після складання протоколу не було відсторонено від керування автомобілем, не вилучалося посвідчення водія, останній в подальшому продовжив керувати автомобілем та самостійно поїхав додому, що говорить про відсутність підстав для його зупинки та проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння.

У судовому засіданні захисник Тимченко О.В. апеляційну скаргу підтримав, на її задоволенні наполягав з викладених у ній підстав.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки апелянт заявив відповідне клопотання, а згідно матеріалам справи ОСОБА_2 не брав участі у судовому засіданні, в якому було винесено оскаржувану постанову, та відсутні відомості про отримання ним її копії у межах строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що цей строк був пропущений з поважної причини, і вважає за необхідне його поновити та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Аналізуючи оскаржувану постанову з урахуванням доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є передчасним та не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що 12.04.2017 р. він разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 з`явився до Чечелівського відділу поліції, будучи викликаним з приводу реєстрації автомобіля, що перебуває у його користуванні, але замість цього йому було запропоновано підписати протокол від 12.04.2017 р. про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУП, вчинене 07.03.2017 р. Оскільки він не погоджувався з тим, що вказане правопорушення ним вчинялося, та спорив з працівниками поліції, останні повідомили, що підозрюють його у перебуванні у стані наркотичного сп'яніння, та запропонували проїхати до наркологічного диспансеру м. Дніпро, на що він погодився. Процедура перевірки зайняла близько двох годин та о 22:00 годин його та працівників патрульної поліції було повідомлено про негативний результат аналізу, після чого останні підвезли ОСОБА_2 до відділу поліції, де знаходився його автомобіль, та відпустили. ОСОБА_2 поїхав разом з матір`ю додому, втім приблизно через 500 метрів його автомобіль зупинив інший екіпаж патрульної поліції, поліцейські з якого, навіть не подивившись на нього та не перевіривши документи, повідомили, що підозрюють його у перебуванні у стані наркотичного сп'яніння, та запропонували проїхати до наркологічного диспансеру. На його доводи про те, що він щойно пройшов відповідну перевірку, та пропозиції зв'язатися з цього приводу з попереднім екіпажем патрульної поліції, не відреагували. На думку сторони захисту, співробітники двох вказаних екіпажів патрульної поліції домовилися між собою і в такий спосіб намагалися помститися ОСОБА_2 за те, що він не визнав законність їх дій щодо складання попереднього протоколу та захищався у передбачений законом спосіб.

Свідок ОСОБА_4, будучи допитаною судом апеляційної інстанції, вказані пояснення ОСОБА_2 підтвердила.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що залучалися при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, як у своїх письмових поясненнях (а.с. 2, 3), так і в суді апеляційної інстанції підтвердили лише факт відмови цього водія в їх присутності від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, та не вказували, що при цьому ОСОБА_2 виявляв будь-які ознаки перебування у такому стані.

Згідно відповіді КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» від 05.01.2018 р. на запит адвоката Тимченка О.В., ОСОБА_2 о 21:20 годин 12.04.2017 р. був доставлений до вказаного закладу для проходження медичного огляду на стан сп'яніння, за результатами якого ознак алкогольної або наркотичної інтоксикації в нього виявлено не було.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно вказаній відповіді ОСОБА_2 до наркологічного диспансеру був доставлений о 21:20 годин 12.04.2017 р., і в цей час почалася його перевірка на стан сп'яніння, що мала певну тривалість, після чого він був доставлений до свого автомобіля, який перебував в іншому районі м. Дніпро. Таким чином, розрив у часі між завершенням вказаної перевірки та пред'явленням йому о 22:10 годин того ж дня вимоги про повторне проходження огляду на стан сп'яніння і складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вимірювався хвилинами. При цьому другий екіпаж патрульної поліції не вжив заходів для перевірки посилання ОСОБА_2 на те, що він щойно пройшов огляд на стан сп'яніння, незважаючи на те, що така перевірка не являла будь-якої складності, а ОСОБА_2 вказував на конкретних поліцейських, які доставляли його до наркологічного диспансеру.

З урахуванням наведених обставин не можуть вважатися спростованими посилання ОСОБА_2 на узгодженість дій двох екіпажів патрульної поліції, які послідовно пред'явили йому вимогу про проходження огляду на стан сп'яніння, тобто достатньо тривалої процедури, пов'язаної з незручностями - виїздом до іншого району міста, очікуванням, здачею аналізів тощо.

Звертає на себе увагу і те, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.04.2017 р. ознака наркотичного сп`яніння, виявлена в ОСОБА_2 на думку патрульних поліцейських, - «… зіниці очей не реагують на світло», - являє собою лише частину точного та повного формулювання відповідної ознаки, зазначеному у п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, - «звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло», - а отже не підтверджує виявлення такої ознаки.

Крім того, підтверджений вищезазначеною відповіддю КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» факт відсутності в ОСОБА_2 ознак наркотичного сп'яніння свідчить про те, що посилання в протоколі на виявлення в нього таких ознак є безпідставним, в той час як фактично такі ознаки були відсутні, що в цілому виключає наявність в ОСОБА_2 передбачених п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, та свідчить про незаконність повторної вимоги про проходження ОСОБА_2 медичного огляду.

Аналізуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися доведеною поза розумним сумнівом, що тягне задоволення апеляційної скарги захисника та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, із прийняттям нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 належить закрити з підстави, передбаченої п. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження постанови - поновити.

Апеляційну скаргу захисника Тимченка О.В., що діє в інтересах ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити з підстави, передбаченої п. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця