АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
Провадження: 33/790/141/18 Головуючий І інстанції -
Справа № 629/3513/17 Смірнова С.Ю.
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

24 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Бездітко В.М., перевіривши апеляційну скаргу прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області Гребенюк В.Є. на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2017 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у відношенні ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду, прокурор Лозівської місцевої прокуратури Харківської області Гребенюк В.Є. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2017 року скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 1 ст. 287 та ч. 5 ст. 7 КУпАП кореспондуються з положеннями п. 4 ч. 1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Згідно змісту оскаржуваної постанови, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у відношенні ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП та ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Посилання прокурора на лист Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.04.2015 року № 9-749/0/4-15 суд не бере до уваги, оскільки данні листи не є нормою права.

Крім того, в листі Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4/17 звернено увагу суддів першої та апеляційної інстанції що, правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно із змінами до ст. 294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 року No 1952-УІІІ «Про внесення змін до деяких 12 законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що за змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

В інших випадках, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Крім того в зазначеному листі Вищий спецiалiзований суду України з розгляду цивільних i кримінальних, Інформаційний лист ВССУ від 30 квітня 2015 року No 9-749/0/4-15 на який посилається прокурор Гребенюк В.Є., щодо застосування норм КУпАП, які регулюють право прокурора на оскарження постанов, прийнятих у справах про адміністративні правопорушення, з огляду на те, що він не враховує (виданий до) останніх законодавчих змін від 16 березня 2017 року, слід вважати таким, що не може бути використаний правозастосувачем як чинна позиція судової палати у кримінальних справах ВССУ.

Відповідно до Ухвали Конституційного Суду України від 08.12.2015 за № 49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч. 5 ст.7, ст.250, ч. 1 ст. 287 та ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення.

Суд зазначив, що усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону».

Ч. 2 ст. 294 КУпАП, яка є спеціальною нормою відносно ч. 1 ст.250 КУпАП, встановлено перелік осіб, наділених правом на апеляційне оскарження, і передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпним.

Прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження Законом України від 14.10.2014 №1697-VІІ шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП.

Таким чином, виходячи зі змісту ч. 2 ст.294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, її прийняття до розгляду не відповідало б ані діючим нормам національного законодавства, ані правовій позиції викладеній в вищезазначеному рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права, апеляційну скаргу подано особою, яка не входить до кола суб'єктів оскарження, а тому така апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області Гребенюк В.Є. на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2017 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко