Справа № 455/1440/17
Провадження № 3/455/4/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2018 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Ніточко Л.Й.,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла від Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області,

про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, -

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адмiнiстративнi правопорушення (КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

Поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення згідно якого, ОСОБА_1 25.11.2017 року, о 03 годині 30 хвилин, в с. Лаврів Старосамбірського району Львівської області, керував автомобілем марки «Opel Kadet», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Стан алкогольного спяніння підтверджується актом медичного огляду №158, виданим 25.11.2017 року "К33 Старосамбірської ЦРЛ".

В суді ОСОБА_1Д своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, додатково пояснив, що 25.11.2017 року, в нічний час, близько 04.00 години, поліцейські Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, анкетні дані яких йому стали відомі 08.12.2017 року під час ознайомлення з документами в суді, без його відома і згоди проникли в його приватний житловий будинок, що розташований по вул. Зеленій, 5 в с.Лаврів Старосамбірського району Львівської області, де, не пояснивши причин і відповідних підстав, не розяснивши йому прав і обовязків, не забезпечивши йому доступ до правової допомоги, без його згоди і без складання необхідних документів забрали його з хати і повезли до Старосамбірської ЦРЛ.

Перебуваючи в приміщенні Старосамбірської ЦРЛ, працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2, протримали його, близько до 07.00 години і відпустили, після чого він пішком змушений був добиратися додому, близько дванадцяти кілометрів.

Через дванадцять діб після того, тобто 06.12.2017 року, з отриманих на пошті документів, йому стало відомо, що 25.11.2017 року, поліцейським ОСОБА_2 стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.11.2017 року за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначив, що його вагітна дочка викликала по телефону працівників поліції через конфлікт, який виник між ним та його братом ОСОБА_4 За кермом автомобіля він не перебував, а був затриманий у своєму житловому будинку. Вказав, що поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_2, затримали його у його житловому будинку і склали стосовно нього завідомо неправдивий документ протокол про адміністративне правопорушення від 25.11.2017 року, в якому внесли відомості, які не відповідають дійсності.

Просив провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Поліцейський ОСОБА_2, який складав протокол про адміністративне правопорушення та відбирав письмові пояснення від ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на неодноразові виклики до суду не з»явився.

Допитаний в якості свідка поліцейський ОСОБА_3 пояснив, що він протокол не складав, дочка ОСОБА_1 ОСОБА_5, переживала за життя батька, а тому повідомила поліцію, що її батько, тобто, ОСОБА_1, вийшов з будинку і у нетверезому стані сів в автомобіль і поїхав в невідомому напрямку. Аналогічні пояснення надав брат ОСОБА_1 - ОСОБА_4. ОСОБА_1 не заперечував того, що сідав за кермо автомобіля та керував ним, будучи в нетверезому стані, добровільно погодився поїхати з ними в лікарню, але в лікарні відмовився від продуву алкотестора.

Проте, факт затримання в житловому будинку, а не за кермом автомобіля під час руху на дорозі, підтвердили в суді і поліцейський Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 та свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_4. Також, вказані особи вказали, що не бачили, щоб ОСОБА_1 25.11.2017 року вживав алкогольні напої і керував автомобілем, та не чули від нього запаху алкогольного спяніння. Свідок ОСОБА_6 також в суді ствердила, що її дочка ОСОБА_5, коли дзвонила в поліцію та надавала пояснення поліцейським, була вагітною та була в незрозумілому стані, вела себе неадекватно, особливо в останні дні перед родами.

З виписки із медичної карти ОСОБА_5 відомо, що вона 27.12.2017 року, після надання пояснення поліцейському ОСОБА_2, поступила на лікування в психіатричну лікарню, де пройшла курс лікування до 12.01.2018 року, що підтверджує покази свідка ОСОБА_6.

Працівники поліції в обгрунтування того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп»яніння поклали висновок медичного огляду на стан алкогольного сп»яніння від .11.2017 року.

Однак, допитані в якості свідків працівники Старосамбірської ЦРЛ - ОСОБА_7 і ОСОБА_8, підтвердили факт доставлення 25.11.2017 року ОСОБА_1 на медичний огляд на предмет перебування в стані алкогольного спяніння, проте зазначили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_9, працівника поліції ОСОБА_3, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що даний протокол складений з порушенням вимог закону та основних засад Конституції України, а тому не може вважатися належним і допустимим доказом у справі про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Так, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст.254 КУпАП, слідує, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як встановлено в судовому засіданні, про складений протокол ОСОБА_1 дізнався лише 06.12.2017 року, з отриманих на пошті документів.

Приписами частини 1 статті 265-2 КУпАП, визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, в тому числі передбачене ч.ч.1-4 ст.130 КУпАП, працівник поліції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

До того ж, п.2.5 ПДР, на що посилається працівник поліції у адміністративному протоколі, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які вимоги ПДР ОСОБА_1 порушив, що давало підстави оглядати його на стан алкогольного спяніння чи скеровувати його до медичного закладу для такого огляду. Адже ж, підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного спяніння є факт керування ним в стані алкогольного спяніння (п.2.9а ПДР), крім цього, у протоколі зазначено п.2.5( з підчисткою) ПДР.

Разом із тим, ч.1 ст.266 КУпАП, передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, системний аналіз норм ПДР і КУпАП дає підстави вважати, що для того, щоб поліцейському вимагати у водія проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, необхідно встановити чи особа є водієм і чи вона керувала транспортним засобом. Тобто, субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є виключно водій, який керує транспортним засобом. При тому, факт вимоги поліцейського пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння, та предявлення йому документів водія, як це передбачає Закон, є похідним від факту керування водієм транспортним засобом. А це свідчить про відсутність субєктивної (умисел) та обєктивної (місце, час, знаряддя, спосіб, засоби та ін.) сторін складу адміністративного правопорушення.

Як було встановлено в судовому засіданні працівники поліції виявили ОСОБА_1 і затримали його 25.11.2017 року, близько 04.00 години, у його власному житловому будинку, а не в автомобілі на дорозі під час керування ним.

А тому, при відсутності факту керування водієм автомобілем, відсутній склад вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Таким чином, безспірно встановлено, що у адміністративній справі відсутні належні докази, які б свідчили про винність ОСОБА_1, у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності недоведеною, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, підлягає закриттю у відповідності до вимог п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.8, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ч.1 ст.130, ст.ст.7, 9, 221, 245, 247-249, 251, 254, 256, 280, 283-285, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає пред'явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Л.Й.Ніточко