П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 05.11.2017 о 20 год. 59 хв. керував ТЗ «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Алма-Атинській 39А, м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, внаслідок чого порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, у зв'язку з відсутністю з його боку порушень ПДР України. Та вказав, що 05.11.2017 приблизно о 21 годині він знаходився біля свого автомобіля НОМЕР_2 в районі вул. Алма-Атинської в м. Києві, уточнюючи що автомобілем він не керував. В притул до його автомобіля під'їхав автомобіль патрульної поліції з нього вийшов чоловік в формі працівника поліції не назвав свого прізвища та почав не пояснюючи причин вимагати в нього посвідчення водія, техпаспорт на автомобіль та поліс страхової відповідальності. На його прохання працівник поліції відмовився назватися, пред'явити документи та повідомити причину витребування документів. Про те, що на нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, йому стало відомо після отримання повістки до суду, під час ознайомлення з матеріалами безпосередньо в суді. В подальшому, в наступних судових засіданнях, особа що притягається до адміністративної відповідальності змінював свої пояснення по різному пояснюючи як саме він опинився біля свого автомобіля.

Суд, заслухавши доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Зокрема, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, а його пояснення повністю спростовуються, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 444011, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 05.11.2017 щодо обставин події, які кореспондуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення;

- поясненнями, наданими в судовому засіданні інспектором УПП ОСОБА_4, яка в повному обсязі підтвердила всі обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема, остання пояснила, що 05.11.2017 о 20 год. 59 хв. по вул. Алма-Атинській 39А, м. Києві, під час патрулювання було зупинено ТЗ «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1. Як з'ясувалося в подальшому, керував зазначеним транспортним засобом ОСОБА_1 Після виявлення у водія даного ТЗ ознак сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, не чітка мова, йому у відповідності до вимог чинного законодавства було запропоновано пройти огляд на стан спяніння або на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», або ж проїхати та пройти огляд в КМНКЛ «Соціотерапія», однак особа, що притягається до адміністративної відповідальності, від проходження огляду відмовився в присутності двох свідків. В зв'язку з чим, відносно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, інспектор зазначила, що при оформленні даного адміністративного матеріалу здійснювалась відеофіксація на нагрудну камеру № 00970.

- відеозаписами з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який повністю підтверджує обставини викладені у протоколі, письмових поясненнях свідків та поясненнях наданих інспектором Пономар О.В.

В даному випадку доцільно зазначити, що згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ "Про Національну поліцію", наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них" та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 "Про порядку зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних" чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Так, з переглянутих в судовому засіданні відеозаписів, вбачається наступне. Видимість відеозапису не є ідеальною, адже сам відеозапис проводився після 21 години, тобто у темну пору доби, однак якість звуку, та частини де явно зафіксовано події, дають змогу об'єктивному спостерігачу прийти до наступних висновків. Патрульними поліцейськими переслідується ТЗ «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1. Після зупинки даного ТЗ, його водій довгий час відмовляється надавати будь які документи, які посвідчують його особу, просто називається ОСОБА_1, та відмовляється надавати документи щодо транспортного засобу. Крім того, на відео присутні сторонні особи, які разом з водієм неодноразово просять у поліцейських їх посвідчення, жетони, та запитують про причини зупинки ТЗ «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1, на що працівниками поліції неодноразово пред'являються їх посвідчення, жетони, та роз'яснюються правила дорожнього руху, які водій даного ТЗ порушив, та причина зупинки даного ТЗ. Після чого, як вбачається з відео, сторонні особи, яких неможливо ідентифікувати, починають роз'яснювати патрульним норми ЗУ «Про поліцію», норми ПДР, норми інструкцій, якими поліцейські повинні керуватися, вимагати в останніх відео з їх нагрудних камер, пояснювати яке саме покарання повинен понести водій зупиненого ТЗ, та вцілому заважають поліцейським виконувати вимоги чинного законодавства. В подальшому, на відео зафіксовано як в присутності двох свідків, особа, що притягається до адміністративної відповідальності відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

При наданні оцінці розпизці ОСОБА_5 від 05.11.2017, в якій остання вказує: « Я, ОСОБА_5 проживаю за адресою АДРЕСА_2, зобов'язуюсь припаркувати транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1, за адресою: вул. Алма-Атинська, 39А, та не дозволю власнику даного транспортного засобу. Написано власноручно», то даний доказ у розумінні ст. 251 КУпАП суд визнає не належним, оскільки останній, ніяким чином не підтверджує та/або не спростовує наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В частині клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про призначення відеофоноскопичної експертизи, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень підстави для призначення експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), у документі про призначення експертизи, зокрема зазначаються підстави для призначення експертизи.

В даному випадку заявник як підставу для проведення зазначеної експертизи зазначає: «На виконання рішення вищезазначеного запиту суду від 13.12.17 Управління патрульної поліції у м. Києві 03.01.18 надано відповідь № 200/41/11/2/02-2018, відповідно до якої - відеозапис з нагрудного реєстратора яким зафіксовано обставини при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №44401 від 05.11.17 не вівся.

Крім того, Управлінням патрульної поліції у м. Києві на невідомий запит Дніпровського районного суду м. Києва без дати та номеру (вх. 36597 від 11.12.2017), який відсутній в матеріалах справи, 27.12.2017 № 29202/41/11/02-2017 надано начебто відеозапис на DVD-R, 4.7 GB.».

Однак, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, запити на витребування відеозапису з нагрудної камери поліцейських були сформовані на направлені до УПП судом двічі.

Вперше - 08.12.2017, копію даного запиту долучено до матеріалів справи, а оригіналу присвоєно вихідний номер та зареєстровано в журналі вихідної кореспонденції, в подальшому, як вбачається з супровідного листа даний запит надійшов до УПП у м. Києві 11.12.2017 та був зареєстрований за вх. 36597. Саме на даний запит відповідальною посадовою особою УПП і було надано диск з відеозаписами, на яких зафіксовано подію, під час складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (DVD-R 4.7 GB), з відповідним супровідним листом (вх.71944 від 29.12.2017).

Вдруге - запит було направлено 13.12.2017, копію даного запиту долучено до матеріалів справи, а оригіналу присвоєно вихідний номер та зареєстровано в журналі вихідної кореспонденції, в подальшому, як вбачається з супровідного листа даний запит надійшов до УПП у м. Києві. На даний запит судом отримано відповідь (вх. 703 від 04.01.2018), в якій відповідальною особою УПП повідомлено, що відеозапис відсутній.

Таким чином, в самому клопотанні особа, що притягається до адміністративної відповідальності зазначає неправдиві відомості, та підміняє прості поняття, зазначаючи, що відеозапис не вівся, хоча в листі зазначено що він відсутній, також зазначає що відсутній запит суду на який надано відеозапис, хоча останній наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, особа що притягається до адміністративної відповідальності наполягає на експертизі відеозапису, оскільки саме відеозапис є доказом що усуває суперечності у справі та встановлює механізм порушення ним ПДР.

Однак, слід зазначити, що відеозапис не потребує експертного дослідження, оскільки сам по собі не є єдиним та беззаперечним доказом вини ОСОБА_1, а є лише одним з доказів, які повністю узгоджені між собою, та в комплексі дають змогу прийти до висновку про вчинення останнім даного правопорушення, та не відповідають лише поясненням особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, як вбачається з Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень підстави для призначення експертизи, вид експертизи, яку просить провести заявник взагалі не міститься в переліку експертиз, визначених для проведення.

Таким чином, дане клопотання про призначення експертизи не підлягає задоволенню, оскільки, на думку суду останнє заявлено особою, що притягається до адміністративної відповідальності лише з метою затягування розгляду справи з наміром уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Будь-яких інших доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, особою, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисником, суду надано не було, а тому суд вважає позицію останніх сумнівною. Крім того, як вже зазначалось раніше, доводи останнього в повній мірі спростовуються зібраними по справі доказами.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред'явлення до виконання три місяці.

На підставі положень п.п. ґ п. 3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802) реєстраційний номер облікової картки платника податків/серія і номер паспорта не зазначається в постанові у справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки вона винесена без участі особи.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

С у д д я : О.В. Бірса