АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/86/18
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом суду першої інстанції з посиланням на зміст протоколу серії БР № 207311 було встановлено, що ОСОБА_2 11.09.2017 року о 04:26 у м. Харкові по вул. Космічній, 24-А керував автомобілем Міцубісі, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 07.12.2017 року та закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі вказує, що з прийнятим суддею суду першої інстанції не згоден, оскільки така постанова була прийнята без його участі, під час знаходження ОСОБА_2 на лікуванні, про що в передбаченому законом порядку він повідомляв суддю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов'язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння .

В судовому засіданні, ОСОБА_2 повідомив апеляційному суду, що його було зупинено працівниками поліції, які повідомили причину зупинки - погане освітлення номерного знаку автомобіля. ОСОБА_2 впевнившись, що номерний знак був освітлений належним чином, вважав таку причину зупинки та подальшу вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння незаконною, і прийняв рішення відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як за допомогою технічного засобу, так і в медичному закладі, і підтвердив, що відмова була в присутності двох осіб, які були зупинені працівниками поліції. Вважає себе невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вважав відмову від проходження огляду обґрунтованою, пов'язаною з незаконноє. Його зупинкою працівниками поліції.

Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово подавав через загальну канцелярію суду першої інстанції заяви про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікарняному. Суддя суду першої інстанції зазначив, що останній лікарняний лист, який був наданий ОСОБА_2 до суду, був закритий 01.11.2017 року, а до заяв про відкладення судового засідання від 20.11.2017 року, 28.11.2017 року, 05.12.2017 року та 06.12.2017 року жодного документу, щодо підтвердження поважності неприбуття у судове засідання не надходило. Крім того, у матеріалах справи (а.с. 13) мається довіреність від ОСОБА_2 на ОСОБА_3, і останній міг прибути у судове засідання та надати відповідні документи щодо поважності відсутності ОСОБА_2 у судових засіданнях.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У зв'язку з чим апеляційний суд вважає, що посилання апелянта на те, що судовий розгляджу суду першої інстанції відбувся за його відсутності хоча і заслуговують на увагу, але право останнього прийняти участь в суді при розгляді по суті його справи може бути поновлено при розгляді апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується його поясненнями, в який х він підтвердив відмову від проходження передбаченого законом огляду на встановлення стану сп'яніння, змістом протоколу серії БР№207311 від 11.09.2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили таку відмову, розпискою ОСОБА_6, який прийняв керування транспортним засобом, яким керував ОСОБА_2

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та врахувавши характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням Правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров'ю, тяжкість ймовірних наслідків, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене вище апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2017 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик