АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/53/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та адвоката Козарь І.В, розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, 1966 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.

Суддею зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 242882, ОСОБА_2 10.09.2017 року о 20 год. 00 хв. у м. Харкові по вул. Валентинівська, 128-В, керував автомобілем «ВАЗ 210994-20», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку, а саме за допомогою газоаналізатора «Drager 6820» та в закладі охорони здоров'я (КЗОЗ ХОНД) відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, постанову Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорущення, посилаючись на її незаконність, вказує, що судом не встановлені усі обставини по справі, а висновки, які зробив суд не відповідають дійсним обставинам справи.

Разом з тим ОСОБА_2 просить поновити йому строк апеляційного оскарження судової постанови, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, а про постанову дізнався лише 12 грудня 2017 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Більш того, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння підтверджується письмовим поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 2-3), які зазначили що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Дані обставини підтверджуються і відеозаписом зробленим співробітниками поліції (а.с. 7) якому суд надав належну правову оцінку.

Посилання захисника на те, що матеріали справи не місить рапорти працівників поліції, які зупинили ОСОБА_2, тобто у суді не були з'ясовані причини зупинки водія, його поведінка під час зупинки та знаки по яким працівники поліції встановили сп'яніння ОСОБА_2 не встановлені матеріалами справи спростовується, оскільки вони містять рапорт Інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Левченко Т.В. (а.с. 5), в якому викладені всі обставини події.

Посилання на норми КАСУ безпідставні так як справа розглядалася в порядку передбаченому КУпАП.

Були переглянуті відеозаписи на чотирьох дисках (а.с. 7), з яких вбачається, що співробітники поліції в порядку передбаченому ст. 266 КУпАП пропонували ОСОБА_2 пройти освідоцтво за допомогою алкотестера «Драгер» або з закладі охорони здоров'я.

З відеозапису вбачається що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» або з закладі охорони здоров'я.

Протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків не містять істотних розбіжностей, а відеозапис та інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Крім того, хоча апелянт і посилається на те, що 09.11.2017 року він подав заяву про перенесення судового засідання, призначеного на 10.11.2017 року у зв'язку з тим, що його батько тяжко хворіє, проте належних доказів цьому він не надав.

Суд першої інстанції вирішуючи справу виходив з матеріалів та доказів, які були відомі на той час та містились в матеріалах справи.

Подана в апеляційному суді виписка із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2, що є батьком ОСОБА_2 вірності висновків постанови районного суду не спростовує, оскільки вона не була подана до суду першої інстанції та не могла бути прийнята до уваги при розгляді справи районним судом.

Таким чином, суд першої інстанції не порушив вимог ст.268 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Також посилання захисника Козарь І.В. на Наказ МВС від 01.03.2010 року № 33 «Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», а саме на п. 3 цього Переліку апеляційним судом не приймається, оскільки даний Наказ стосується підрозділів державтоінспекції МВС яких на даний час не існує.

Апеляційний суд відмовляє захиснику Козарь І.В. в задоволенні клопотання про залучення про залучення експерта та проведення почеркознавчої експертизи, оскільки вони недоцільні, оскільки порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України з урахуванням наявних доказів є очевидними та їх перевірка не потребує спеціальних знань.

Сукупність доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, диски з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, пояснення свідків не спростовують висновків районного суду та не потребують залучення експерта для правильного вирішення справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити, поновити процесуальний строк на подачу апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а на постанову Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко