ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/332/18 Справа № 199/6079/18 Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф.М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Дніпро

04 грудня 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову ОСОБА_2 - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 11, кв. 112 -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 179601 від 02 серпня 2018 року , що 02 серпня 2018 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_1 в м. Дніпро, по вул. Ростовській, біля будинку № 173, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння. .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

При цьому вказує, що обставини викладені у протоколі та в постанові суду не відповідають обставинам справи, та вказує на те, що у вказаний день він перебував біля домоволодіння по вул. Ростовській м. Дніпра, де живе його теща, і чекав знайомих Ярослава з Іваном. Коли знайомі підїхали і зупинилися біля його двору, підїхали якісь «опера» обласного управління, погрожували пістолетами, поклали їх на землю, почали запитувати наявність автомобіля, а потім викликали патрульну поліцію. Що сталося до цього між співробітниками поліції і його знайомими, йому не відомо. Автомобіль «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, належить його батьку, і знаходився на вулиці поруч з домоволодінням. Підїхали співробітники патрульної поліції і почали вимагати від нього документи. Він їм пояснив, що документи знаходяться всередині будинку. Після цього в супроводі патрульних він пройшов в гараж, надав їм технічний паспорт на автомобіль, а потім пішов в будинок, для того, щоб надати свої особисті документи. Патрульні слідували за ним і в будинок його не пускали. Там була дівчинка, яку він попросив, щоб та винесла документи, але вона не змогла їх знайти. ОСОБА_3 він почав заходити в будинок, щоб самому знайти документи. В цей час хтось із співробітників поліції штовхнув його в спину і він впав всередину будинку. На нього почали надягати кайданки, пшикали газом в обличчя. Він, звичайно, почав пручатися, тому що не зрозумів, на яких підставах і що відбувається. Він ні від кого не ховався і ні від кого не втікав, хотів лише надати документи. В якийсь момент він втратив свідомість і його в такому стані винесли із двору та склали протоколи. Стверджує, що в той день він взагалі не керував автомобілем, лише вигнав його з ранку з гаражу на вулицю, оскільки в гаражі він займається ремонтом автомобілів, а Ярославу з Іваном потрібна була допомога в ремонті автомобіля. Підтверджує, що на той час у нього був стан алкогольного спяніння, оскільки він випив трохи пива, але він в такому стані автомобілем не керував. Пояснити, чому на момент приїзду співробітників патрульної поліції на автомобілі «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, включена аварійна сигналізація не може. Припускає, що її ввімкнули самі співробітники поліції. Його автомобіль стояв на вулиці незачиненим.

Вважає, що працівниками поліції був порушений порядок проведення медичного огляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримав та просив постанову суду скасувати як необгрунтовану та невмотивовану.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Однак не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме:

показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, співробітників патрульної поліції ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10: протоколом про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 підписаний без зауважень; квитанцією використання спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820», згідно якої станом на 18 год. 05 хв. 02 серпня 2018 року у ОСОБА_1 встановлена концентрацію алкоголю у розмірі 0,93 % проміле; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння проведений у звязку з виявленими ознаками: різкий запах з порожнини рота, тремтіння кінцівок, зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Огляд проводився за допомогою газоаналізатору «Drager Alkotest 6820», яким встановлена позитивна проба 0,93 проміле алкоголю. Вказаний акт містить підпис ОСОБА_1 про згоду з результатами огляду та підписи двох свідків, які засвідчують факт огляду та його результат; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які те, що при використанні спеціального приладу «Драгер» в їх присутності у ОСОБА_1 було встановлене алкогольне спяніння.

Надаючи оцінку зазначеним доказам, суд враховував, що ОСОБА_1 не заперечує сам факт наявності у нього алкогольного спяніння і зазначена обставина достатньо підтверджується дослідженими судом доказами.

Суд дав належну оцінку позиції сторони захисту, щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а лише зранку вигнав його з гаражу та припаркував на узбіччі навпроти будинку та враховував, що свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під час допиту в судовому засіданні однозначно стверджували, що автомобіль «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 рухався по пр. Слобожанському, безпосередньо після чого він разом з ОСОБА_1 був виявлений ними біля будинку № 173 по вул. Ростовській м. Дніпро. При цьому, свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_8 показали, що на момент затримання ОСОБА_1 двигун автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був гарячим; автомобіль «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на місці виявлення знаходився незачиненим, що підтверджується переглянутими відеозаписами та визнано самим ОСОБА_1, під час всього тривалого спілкування зі співробітниками поліції, яке було зафіксоване не відеозапис, ОСОБА_1 жодного разу не висловив заперечень з приводу того, що він не керував транспортним засобом, хоча йому неодноразово було розяснено причину здійснення співробітниками поліції щодо нього відповідних заходів. Не виклав таких заперечень ОСОБА_1 і під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, підписавши його без зауважень;

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Також, суд апеляційної інстанції оцінив пояснення ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як спосіб уникнення від відповідальності за вчинені діяння, оскільки факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння підтверджено матеріалами справи, які є логічними та не суперечать один одному.

Тобто суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

ОСОБА_2 - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2018 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

ОСОБА_2 набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

Апеляційного суду ОСОБА_13