Справа № 524/4299/18
Провадження 3/524/2685/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді - Обревко Л.О.

при секретарі - Лобко А.О.

з участю прокурора - Романова Я.В.

захисника ОСОБА_1

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці адміністративний протокол відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, заступник начальника Крюківського ВДВС м.Кременчука ГТУЮ в Полтавській області, посада державної служби категорії «Б» ранг 6, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 49 кв.98, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1.

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

До Автозаводського районного суду м.Кременчука надійшов протокол про адміністративне корупційне правопорушення в якому зазначено, що ОСОБА_2 будучи з 29.04.2016 року по теперішній час заступником начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби по місту Кременчук Кременчуцького міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, відповідно до пункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» - субєктом відповідальності з правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 «Подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію за 2016 рік о 17 годині 38 хвилині 13.04.2017 року, тобто після встановленого терміну декларування (31.03.2017 року), чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Обставини вчинення правопорушення наступні.

Згідно витягу з наказу ГТУЮ у Полтавській області № 840/7 від 29.04.2016 року «Про підпорядкування відділів державної виконавчої служби» ОСОБА_2 працює заступником начальника Крюківського ВДВС КМУЮ ГТУЮ в Полтавській області.

Згідно витягу з наказу ГТУЮ у Полтавській області № 978/7 від 21.05.2016 року «Про присвоєння рангів державних службовців відділів державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (у регіонах)» з 01.05.2016 року ОСОБА_2 заступнику начальника відділу присвоєно 6 ранг категорії «Б».

11.04.2013 року ОСОБА_2 прийняла присягу державного службовця, що підтверджується її підписом.

27.04.2015 року ОСОБА_2 під підпис ознайомлена з попередженням про встановлені законодавством України обмеження, повязані з прийняттям на державну службу та її проходженням, а саме: про обмеження встановлені ЗУ «Про державну службу», ЗУ «Про запобігання корупції».

Згідно листа в.о. начальника управління ОСОБА_3 територіальні підрозділи неодноразово за допомогою надсилання електронних листів на пошту повідомлялись про своєчасність подачі електронних декларацій.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Згідно примітки ст. 172-6 КУпАП, субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи зазначені у пункті «а» частини другої статті 3 цього закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК https://nazk.gov.ua декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року за № 3 (із змінами внесеними рішенням Національного агентства від 06.09.2016 року № 18, від 30.09.2018 року № 57 та від 03.11.2016 року № 106) «Розяснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» розяснено субєктам декларування, що щорічна декларація, яка подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 1 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи державним службовцем категорії «Б» та особою котра вже подавала електронну декларацію, була зобовязана подати щорічну декларацію за 2016 рік до 31 березня 2017 року.

Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 02.03.2017 року № 93-05/4886 дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Реєстр) співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до реєстру.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Однак, згідно інформації, яка розміщена на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну декларацію за 2016 рік о 17 годині 38 хвилин 13.04.2017 року, тобто несвоєчасно.

16.04.2018 року ОСОБА_2 запропоновано надати згоду на передачу її персональних даних з НАЗК, але вона відмовила.

Згідно листа управління охорони здоровя виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 01-20/332 від 15.03.2018 року ОСОБА_2 в період часу 01.01.2017 року по 01.05.2017 року на амбулаторному лікуванні, в закладах охорони здоровя, підпорядкованих управлінню не перебувала та за медичною допомогою не зверталась.

Таким чином, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення вважає, що ОСОБА_2 мала можливість своєчасно, тобто в установлений законом термін, подати електронну щорічну декларацію за 2016 рік, перевірити її фактичну наявність у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Допитана в судовому засаданні ОСОБА_2 пояснила, що з правами та обов`язками ознайомлена, підтвердила обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, вину у вчиненому не визнала у повному обсязі, пояснивши, що декларацію подавала 21.03.2017 року. В звязку з поганою роботою реєстру декларацій перевірити наявність декларації в реєстрі було неможливо. Тому, 13.04.2018 року, дізнавшись, що декларація відсутня, повторно її подала.

Захисник підтримав позицію ОСОБА_2, суду пояснив, що у ОСОБА_2 був відсутній будь-який умисел на неподання декларації, оскільки дану декларацію нею було подано ще 21.03.2018 року, проте в звязку з перебоями в роботі реєстру отримати інформацію про її подання вчасно не представилось можливим, а тому просив суд закрити справу за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є колегою ОСОБА_2 Може підтвердити, що бачила, як ОСОБА_2 подавала декларацію за 2016 рік до граничного терміну подання. Перевірити наявність декларації на сайті НАЗК не мали можливості через перебої з роботою сайту.

На запит суду отримано лист Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя НАЗК, в якому, направлено послідовність дій, вчинених ОСОБА_2 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» за період з 01.01.2017 року по 01.05.2017 року. Відповідно до вказаних даних, ОСОБА_2 увійшла до системи 13.03.2017 року о 16:24:23 та розпочала заповнення декларації. Продовжила 21.03.2018 року о 14:14:09 та натиснула кнопку «Подати документ» та відкрито сторінку накладення ЕЦП. Після цього, вже 13.04.2017 року о 17:37:57 знову натиснуто кнопку «Подати документ», відкрито сторінку накладення ЕЦП, о 17:36:21 подання документу підтверджено ОЕЦ, документ подано.

Окрім цього інформовано, що Національним агентством не проводилась перевірка своєчасності подання ОСОБА_2 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік.

Прокурор надав суду висновок в якому вказав, що в матеріалах справи, на час направлення протоколу про адміністративне правопорушення до суду, була відсутня інформація з Національного агентства з питань запобігання корупції про послідовність виконаних ОСОБА_2 дій в особистому кабінеті на веб-сайті НАЗК під час подачі відповідної декларації. Згідно рішення НАЗК № 224 від 08.06.2017, у березні 2017 року дійсно спостерігались періоди неналежного функціонування ІТС Реєстр. Враховуючи зібрані судом докази, пояснення надані в судовому засіданні особою, що притягається до адміністративної відповідальності та свідком ОСОБА_4, оскільки відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді, тому вважав за необхідне закрити справу на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній умисел як обовязкова ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови не своєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім матеріалів, як на підставу обовязку ОСОБА_2 подати декларацію в строк, особа яка склала протокол, посилається на Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 11.08.2016 р. Зазначене Рішення НАЗК є підзаконним актом, який проводить тлумачення ЗУ «Про запобігання корупції», КУпАП, зокрема ст. 172-6 КУпАП.

Фактично, зазначене рішення НАЗК своїм тлумаченням змінило диспозицію ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», та ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, але без внесення змін в відповідні закони.

Все вищезазначене, свідчить про те, що правове регулювання спірних правовідносин існує без дотримання принципу правової визначеності.

В судової практиці ЄСПЛ, з урахуванням загальних цінностей, розкривається складова частина правової визначеності через такі положення:

- для досягнення довіри до судової системи держава повинна складати тексти законів так, щоб вони були доступними;

- закон має бути сформульований досить точно, щоб людина могла регулювати свою поведінку;

- правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими й точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин.

Недотримання вказаних вимог у національних законах часто порушує основоположні права й свободи людини, що розглядається Європейським судом із прав людини. У його рішеннях чітко підкреслюється необхідність дотримання державами розглядуваних вимог до закону, що є одним з аспектів правової визначеності.

У Рішенні ЄСПЛ у справі «Салов проти України» однією з вимог заявника було те, що п. 2 ст. 127 КК України (1960 р.) не може бути застосований до його дій, оскільки зазначене положення сформульовано настільки нечітко, що він не міг передбачати, що за цей вчинок його можуть позбавити волі. На думку заявника, його дії підпадали під ст. 186-2 КУпАП, тому його не можна було карати за поширення інформації (п. 103).

У звязку із цим ЄСПЛ у рішенні зауважує, що однією з вимог, яка постає з вислову «передбачений законом», є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатися «законом», якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія.

Також, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року звернуто увагу на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на та, що ОСОБА_2 не мала прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки остання вчиняла дії по поданню декларації як 13.03.2018 року, так і 21.03.2018 року, що підтверджується відповіддю НАЗК, тому приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9,11, 278-292 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити в звязку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.О.Обревко