Справа № 524/1354/18
Провадження 3/524/1633/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018 року Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді Олейнікової Г.М.

при секретарі Денисенко Н.В.

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука адміністративний матеріал, який надійшов із Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ПП «Лукас» транспортувальником, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2018 року о 11 год. 10 хв. в м. Кременчуці, за адресою вул. Тараса Бульби навпроти буд № 8, керував транспортним засобом «ВАЗ 21102» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1О у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, атому згідно зі ст. 268 ч.2 КпАП України суд вважає розглянути справу у відсутність особи , яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, оскільки його явка до судового засідання не є обов,язковою.

Також у провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшло заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в яких він зазначає, що не погоджується із вказаним протоколом та вважає, що з метою всебічного, повного та неупередженого розгляду справи вважає за доцільне надати суду свої пояснення.

27.01.2018 року в м. Кременчуці по вулиці Тараса Бульби в районі буднику 3, він під час керування транспортний засіб ВАЗ 21102, реєстраційний номер НОМЕР_2, був зупинений працівниками патрульної поліції.

Причиною зупинки, зі слів патрульних, був не пристебнутий ремінь безпеки. Проте, він зауважував працівникам поліції, що ремінь був пристебнутим, але ніяких доказів, які б виправдовували слова поліцейських, йому надано не було.

Працівники поліції запропонували йому проїхати до медичного закладу для огляду на стан спяніння, тому що у нього з їх слів, було порушення мови, координації рухів та зіниці очей не реагували на світло. ОСОБА_1 зауважує що він заїкається з дитинства та на той момент перебував у дуже хвилюючому стані, бо їхав на похорони, тобто знаходився у стані душевного хвилювання. На місці пройти огляд із застосування спеціальних технічних засобів відповідно до закону йому не запропонували.

Після таких дій поліцейських в нього не виникало ніякої довіри до них і тому перед тим як їхати до медичного закладу, для проходження тесту на стан спяніння, він попросив патрульних почекати на його батька, який проїхав би зі ним, та прослідкував за діями поліцейських та лікарів.

Проте поліцейські не звернули уваги на його прохання, запросили до їхньої машини, де вже складався проток та сиділи двоє свідків.

ОСОБА_1 вважає, що такими діями інспектор роти № 2 ДПП в м. Кременчуці капітан поліції ОСОБА_2 грубо порушив його права, та він не повинен нести відповідальність за правопорушення, що не вчиняв.

ОСОБА_1 вважає, що зупинка була надуманою та не обгрунтованою без жодних доказів його порушення Правил дорожнього руху. Але ж відповідно до ч 2. ст.. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку .

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

У своїх висновках Суд неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1

Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом; а п. 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах Амюр проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції; та Малама проти Греції;).

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

По-друге, законом чітко визначений порядок проходження огляду на стан алкогольного спяніння або відмови від такого огляду.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, шо знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціаіьних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (дані - спеціальні технічні засоби). п. 6 Розділу 2 інструкції визначено, що огляд на місці проводиться в присутності двох свідків.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

п. 12 розділу 2 Інструкції чітко визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначається підозра поліцейського на моє перебування в стані наркотичного спяніння, але до протоколу не додано передбачене законом направлення до медичного закладу для огляду.

А не додано воно з тих підстав, що поліцейським не виписувалось.

По-третє порушено порядок оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені статтями 55. 56, 59. 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення складався за його відсутності, а свідки при цьому знаходились в поліцейському автомобілі разом з поліцейським, який виписував проток без моєї присутності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами..

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251,252 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи вирішення її у точній: відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, І також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцненні законності.

Згідно вимог ст.ст. 245.251.252.280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та обєктивні з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повине з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Рішенням Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-РП/2015 у справі з конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається j адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, в сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом і сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 року справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 року у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Відповідно до ст.7 КУАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог п.іст.247 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у рад відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить суд закрити провадження по справі у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків :

Відповідно до ст.. 130 ч.2 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повторне протягом року вчинено будь-якого з порушень.

Отже, ознаками обєктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5. Правил дорожнього руху України зазначено , що в водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вище зазначив суд, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку, який визначений ст.266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 .

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно з Розділом1 п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735,зазначено , що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 4 Розділу 1 Інструкції вказано , що ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 7 Розділу 11 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним (ч.5 цієї статті).

Суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за встановлених судом обставин, яка підтверджуються фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначені ознаки наркотичного спяніння , які встановлені у ОСОБА_1 і відповідають вимогам вищевказаної Інструкції (а.с. 1).

Суд вважає письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 які містяться на аркушах справи 22-23 є неспроможними , так як спростовуються оглянутим у судовому засіданні відеозаписом наданого Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції із якого убачається, що о 11 год. 13 хв. 40 сек. та о 11 год. 13 хв. 50 сек. особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 двічі відмовляється у присутності двох свідків від проходження огляду на стан спяніння, у КОНД.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1) вказує, що адміністративне правопорушення було вчинене 27.01.2018 року.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) складено уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством дії посадової особи що його складала не оскаржувалися.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов'язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_3 проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Тому , враховуючи викладене та вимоги ст.247 ч.1 п.7 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.. 130 ч.1 КУпАП підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 він вчинив адміністративне правопорушення 27.01.2018 року, станом на день розгляду справи у суді закінчився 3-х місячний строк притягнення його до адміністративної відповідальності, також розгляд справи про адміністративне правопорушення неодноразово відкладався у звязку , із неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання, також розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладався у звязку заявою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про виклик у судове засідання свідків (а.с. 21).

Керуючись ст.38 ч.2 ,130 ч.1 , 247 ч.1 п.7, 284 ч.1 п. 3 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.. 130 ч.1 КпАП України закрити у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником або прокурором в апеляційний суд Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: