Справа № 163/925/18 Провадження №33/773/419/18 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія: ст.ст.471, 472 МК УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

представника митниці - Пікалюка М.С.,

захисника - Голошви В.Л.,

розглянувши апеляційну скаргу заступника начальника митниці на постанову Любомльського районного суду від 22 червня 2018 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, що проживає по АДРЕСА_1, касира магазину(декретна відпустка), РНОКПП НОМЕР_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, на підставі ст.22 КпАП України, обмежившись усним зауваженням,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Любомльського районного суду від 22 червня 2018 року провадження в даній справі за ознаками ст.472 МК України щодо ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його її діях складу порушення митних правил, а за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрито.

Вилучені в даній справі 22 упаковки насіння буряка загальною вагою 66 кг, які зберігаються Волинською митницею, повернуто ОСОБА_3 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Згідно протоколу про порушення митних правил ОСОБА_3 слідуючи 24.04.2018 року з Республіки Білорусь в Україну через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС автомобілем «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_2, порушила порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи обмежені згідно із ст.378 МК України до ввезення в такій кількості 22 упаковки насіння буряка загальною вагою 66 кг та вартістю 35955 гривень.

Вона же, при тих же обставинах, не задекларувала за встановленою формою вказаний товар, який підлягав обов'язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст.257, 366, 374 МК України «зелений коридор», як форму декларування шляхом вчинення дії.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.ст. 471, 472 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині закриття провадження за ст.472 МК України заступник начальника митниці в апеляційній скарзі вказує на те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а рішення суду щодо звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ст..471 МК України прийняте не об'єктивно, так як остання вчинила правопорушення, як умисне протиправне діяння, про що зазначено у її поясненні та в матеріалах справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти рішення в межах санкцій ст.ст. 471, 472 МК України.

Заслухавши думку представника митниці, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, дослідивши матеріали вищевказаної справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст.471 МК України є вірною.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повній мірі при прийнятті рішення.

У відповідності до вимог ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Як убачається із пояснень ОСОБА_3, під час проходження митного контролю по «зеленому коридору» вона повідомила інспектору митниці про переміщуваний нею товар, тобто вчинила усне декларування свого товару.

Як встановлено судом ОСОБА_3 митна декларація для письмового декларування товару співробітниками митниці не надавалась, що об'єктивно доводиться відсутністю її у матеріалах справи, як і відсутністю протоколу, у якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_3 від заповнення митної декларації і подання її до митного контролю.

Отже суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що переміщення через митний кордон України товарів, які підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню, ОСОБА_3 яка за формою проходження митного контролю обрала смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор» та під час проходження митного контролю усно заявила про його переміщення, вказує лише на порушення останньою порядку проходження спрощеного митного контролю, що в повному обсязі охоплюється складом правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та додаткової кваліфікації за ознаками правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, не потребує.

На підставі наведеного, вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Статтею 22 КпАП України передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Розглядаючи справу, місцевий суд з'ясував всі обставини, які надавали підстави для звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ст..471 МК України за малозначністю правопорушення.

Зокрема, суд врахував, те що ОСОБА_3 до відповідальності за порушення митних правил притягується вперше, вину у вчиненому правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялась, а також відсутність обставин, що обтяжують її відповідальність.

Як пояснено ОСОБА_3 причиною вчинення правопорушення є тяжке матеріальне становище та те, що у вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і отримує соціальну допомогу як малозабезпечена сім'я. На утриманні вона має чотирьох неповнолітніх дітей. Одним з основних видів доходу сім'ї є сільськогосподарське виробництво на присадибній та для ведення підсобного господарства земельних ділянках.

Врахувавши наведені обставини місцевий суд дійшов правильного висновку, що збіг важких сімейних та матеріальних обставин стали причиною вчинення ОСОБА_3 правопорушення, яке ставиться їй у провину, а мотивом переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у ОСОБА_3 було лише забезпечення сім'ї. Відповідно накладення стягнення поставить сім'ю правопорушниці в ще гірше становище.

Наслідки від вчиненого не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам.

Апеляційна скарга не містить вмотивованих доводів спростування висновків місцевого суду.

Виходячи з наведеного, вважаю, що суд першої інстанції підставно звільнив ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України.

Враховуючи вищевикладене підстав для скасування постанови з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника митниці залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 22 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.В. Гапончук

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 23.07.2018р.

Суддя В.В. Гапончук

помічник судді О.В. Курбай