печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року суддя Печерського районного суду м. Києва Карабань В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з військової прокуратури Київського гарнізону, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., ІНПП - НОМЕР_1, уродженця Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.11.2017 року прапорщик ОСОБА_1, будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу за контрактом в Управлінні державної охорони України, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення вимог своїх статутних обов'язків, 23.10.2017 під час виконання службових обов'язків на посту №2 під'їзду №3 будівлі Адміністрації Президента України, розташованою за адресою: м.Київ, вул.Банкова, 11, знаходився у стані наркотичного сп'яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Прапорщик ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом в Управлінні державної охорони України з 21.02.2013 на посаді співробітника охорони 4 відділення 1 відділу Департаменту охорони об'єктів Управління державної охорони України.

До основних функціональних обов'язків на посаді співробітника охорони 4 відділення 1 відділу Департаменту охорони об'єктів Управління державної охорони України належить:

-допуск людей на режимну територію;

-забезпечення надійної охорони об'єктів та охорону осіб відносно яких здійснюється державна охорона;

-на об'єктах охорони підтримувати відповідний порядок проходу громадян, проїзду транспортних засобів, проносу і провозу речей та інші.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» військовослужбовці Управління державної охорони України зобов'язані суворо додержуватись вимог законодавства та військових статутів, кваліфіковано і сумлінно виконувати покладені на них службові обов'язки.

У відповідальності до вимог ст. ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_1 зобов'язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов'язки, бути готовим до виконання завдань, пов'язаних із захистом Вітчизни, незалежні та територіальні цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Також, ст.13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачає, що військовослужбовець зобов'язаний утримувати від шкідливих для здоров'я звичок, а ст.49 передбачає, що військовослужбовці повинні бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь.

Згідно вимог ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст.15 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Натомість прапорщик ОСОБА_1, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення адміністративного правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, яке виразилось у виконанні обов'язків військової служби у стані наркотичного сп'яніння за наступних обставин.

Так, командуванням Управління державної служби охорони 23.10.2017, під час здійснення контролю за несенням служби особовим складом Управління державної охорони України, виникла підозра, що співробітник охорони 4 відділення 1 відділу Департаменту охорони об'єктів Управління державної охорони України прапорщик ОСОБА_1 під час виконання службових обов'язків на посту №2 під'їзду №3 будівлі Адміністрації Президента України, розташованої за адресою м.Київ, вул.Банкова, 11, перебував у стані наркотичного сп'яніння.

Того ж дня, командування скерувало прапорщика ОСОБА_1 до лікарні «Соціотерапія» для здачі аналізів на вміст наркотичних засобів. Висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» складеним 23.10.2017 підтверджено, що прапорщик ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп'яніння.

ОСОБА_1 під час надання пояснень щодо обставин скоєння ним адміністративного правопорушення заперечив факт вживання наркотичних речовин, та пояснив, що вживав наркотичні речовини під час перебування у відпустці у період з 02.09.2017 по 03.10.2017.

Натомість, згідно пояснень від 23.11.2017 прапорщик ОСОБА_1 зазначає, що вживав наркотичні засоби і після відпустки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту ведення воєнного стану в України або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ

і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).

Відповідно до ст.11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення президента України про демобілізацію.

Тобто, дане правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, що підвищує його суспільну небезпеку.

Факт вчинення за викладених вище обставин ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, підтверджується наступними доказами:

-матеріали службового розслідування; - пояснення ОСОБА_1 начальнику УДО від 01.11.2017; - пояснення ОСОБА_1 від 23.11.2017; - висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.10.2017; - заява про розгляд протоколу про вчинення адміністративного правопорушення без участі правопорушення та зізнання вини.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, вину за вчинене правопорушення визнав.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, доведеною повністю.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 156, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3655 (три тисяч шістсот шістдесят п'ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві)грн. 40 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Карабань