Номер провадження: 33/785/50/18
Номер справи місцевого суду: 501/1127/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 20.06.2017 рокувідносно:

Чайки Кирила Олексійовича, який народився 13 квітня 1990 року в м. Одесі, громадянина України, працюючого слюсарем в «Веста - С», проживає за адресою: м. Одеса, вул. І. Рабіна, 23 кв. 10

- про накладення стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП і підданий стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 28.05.2017 року, близько 02 год. 20 хв., Чайка К.О., керуючи автомобілем «ВАЗ 2103» (реєстраційний номерний знак 481-65 ОА), рухався по пр-ту Миру, 3 у м. Чорноморську Одеської області. Порушивши вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, намагаючись перетнути подвійну лінію дорожньої розмітки, він не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив наїзд на бордюр та металеву огорожу, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження.

Окрім того, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2, порушивши вимоги п.п. «є» п. 2.10 Правил дорожнього руху, вжив алкогольний напій до проведення поліцейським медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що не заперечує своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але не погоджується з судовим рішенням в частини накладення стягнення за ч. 4 ст. 130 КУпАП, з таких підстав:

-суд 1-ї інстанції не врахував, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд у медичному закладі, він погодився, але лікар намагався відібрати зразки крові з використанням не запакованого шприцу, тому він категорично відмовився і запропонував відібрати інші біологічні зразки (слину чи сечу) та у цьому йому було відмовлено;

- висновок лікаря йому не надали, до того ж, під час огляду, алкогольне спяніння з визначенням його ступеню у проміле встановлено не було, а це має суттєве значення, адже допустима норма становить 0,20 проміле, а у разі, якщо рівень алкоголю є нижчим ніж цей показник, то це виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- направлення його на медичний огляд є незаконним, оскільки він був проведений вже після складання протоколу мерій БР №043944 за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Сам протокол не є доказом у справі, оскільки наведені у ньому обставини, не підтверджені жодним доказом.

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП і закрити провадження у цій частині.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_3 та дослідивши докази, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючі винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наступні докази: протоколи про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_2, висновок медичного закладу, згідно з яким у ОСОБА_2 було виявлено алкогольне спяніння.

Перевірка доказів, в частині кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, показала наступне.

З письмового пояснення ОСОБА_2 (а.с. 3) випливає, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, він, до приїзду працівників поліції, вжив одну пляшку алкогольного пива.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, очевидно випливає, що на час огляду, о 06 год. 25 хв., 28.05.2017 року, ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння (а.с. 2).

Окрім того, апеляційним судом, за клопотанням ОСОБА_2 були витребувані з ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» МОЗ України Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння та ін. №140 від 28.05.2017 року та журнал реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану алкогольного спяніння, відповідно до яких у ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного спяніння, однак від здачі біологічних зразків він відмовився.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 змінив свої пояснення і став стверджувати, що він вжив алкогольний напій не після ДТП, а до нього.

Разом з тим, допитаний під час апеляційного розгляду інспектор поліції ОСОБА_3 пояснив, що, прибувши на місце ДТП, він звернув увагу, що у водія ОСОБА_2 були наявні ознаки алкогольного спяніння, але останній наполягав на тому, що вжив алкоголь (один літр пива) після ДТП. У медичному закладі ОСОБА_2 відмовився від здачі біологічних зразків, тому лікар зробив висновок на підставі візуального огляду останнього.

Отже, під час розгляду справи у суді першої інстанції та при розгляді апеляційної скарги обєктивно встановлено, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги:

- п. 12.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.п. «є» п. 2.10 Правил дорожнього руху, відповідно до вимог якого, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Зазначений висновок підтверджується змістом схеми місця ДТП, з якої очевидно випливає, що, керуючи транспортним засобом, ОСОБА_2 здійснив наїзд на бордюр та огорожу, пошкодивши її та автомобіль (а.с. 6).

Надавши обєктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги та поясненням ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Окрім того, під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів та на спростування висновків суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як вчинення порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та за ч. 4 ст. 130 КУпАП, як вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до приписів п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Отже, постанова суду першої інстанції, в частині встановлення фактичних обставин справи та кваліфікації дій особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, є законною і обґрунтованою, але вона підлягає зміні через неправильне накладання адміністративного стягнення.

Так, відповідно до приписів ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зі змісту постанови суду першої інстанції видно, що вимоги ч. 1 ст. 36 КУпАП, не виконані, тому апеляційний суд вважає за необхідним призначити ОСОБА_2 стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 130 ч. 4 КУпАП окремо, та застосувати ст. 36 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 36, 251, 266, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 20.06.2017 року стосовно ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 130 ч. 4 КУпАП, - змінити.

Накласти на ОСОБА_2 стягнення: за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.; за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 36 КУпАП, визначити ОСОБА_2 остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 (тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца