Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/17/18 Головуючий в 1-й інстанції - Вільямовська Н.О.
Єдиний унікальний № 316/1302/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 року стосовно нього, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого заступником директора ВП Запорізька АЕС, адреса проживання: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_2 31.07.2017 року о 08 год. 45 хв., рухаючись автомобілем марки «CHEVROLET EVANDA» д/з НОМЕР_1 по трасі Енергодар-Василівка-Бердянськ, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого з'їхав у кювет та автомобіль отримав технічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.12.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що судове рішення винесено з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком не обґрунтованого застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Суд першої інстанції формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 КпАП України, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність у постанові та виклавши лише їх зміст, оскільки матеріали провадження у справі про адміністративне правопорушення не містять жодних об'єктивних даних та доказів, які б могли підтвердити викладені у постанові суду обставини. Суд розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист, жодної повістки про виклик до суду він не отримував. Зазначає, що з 09.10.2017 року по 23.10.2017 року він перебував у щорічній відпустці та знаходився за межами м. Енергодар, тому про розгляд справи не мав можливості дізнатися. До 09.10.2017 року ніяких повісток на адресу місця реєстрації він не отримував. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без свідків (у протоколі зазначено: свідки відсутні). В матеріалах справи відсутні будь-які докази фіксації перевищення швидкості. Посилання інспектора на положення п. 12.1 ПДР України є безпідставним та необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази обраної швидкості руху транспортного засобу «CHEVROLET EVANDA», під його керуванням, більш того наявності доказів щодо її перевищення ним, або ж необхідної швидкості руху, яку повинен був обрати водій для уникнення ДТП. Суд не звернув увагу на його пояснення, та не звернув увагу на фотографії схеми ДТП. Він вказував, що саме пошкодження дороги та численні ями та вибоїни на ній, саме вони мають причинно-наслідковий зв'язок із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди. Обставин, які б свідчили про те, що він негативно характеризується за місцем проживання, притягувався раніше до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, чи вчиняв інші порушення, відповідальність за які передбачено законом, або ж інші фактичні дані чи обставини, що в сукупності надали б суду можливість обґрунтовано дійти висновків про особу порушника і обрання більш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КпАП України, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення - відсутні. Звертає увагу суду на те, що обставинами, які пом'якшують його відповідальність за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, є те, що в результаті даного ДТП постраждалих не було, що він має стаж водія з 1984 року, що за весь цей час він жодного разу до адміністративної відповідальності не притягувався, що він є пенсіонером та ветераном військової служби. Також зазначає, що у нього не було можливості подати клопотання до суду про проведення авто-технічної експертизи з метою встановлення у нього можливості уникнення даного ДТП з технічної точки зору. За таких обставин, вважає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення ним п. 12.1 ПДР України.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду ОСОБА_2 зазначає, що він не отримував судових повісток про виклик до суду. З 09.10.2017 року по 23.10.2017 року він перебував за межами м. Енергодар, тому не був обізнаний про розгляд справи. Постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності отримав 31.10.2017 року, тому з моменту винесення постанови не міг своєчасно подати апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції; скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не приймав участі при розгляді справи, а про існування постанови він дізнався лише 31.10.2017 року, суд апеляційної інстанції доходить висновку про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 12.10.2017 року.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, слід зазначите наступне.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки фактично не встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода, не проаналізував докази у їх сукупності, та не дав їм належної оцінки.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд зазначив, що останній, керуючи автомобілем, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого з'їхав у кювет та автомобіль отримав технічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.12.1 ПДР України.

Разом з тим, на переконання суду апеляційної інстанції, вказані висновки суперечать точному змісту вимог ст. 124 КУпАП та наявним в матеріалах справи доказам.

Для правильного вирішення справи судді було необхідно встановити причинний зв'язок між діями ОСОБА_2 і наслідками від дорожньо-транспортної пригоди. Так, суддею місцевого суду не дана оцінка поясненням ОСОБА_2 на предмет того, що пригода сталася із-за неналежного стану дорожнього покриття (вибоїна на дорозі). З пояснень ОСОБА_2, які він доповнив в апеляційній скарзі, випливало, що під час керування транспортним засобом на дорозі, на полосі свого руху, побачив яму, яку, з метою не допущення порушення вимог п.1.5 ПДР України (оскільки в'їзд в яму міг створити небезпеку, як йому самому, так і іншим учасникам дорожнього руху), намагався об'їхати. Під час вказаного маневру автомобіль став не керованим і його викинуло в кювет. Будь-яких попереджувальних знаків про незадовільний стан дороги не було. Вказані обставини, окрім пояснень ОСОБА_2, підтверджуються схемою місця ДТП (а.с. 5). Крім того, ОСОБА_2 стверджував, що швидкісного режиму не перевищував.

Матеріали справи будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_2 перевищив дозволений швидкісний режим, матеріали справи не містять. Зокрема, не встановлено, що мало місце перевищення швидкості або ж ігнорування дорожньої обстановки. Навпаки, є свідчення про незадовільний стан дороги, де сталась ДТП, і відсутності попереджувальних дорожніх знаків, що підтверджується схемою ДТП.

З огляду на вказані обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки судді місцевого суду на предмет того, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем, не вибрав безпечну швидкість руху, є необґрунтованими.

Крім того, інших осіб, яким би в результаті ДТП була заподіяна шкода, окрім самого ОСОБА_2, немає.

Оскільки своїми діями ОСОБА_2 спричинив матеріальну шкоду виключно собі та не посягнув і не спричинив шкоду охоронюваним правовідносинам, передбаченим КпАП України, а сама дорожньо-транспортна пригода сталась через незадовільний стан дороги, то справа підлягає закриттю через відсутність у діях ОСОБА_2 порушень вимог п.12.1 ПДР України, а отже, і відсутності складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін