Справа№ 640/5381/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2018 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, при проведенні позапланової виїзної перевірки НВП «Електродинаміка» у формі ТОВ, головним бухгалтером якого є ОСОБА_1, встановлене порушення абз.а п.198.1, п.198.3, п.198.6, п.201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого завищений податковий кредит на суму 53 484 грн., що призвело до заниження ПДВ на суму 294 314 грн.; порушення ст.ст. 185,187 ПК України внаслідок чого завищені податкові зобовязання на суму 240 526 грн.; порушення ст. 198.2, п.198.3, п.198.6, ст. 198, п.210.10 ст.201 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 219 660 грн.

ОСОБА_1, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до судового засідання не зявилась, подала заяву, в якій вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, посилаючись на оскарження в адміністративному порядку податкових повідомлень-рішень, ухвалених на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №941/20-40-14-21-07/31633409 від 14.03.2018р.

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного:

Частиною 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

За змістом вимог ст. 256, ч.1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час податкові повідомлення-рішення №1 (форма «Р») від 04.04.2018р., №1 (форма «Р1») від 04.04.2018р, ухвалені на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №941/20-40-14-21-07/31633409 від 14.03.2018р., що став підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення №8 від 14.03.2018р. за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. оскаржені в адміністративному порядку і рішення за наслідками оскарження не прийняте.

Таким чином, вказані у протоколі суми завищення податкового кредиту та податкових зобовязань, а також суми заниження ПДВ не узгоджені, а тому матеріал підлягає поверненню органу, який склав протокол, для доопрацювання та усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 256, ст. 283, ст. 284 КУпАП, -

постановив:

Адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 направити до ГУ ДФС у Харківській області ДФСУ - для усунення виявлених недоліків.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя -