АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 21 червня 2017 року о 22 год. 30 хв., знаходячись по АДРЕСА_1, у ході конфлікту із зятем ОСОБА_4 висловлювався брутальною лайкою, чим вчинив моральне приниження.

На вказану постанову захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді місцевого суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження захисник зазначав, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 вручено лише 30 листопада 2017 року, тоді як подано апеляційну скаргу 04 грудня 2017 року, а тому строк апеляційного оскарження постанови пропущено з поважних причин.

Обгрунтовуючи незаконність оскаржуваної постанови, апелянт зазначав, що суддя місцевого суду дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень ОСОБА_4, не взявши до уваги при цьому письмові пояснення ОСОБА_2, відповідно до яких він не висловлювався брутальною лайкою та не вчиняв сварки із ОСОБА_4 Інших доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Захисник зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова судді місцевого суду не містять даних, кому були спричинені страждання, та даних про завдання ОСОБА_2 шкоди фізичному або психологічному здоров'ю потерпілого, як того вимагає диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, зазначав, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто без виклику та у відсутності ОСОБА_2, унаслідок чого останнього позбавлено можливості заявити клопотання про допит свідків: його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є очевидцями події.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, та його захисника ОСОБА_3, які просили поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та дослідивши доводи апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, приходжу до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга - задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що дані про вручення ОСОБА_2 повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також дані про вручення йому копії постанови судді місцевого суду протягом трьох днів у матеріалах справи відсутні.

Згідно наявної у матеріалах справи розписки ОСОБА_2, копію оскаржуваної постанови він отримав 30 листопада 2017 року, тоді як апеляційну скаргу подано захисником 04 грудня 2017 року.

У зв'язку з наведеним вважаю обгрунтованими доводи захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на своєчасну обізнаність апелянта з текстом оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя місцевого суду цих вимог закону не дотримався.

Згідно мотивувальної частини постанови, висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, та долучених до нього поясненнях і рапорту.

Разом з тим, в постанові не надано оцінку та не наведено аналізу досліджених суддею місцевого суду доказів, та не вказано, яким чином вони спростовують позицію ОСОБА_2 та доводять наявність в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об'єктивну істину у справі.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку, що суддя місцевого суду дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, як убачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, 21 червня 2017 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2, знаходячись АДРЕСА_1, у ході конфлікту із зятем ОСОБА_4 висловлювався брутальною лайкою, спричинивши моральне приниження /а.с.п. 1/.

Свідками у вказаному протоколі зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_8, однак пояснення вказаних осіб стосовно зазначених у протоколі фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у матеріалах справи відсутні.

Згідно долучених до протоколу про адміністративне правопорушення пояснень ОСОБА_2 від 22 червня 2017 року, цього дня до кімнати, де проживає його матір ОСОБА_6, прийшов ОСОБА_4, та у них відбулась розмова на підвищеному тоні. Він у цей час перебував в іншій кімнати разом з батьком ОСОБА_5, та у них не було конфлікту з ОСОБА_4 /а.с.п. 3-4/.

Відповідно до даних письмових пояснень ОСОБА_4 від 28 червня 2017 року, між ним та ОСОБА_2 21 червня 2017 року АДРЕСА_1 виникла словесна суперечка, у ході якої вони висловлювались брутальною лайкою в бік один одного /а.с.п. 5/.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду допитано свідка ОСОБА_6, яка пояснила, що 21 червня 2017 року між нею та ОСОБА_4 виникла словесна суперечка на грунті побутових відносин. ОСОБА_2 участі у конфлікті не брав, не висловлювався брутальною лайкою, та не чинив психологічного тиску.

Згідно пояснень допитаного під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_5, 21 червня 2017 року, близько 22 год. 30 хв. між його дружиною ОСОБА_6 та зятем ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, про який йому розповіла дружина. Зазначив, що його син ОСОБА_2 21 червня 2017 року поводив себе спокійно, участі у конфлікті не приймав.

З наведеного убачається, що доводи ОСОБА_2 стосовно того, що він не висловлювався брутальною лайкою та не вчиняв сварки із ОСОБА_4, узгоджуються із його письмовими поясненнями, наданими 22 червня 2017 року, та поясненнями допитаних під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Разом з тим, суддя місцевого суду взяв до уваги лише дані протоколу та пояснення ОСОБА_4, не надавши при цьому оцінку письмовим поясненням ОСОБА_5, та не навівши мотивів відхилення цього доказу. Зазначивши, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується також рапортом працівника поліції, суддя місцевого суду не навів у постанові аналізу вказаного рапорту, та не вказав, яким чином він підтверджує наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, враховуючи, що вказаний документ має низьку якість друку, унаслідок якої неможливо встановити зміст викладених у ньому даних /а.с.п. 2/.

Крім того, як убачається з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вона передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Разом з тим, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення та постанови судді місцевого суду, при викладенні суті вчиненого адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вказано лише про висловлювання ОСОБА_2 брутальною лайкою, що спричинило моральне приниження, однак такі дії ОСОБА_2 не відповідають диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не містять даних про вчинення останнім дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, які могли б завдати чи завдали шкоду фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями самостійно змінювати як фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Це узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

У відповідності до рішень Європейського суду з прав людини ("Малофеєв проти Росії" та "Карелін проти Росії"), увипадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Між тим, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду залишив поза увагою вищенаведені обставини, оцінки наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказам не надав, в достатній мірі не врахував пояснення ОСОБА_2, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував всі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є обгрунтованими, тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови судді судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.