АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/7551/17 Головуючий 1 інстанції: Шевченко С.В.
Провадження № 33/790/80/18 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Асавалюк О.О., з участю правопорушника ОСОБА_2 та її захисника адвоката Дядейко О.О., допитавши свідка ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 12 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного суду -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, 14.11.2017 року о 00 годині 02 хвилин в м.Харкові, керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1, на вулиці Бучми, 1Б, перед початком руху, не переконалася, що це буде безпечним, внаслідок чого допустила наїзд на стіну будівлі кафе «LION», внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу були завдані механічні пошкодження, а власникові майнова шкода, при цьому ОСОБА_2 здійснювала керування транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився з застосуванням приладу Drager Alcotest 6810 у присутності двох свідків, після дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 покинула місце дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 та ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати, а провадження у справах за ч.1 ст. 130 та ст.122-4 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суть її апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору зводиться до того, що обставини, зазначені у рішенні районного суду, не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначила, що не вважає себе винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не виконувала функцій водія, а знаходилася на пасажирському сидінні, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доводи правопорушника та його захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги, показання свідка, дослідивши матеріали справи та представлені відеоматеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП прийняв рішення про застосування до останньої санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, як за більш серйозне правопорушення з числа скоєних.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Однак, апеляційний суд вважає передчасним рішення районного суду та вважає, що в частині визнання винуватою ОСОБА_2 за ст. 122-4 КУпАП його потрібно скасувати, а за ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити, виходячи з наступного.

Дослідженими матеріалами справи встановлено, що органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, достовірних, беззаперечних доказів факту виконання ОСОБА_2 функції водія не надано.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що тієї ночі відпочивала з братом в кафе «LION» та вона випила бокал шампанського. Вийшовши з кафе «LION», підійшла до свого автомобіля та сіла на пасажирське крісло та, очікуючи брата, з метою прогріву автомобіля, який стояв з увімкненою передачею, повернула ключ запалення, чим спричинила неконтрольований рух транспортного засобу у бік стіни кафе. Після того як відбулося зіткнення, з кафе вийшов її брат ОСОБА_4, сів за кермо автомобіля та вони поїхали додому. Вже вдома, як зазначає апелянт, вона вжила спиртний напій, щоб зняти психологічне напруження.

ОСОБА_2 також зазначила, що приблизно через 3 години після зіткнення до неї додому приїхали співробітники поліції для встановлення обставин по справі та запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера Драгер, який показав позитивний результат - 1,12 проміле.

Апелянт звернула увагу суду на те, що за кермом була не вона, а її брат, який не вживав алкогольних напоїв, а прилад показав позитивний результат, оскільки по приїзду додому вона вживала алкогольний напій.

Захисник правопорушника підтримав доводи апеляційної скарги та акцентував увагу суду на тому, що співробітники поліції склали протокол відносно ОСОБА_2 за ст. 122-4 КУпАП, виходячи лише з пояснень власника кафе «LION», який вийшов з закладу вже після того як сталося ДТП та ОСОБА_4 сів за кермо та не міг бути свідком того, що ОСОБА_2 була за кермом коли відбулося зіткнення, не дослідивши відеозаписи з камер спостережння на кафе «LION», на яких видно, що ОСОБА_2 не керувала автомобілем. Крім того, зазначив, що наявні у матеріалах справи пояснення власника кафе, де він вказує, що бачив, як ОСОБА_2 перемістилася з водійського сидіння на пасажирське, а її брат зайняв місце водія, не відповідають дійсності, оскільки, зважаючи на стресовий стан після зіткнення, об'ємний зимовий одяг, антропометричні дані ОСОБА_2 та обмаль часу, вона фізично не змогла б помінятися місцями з братом в салоні автомобіля.

З метою об'єктивного розгляду справи судом апеляційної інстанції було допитано брата правопорушника - ОСОБА_4, який пояснив, що тієї ночі за кермом вказаного автомобіля знаходився саме він. При виході він затримався в приміщенні кафе, а ключі від автомобіля віддав ОСОБА_2, щоб вона прогріла автомобіль. Коли вийшов, побачив, що відбулося зіткнення автомобіля зі стіною вказаного кафе, після чого він сів за кермо та від'їхав. Зі слів його сестри, як зазначає ОСОБА_4, пошкодження стіни були незначними, тому у адміністратора кафе жодних претензій до них не було, після чого вони поїхали додому.

З метою встановлення усіх обставин справи та прийняття обґрунтованого рішення, судом апеляційної інстанції також було досліджено відеозапис з камер спостереження кафе «LION», з якого вбачається, що дійсно, ОСОБА_2 обійшла автомобіль та сіла на переднє пасажирське сидіння. Крім того, підтверджуються доводи ОСОБА_2 стосовно того, що власник кафе не бути свідком зіткнення автомобіля зі стіною, оскільки вийшов з приміщення вже після того як це відбулося.

Виходячи з цього суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням районного суду про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що зіткнення сталося саме з її провини. Не заперечує проти цього і сама ОСОБА_5

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2 не можна притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, оскільки наявні беззаперечні докази того, що після зіткнення за кермом автомобіля знаходився її брат - ОСОБА_4 та саме він покинув місце ДТП.

Стосовно правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_2 положення ст.22 КУпАП, оскільки вона, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння фактично не виконувала функцій водія, а знаходилася на пасажирському сидінні, що підтверджується її поясненнями, поясненнями брата та дослідженим у судовому засіданні апеляційного суду відеозаписом.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову районного суду за ст. 122-4 КУпАП слід скасувати, справу закрити, за ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи обставини справи, характер правопорушення, з метою недопущення подібної поведінки надалі,- змінити постанову суду першої інстанції, звільнивши ОСОБА_2 від призначеного адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням на підставі ст.22 КУпАП

Керуючись ст.22 та ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 05 12 2017 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною за ч.1 ст.130, ст.124 та ст.122-4 КУпАП та накладення на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на ОДИН рік, із стягненням судового збору, - за ст. 122-4 КУпАП - скасувати, справу закрити, за ч.1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення - змінити.

Апеляційну скаргу - задовольнити частково.

На підставі ст. 22 КУпАП, враховуючи малозначність вчиненого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і обмежитися усним зауваженням.

В частині стягнення судового збору та притягнення ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП - рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку ст. 294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило