Справа №: 653/4531/17
Провадження № 3/653/216/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

15.01.2018 року м. Генічеськ

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Крапівіна О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від від Азово-Сиваського національного природного парку, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,18.03.1965 року, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженого, за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, ,

ВСТАНОВИВ:

До Генічеського районного суду Херсонської області 08.12.2017 року надійшов протокол щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого бригада ОСОБА_1 26.11.2017 року об 15 годині 40 хвилин на о.Сиваш на відстані 3 км. Від станції Сиваш та 6 км. Від с.Атамань порушували режим Азово Сиваського Національного парку , а саме проводили незаконний лов водних живих ресурсів (лічинки хирономиди) в заповедной зонепри допомозі технічних засобів двох мотопомп з технічними засобами. Озеро Сиваш 600метрів від берега біля с. Верблюдка, що є порушенням ч.3 ст.7 , ст.21 ЗУ « Про природно заповідний фонд України» .

В судовому засіданні ОСОБА_1 . вину не визнав, пояснив, що він працював на підставі ліцензії про проведення вилову лічинки, перед початком такої діяльності він ознайомився з публічною кадастровою картою України , де територія на якій він планував проводити вилов лічинки не була чимось обмежена, була вільна, будь-якої приналежності не мала. Також звертався до Чонгарської сільської ради з запитами кому належить частина суши та водної поверхні Сивашу в зазначеному місці. Отримав відповідь, що така територія ні за ким не зареєстрована, відомості в сільській раді відсутні. Надані письмові пояснення.

Представник Азово-Сиваського національного природного парку у судовому засіданні проти доводів заперечив, зазначив, що працівники Парку уповноважені складати протоколи у разі виявлення порушень у заповідній зоні. Зазначив, що дійсно у ОСОБА_1 є дозвіл на промислове рибальство, однак він не надає право особі здійснювати промисел на території заповідної зони. Пояснив, що дійсно межі такої заповідної зони не зареєстровані , але до встановлення меж територій та обєктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та обєктів природно-заповідного фонду.

Відповідно проекту організації території Азово-Сиваського національного природногопарку охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та обєктів, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 09 лютого 2010 року №67, визначено координати та межі національного природного парку, а саме частина Центрального Сиваша межує на півдні з Автономною республікою Крим (від дамби між мисами Кутара і Джангара на заході з автомобільним мостом через Чонгарську протоку на сході), а на півночі (вздовж берега) з адміністративними кордонами Генічеського і Новотроїцького районів Херсонської області.

На замовлення Парку виготовлено експертний висновок ПП «Центр екологічного управління» №526 від 18 грудня 2017 року та картосхеми місцезнаходження обладнання бригади зафіксовані у координатах, які відповідають заповідній зоні Азово-Сиваського національного природного парку.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді пояснили, що дійсно ОСОБА_1 та його бригада були затримані при здійсненні господарської діяльності на території о.Сиваш, яка є землями та водною частиною заповідної зоні Азово-Сиваського національного природного парку, про що було складено протокол.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що вона є секретарем Чонгарської сільської ради, на території такої ради є тільки відомості про наявність у Азово-Сиваського національного природного парку користування о. Куюк-Тук, про що є Державний акт на право постійного користування землею 2001 року. Інших відомостей про належність території (обєктів) Азово-Сиваського національного природного парку на території Чонгарської сільської ради у них немає.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали протоколу, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.44 ЗК України - До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об'єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва).

Відповідно до ч. 2 ст.45 ЗК України Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Відповідно до ч.5 ст.59 ЗК України - Використання земельних ділянок водного фонду для рибальства здійснюється за згодою їх власників або за погодженням із землекористувачами.

Відповідно до ст.28 Водного Кодексу України - Державний водний кадастр складається з метою систематизації даних державного обліку вод та визначення наявних для використання водних ресурсів.

Державний водний кадастр ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері гідрометеорологічної діяльності в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок ведення державного водного кадастру затверджений постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 8 квітня 1996 р. № 413 зі змінами .

Відповідно до ст.54 Водного Кодексу України - Користування водними об'єктами, які мають особливе державне значення, наукову або культурну цінність, а також тими, що входять до складу систем оборотного водопостачання теплових та атомних електростанцій, може бути частково чи повністю заборонено в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.3 ст. 7 ЗУ Про природно-заповідний фонд України -

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об'єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та обєктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.7 ЗУ Про природно-заповідний фонд України - Межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.

В даному випадку суд погоджується , що територія в межах якої проводив господарську діяльність ОСОБА_1 є територією заповідної зони Азово-Сиваського національного природного парку, що підтверджується Положенням про Азово-Сиваський національний природний парк, Проектом організації території Азово-Сиваського національного природногопарку охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та обєктів, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 09 лютого 2010 року №67.

Але такі межі території не є зареєстрованими та оприлюдненими для відома населення та інших суб*єктів , за таких умов суд погоджується , що ОСОБА_1 неумисно скоїв таке діяння на підставі об*єктивних обставин, а саме не оприлюднення меж території заповідної зони Азово-Сиваського національного природного парку.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою уст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об'єкту; б) об'єктивної сторони; в) суб'єкту; г) суб'єктивної сторони.

Факт скоєння адміністративного правопорушення за ст.. 91КУпАП ОСОБА_1 не знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Тобто в даному випадку відсутня об*єктивна та суб*єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 247 КУпАПпровадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, з наведеного слід зробити висновок, що зібрані посадовою особою докази не дають можливості встановити в діях ОСОБА_1 , що притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого с. 91 КУпАП , тому справа про адміністративне правопорушення відносно має бути закрита за п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, п. 3 ч. 1 ст.284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.91 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_5