Справа № 361/121/18
Провадження № 3/361/174/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Білик Г.О., розглянувши матеріали що надійшли від головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код 289043431, працюючого директором ТОВ «Алопласт Україна»

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2018 року до суду надійшли матеріали відносно ОСОБА_1, який, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Алопласт Україна», вчинив адміністративне правопорушення, яке виявлено 14 листопада 2017 при проведенні інспекційної перевірки додержання вказаним підприємством, розташованого за адресою: Київська область, м. Бровари, ПРОМВУЗОЛ, , законодавства про працю, а саме вимог ч.1 ст. 75, ч. 7 ст. 79, ч. 5 ст. 80 КЗпП України та ч. 5 ст. 11 Закону України «Про відпустки» щодо обовязку роботодавця надавати працівникам щорічну основну відпустку тривалістю не менш як 24 календарні дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору, заборони ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд, а також ненадання їх протягом робочого року особам віком до вісімнадцяти років та працівникам, які мають право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами чи з особливим характером праці

За вказане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.41 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 16.01.2018 року о 11 год. 00 хв. та на 06.02.2018 року о 14 год. 00 хв. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв через канцелярію суду про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило. Судові повістки з повідомленнями, які направлялись за місцем його реєстрації, повернулись за закінченням терміну зберігання. ОСОБА_2 суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. (Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" № 3236/03 від 03.04.2008 року ),тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду судової справи. З урахуванням встановлених КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення та строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних доказів.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Відповідно до інвентаризації відпусток за 2017 рік:

-директор ОСОБА_1 у період роботи з 01.01.2015 року по 14.11.2017 року не перебував у щорічній основній відпустці;

-головний бухгалтер ОСОБА_4 у період роботи з 30.04.2015 року по 14.11.2017 року не перебувала у щорічній основній відпустці;

-регіональний менеджер ОСОБА_5 у період роботи з 04.12.2015 року по 14.11.2017 року не перебував у щорічній основній відпустці;

-начальник лабораторії ОСОБА_6 у період роботи з 19.05.2016 року по 14.11.2017 року не перебував у щорічній основній відпустці та додаткові відпустці за умовами праці тривалістю 2 календарних дні.

Отже, директор ТОВ «Алопласт Україна» ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 75 КЗпП України відповідно до якої працівникам повинна надаватись щорічна основна відпустка тривалістю не менше як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору; вимоги ч. 7 ст. 79 КЗпП України відповідно до якої невикористана частина щорічної відпустки має бути надана працівнику до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка; вимоги ч. 5 ст. 80 КЗпП України та ч. 5 ст. 11 Закону України «Про відпустки», відповідно до яких забороняється ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд, а також ненадання їх протягом робочого року особам до вісімнадцяти років та працівникам, які мають право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами чи з особливим характером праці; вимоги с. 2 Закону України «Про відпустки» відповідно до якої забороняється заміна відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених ст. 24 Закону України «Про відпустки».

Статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 132, ратифікованої Україною Законом України № 2481-ІІІ від 29.05.2001р., передбачено, що угоди про відмову від права на мінімальну щорічну оплачувану відпустку, яка ні в якому разі не може становити менше трьох робочих тижнів за один рік роботи, або про невикористання такої відпустки із заміною її компенсацією чи іншим чином, відповідно до національних умов, визнаються недійсними або забороняються.

Отже, директором ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, тобто порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці.

Відповідно до ст. 41 КУпАП, посадову особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення нею встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адмінправопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

За таких обставин вважаю за можливе притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та піддати його адміністративному стягненню в межах санкції ч.1 ст.41 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 40-1, ч.1 ст.41 ,221, 268, 283, 307,308 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (пятсот десять) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (0,2 відсотки розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 р), що складає 352 (триста п»ятдесят дві) грн. 40 коп.

У разі несплати штрафу понад 15 днів постанова підлягає примусовому виконанню.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу визначеного відповідною статтею КУпАП та зазначеного в постанові про стягнення штрафу.

На постанову суду протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області з дня винесення постанови.

Суддя Г. О. Білик