Справа № 448/1179/17 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 33/783/1303/17 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року,

встановив:

постановою Мостиського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору.

Згідно з постановою суду 10 вересня 2017 року о 19.55 год. в пункті пропуску через державний кордон «Шегині», що на території Мостиського району Львівської області, ОСОБА_1, разом із групою осіб, здійснив незаконний перетин державного кордону України з Республіки Польща в Україну без дозволу відповідних органів влади, чим порушив ст.9 Закону України «Про Державний кордон України».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 оскаржив дану постанову, просить скасувати її та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що дана постанова є незаконною, необґрунтованою та винесеною з істотними порушеннями законодавства, а висновки суду, вказані в постанові є надуманими і не відповідають матеріалам справи. Вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 діючи в ситуації, яка склалася 10 вересня 2017 року не мав будь-якого умислу на перетин державного кордону без дозволу відповідного органу державної влади, а здійснював свої професійні обов'язки журналіста і після виконання вказаних обов'язків самостійно прийшов до органу державної влади для отримання відповідного дозволу, але отримав протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, апелянт вважає, що судом взято до уваги недопустимий та неналежний доказ послідовний перелік подій 10 вересня 2017 року та рапорт начальника відділу від 11 вересня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив таку задоволити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №115642 від 11 вересня 2017 року (а.с.4); рапортом начальника відділу прикордонної служби «Шегині» підполковника Малого В.О. від 11 вересня 2017 року (а.с.5); послідовним переліком подій в хронологічному порядку щодо виникнення обстановки в пункті пропуску «Шегині» 10 вересня 2017 року, викладеним Центром управління службою Мостиського прикордонного загону ЗРУ ДПС України; схемою дій персоналу держприкордонслужби України під час блокування пункту пропуску «Шегині» та групового прориву державного кордону 10 вересня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що 10 вересня 2017 року о 19.55 год. в пункті пропуску через державний кордон «Шегині», що на території Мостиського району Львівської області, ОСОБА_1, разом із групою осіб, здійснив незаконний перетин державного кордону України з Республіки Польща в Україну без дозволу відповідних органів влади, чим порушив ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що вищенаведений документ під назвою «Витяг щодо перетину ДКУ» є документом невідомого походження і не може підтверджувати будь-яких відомостей, оскільки не містить таких обов'язкових реквізитів, як автора документа, дати та реєстраційного індексу, апеляційний суд вважає необґрунтованими, так як підстав для сумніву у достовірності інформації, яка міститься у вищенаведеному витягу, не вбачає.

Покликання в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом першої інстанції законодавства України, з тих підстав, що не проходження громадянином України прикордонного, митного або інших видів контролю у пункті пропуску через державний кордон, не може обмежувати право, передбачене ч.2 ст. 33 Конституції України, та не становить об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП, суд апеляційної інстанції до уваги не бере з наступних підстав.

Статтею 204-1 КУпАП встановлено відповідальність за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу необгрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, яку вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,

постановив:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.В. Маліновська-Микич

Львівської області