Справа № 583/5024/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

Головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.,

з участю секретаря судового засідання АРТЕМЕНКО О.С.,

прокурора ОСНАЧ О.М.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка протокол з матеріалами справи, які надійшли від Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої прокурором Охтирської місцевої прокуратури Сумської області, паспорт серії МВ №485705, виданий Охтирським МВ УМВС України в Сумській області 28.10.2011 року, РНОКПП НОМЕР_1,

за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №44-03/264/18 від 14.11.2018 року ОСОБА_1, обіймаючи посаду прокурора Охтирської місцевої прокуратури, будучи службовою особою прокуратури, і згідно підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII (далі Закон), являючись субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог частини 2 ст. 52 Закону несвоєчасно повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, після отримання 05.05.2018 року разового доходу в розмірі 90130,80 грн. у вигляді виплати у між розрахунковий період по щорічній відпустці, матеріальним допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, шляхом разового перерахування на картковий рахунок, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, не визнала та пояснила, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані несвоєчасно подала в звязку з тим, що фактично нею у вказаний час отримано дохід в розмірі значно меншому за 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, так як на її зарплатний рахунок у банку надійшли кошти у розмірі 71662,48 грн. і тому вважала, що суттєві зміни в її майновому стані не відбулися. Крім того, зазначила, що законодавцем не зазначено, що для цілей фінансового контролю мається на увазі саме нарахований, а не фактично отриманий дохід. Про нараховану суму в розмірі 90130,80 грн. їй стало відомо після отримання 19.07.2018 року розрахункового листа за травень 2018 року, після чого нею прийняте рішення подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Прокурор в судовому засіданні вказав на наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, а тому просив притягнути її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до наказу прокурора Сумської області від 07.06.2017 року №151к молодшого радника юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Охтирської місцевої прокуратури Сумської області (а.с.30).

Згідно інформації, наданої прокуратурою Сумської області від 27.07.2018 року №11-561вих-18 ОСОБА_1 у травні 2018 року було нараховано разовий дохід (щорічну відпустку, матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) в розмірі 90130,80 грн., а 05.05.2018 року вона фактично отримала на картковий рахунок 71662,48 грн. (а.с.15,16).

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені Законом України «Про запобігання корупції», заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.14 «Професійність» Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28 квітня 2016 року, працівник прокуратури повинен постійно підвищувати свій загальноосвітній та професійний рівень, культуру спілкування, виявляти ініціативу, відповідальне ставлення та творчий підхід до виконання своїх службових обовязків, фахово орієнтуватися у чинному законодавстві, вдосконалювати свої знання, передавати свій досвід колегам.

Також згідно ст. 16 «Декларування майна та доходів, витрат і зобовязань фінансового характеру. Недопущення проявів корупції. Запобігання одержанню неправомірної вигоди або дарунку (пожертви)» Кодексу, працівник прокуратури в установленому порядку щороку подає декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру. Він має неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів корупції.

Згідно підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові та службові особи органів прокуратури.

Отже, ОСОБА_1 є субєктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією та відповідно, службовою особою органів прокуратури, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі обмеження та зобовязання, передбачені цим законом.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3 затверджено форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №961/29091, відповідно до якої, під суттєвою зміною у майновому стані субєкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення. Якщо вартість майна перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня, але була сплачена частинами, то повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подається після переходу права власності на таке майно. Про дохід, який був нарахований, але не сплачений (не отриманий), не повідомляється.

Згідно рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2, декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Пунктом 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року №3, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, субєкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч.2 ст.52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Частиною 2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Так, ОСОБА_1 у травні 2018 року було нараховано разовий дохід (заробітну плату) в розмірі 90130,80 грн. і 05.05.2018 року на свій картковий зарплатний рахунок вона отримала фактично 71662,48 грн.

Відповідно відомостей Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 19.07.2018 року о 17 годині 24 хвилин подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані (а.с.45).

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, згідно з п. 2 розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обовязкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, оскільки остання не була обізнана з розміром разового доходу, який був нарахований їй у травні 2018 року, а тому не була зобовязана повідомляти про суттєві зміни у майновому стані; 19.07.2018 року вона подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, оскільки отримала розрахунковий лист за травень, з якого їй стало відомо про розмір нарахованого доходу, до того ж ОСОБА_1 на зарплатний картковий рахунок отримала розмір доходу, що не перевищував 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу, однак матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення полягає в тому, що: 1) у субєкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані; 2) субєкт правопорушення не повідомив про такі зміни в десятиденний строк.

Визначаючи першу складову обєктивної сторони правопорушення - «суттєві зміни в майновому стані», слід зазначити, що існує певна невизначеність в законодавстві, яка перешкоджає однозначному тлумаченню та застосуванню вказаної правової норми.

Крім того, суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 фактично отримала на свій картковий зарплатний рахунок кошти в розмірі 71662,48 грн., який не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року. А про загальний розмір нарахованого їй разового доходу в розмірі 90130,80 грн. вона дізналась лише 19.07.2018 року. Вказані доходи нею відображені у повідомленні про суттєві зміни в майновому стані від 19.07.2018 року.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Вказана практика Європейського суду з прав людини в повній мірі відповідає Конституції України, статтею 62 якої визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При розгляді справ цієї категорії суд керується Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладені обставини, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», яким визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 субєктивної та обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 62 Конституції України, ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.9, 10, 11, 172-6, 245, 247, 251, 268, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі через Охтирський міськрайонний суд Сумської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_2