А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08.02.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до відповідальності - ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 10 200 грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 320, 00 грн. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 06.08.2017 року о 23 год. 40 хв. в м. Ужгороді по вул. Старицького керував автомобілем марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 246840 від 07.08.2017, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.08.2017 року № 283, рапортом працівника поліції, наявними в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Апелянт вважає постанову суд незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам. Апелянт переконаний, що його огляд на стан алкогольного сп'яніння було проведено з грубим порушення закону та вимог Інструкції. Зокрема, просить врахувати, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, а при проведенні такого огляду у закладі охорони здоров'я у нього відмовились відібрати біологічні зразки для визначення стану сп'яніння. Вказує, що лікар зробила висновок про те, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння виключно на підставі візуального огляду, і з таким результатом він категорично не погодився. Окрім цього, при проведенні огляду не були присутні свідки, а у висновку лікаря не вказано, яка саме ступінь сп'яніння у нього була виявлена. Апелянт вважає, що об'єктивних та допустимих доказів, які підтверджували його винуватість немає, а тому провадження у справі має бути закрито.

Одночасно просить врахувати, що суд належним чином не повідомив його про час та місце судового засідання, справу розглянув у його відсутності, чим порушив його право на захист. Постанову щодо себе він отримав лише 30 листопада 2017 року, після чого вжив заходів для її оскарження, тому просив поновити строк апеляційного оскарження.

Перевіривши матеріали справи, убчається, що участі у судовому засіданні ОСОБА_1 не приймав, також відсутні відомості про належне повідомлення його про час та місце судового засідання. Встановлено, що справа двічі призначалась до розгляду, втім даних про те, що ОСОБА_1 отримав повідомлення, у матеріалах справи немає, більше того, одне з повідомлень повернуте у зворотному напрямку без вручення адресату.

Копію постанови від 03.11.2017 суд надіслав ОСОБА_1 лише 23.11.2017, і таку він отримав після 30.11.2017, апеляційну скаргу подав 06.12.2017. Таким чином, оскільки судом не дотримано ст. 268 КУпАП щодо належного повідомлення особи про час і місце судового засідання та ст. 285 КУпАП - щодо порушення 3-х денного строку надіслання копії постанови, апеляційний суд вважає, що з метою доступу особи до правосуддя, строк апеляційного оскарження слід поновити.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши докази у справі, в тому числі витребувані за клопотанням ОСОБА_1, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, порушення чого тягне відповідальність передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції при встановленні обставин правопорушення врахував усі докази, які були додані до протоколу .

Висновок про доведеність вини грунтується на протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 246840 від 07.08.2017, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.08.2017 року № 283, рапортом працівника поліції.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 246840 від 07.08.2017, такий складено інспектором взводу №1 роти №2 УПП в м. Ужгороді та Мукачеві лейтенантом поліції Бондрівським Я.Я., у ньому правильно зазначена суть правопорушення відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, він підписаний уповноваженою особою, яка склала протокол, наявне застереження про відмову від підписання його особою щодо якою він складений, що засвідчено підписами двох свідків.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння підтверджується висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №283 від 07.08.2017. Такий огляд був проведений відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 (далі Інструкція) у медичному закладі. Вбачається, що ОСОБА_1 відмовився підписати даний висновок у присутності свідків.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про недійсність проведеного огляду на стан сп'яніння з тих підстав, що у нього не відбирали біологічні матеріали для визначення вмісту алкоголю в крові, оскільки проведення лабораторних досліджень зразків біологічного середовища водія передбачено лише у разі, якщо особа є учасником ДТП, чи щодо неї є підозри про перебування у стані наркотичного сп'яніння.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я проводиться виключно у присутності поліцейського, а тому доводи апелянта про відсутність свідків при його огляді на стан сп'яніння, через що недійсність висновку, не заслуговують на увагу.

Будь-яких зауважень чи заперечувальних пояснень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та оформлення протоколу щодо цього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час освідування та складання протоколу, не звертався і матеріали справи таких не містять.

Апеляційний суд також вважає надуманими пояснення апелянта, дані апеляційному суду щодо незначного вмісту алкоголю в його організмі та щодо візуального проведення лікарем освідування. Відповідно до акту, надісланого суду із закладу охорони здоров`я, убачається, що лікарем відповідно до Інструкції проведено освідування ОСОБА_1, вміст алкоголю в організімі визначався алкотестом 6510, результат обстеження - 2,0 проміле.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та є обгрунтованим. Суд наклав адміністративне стягнення відповідно до санкції вказаної норми закону, якою не передбачено альтернативних видів стягнення.

З метою запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, апеляційний суд приходить до переконання, що стягнення на ОСОБА_1 накладено правильно.

Те , що ОСОБА_1 вперше притягається до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, не може слугувати підставою для звільнення його від відповідальності, а харакетр вчиненого правопорушення не приводить до висновку про його малозначність. Відтак прохання апелянта, висловлене в апеляційному суді про звільнення від накладеного стягнення, задоволенню не підлягає .

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 листопада 2017 року щодо нього - без зміни.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: