АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 524/8039/17 Головуючий 1 інстанції: Афанасьєв В.О.
Провадження № 33/790/133/18 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Асавалюк О.О., з участю правопорушника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та переглянувши представлені відео, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі звукозапису, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 01 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного суду -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік та стягнення судового збору у розмірі 352 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 10 2017 року, приблизно о 23 год. 20 хв., ОСОБА_2 керував транспортним засобом, автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: відсутня реакція зіниць очей на світло, тремтіння пальців рук, хитка хода. При цьому ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Суть його апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору стосовно оскаржуваної постанови зводиться до наступного.

Апелянт зазначає, що співробітники поліції зазначили у протоколі недостовірні відомості щодо нього, зокрема невірно вказано адресу. Також у скарзі ОСОБА_2 вказує, що з пояснень свідків, зазначених у протоколі, не підтверджується, що у нього були зовнішні ознаки наркотично сп'яніння, оскільки у своїх поясненнях, які, між іншим, написані під диктовку співробітників поліції, вони вказали лише про те, що він у їх присутності відмовився від проходження огляду.

Крім того, апелянт вважає, що співробітники поліції шляхом обману схилили його до відмови від огляду, не роз'яснивши йому наслідків такого вчинку.

Заслухавши доводи апелянта, який просив про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та представлені відеоматеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, районний суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись на те, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 04.10.2017, його письмовими поясненнями, даними під час складання протоколу, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, рапортом інспектора та відеофіксацією зазначених подій.

Апеляційний суд погоджується із висновками районного суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення, однак вважає за можливе застосувати до останнього положення ст.21 КУпАП та передати матеріали справи на розгляд трудового колективу.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 визнав свою вину, однак зазначив, що спочатку не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння та був готовий проїхати із співробітниками поліції до медичного закладу, проте в ході спілкування вони повідомили йому, що законом передбачена можливість відмови від проходження такого огляду, однак не роз'яснили, що сама по собі відмова від огляду буде вважатися порушенням. Апелянт зазначає, що не будучи обізнаний у законодавстві погодився на відмову, щоб заощадити час.

На спростування ознак наркотичного сп'яніння, вказаних інспектором поліції у протоколі, апелянт зазначає, що руки могли тремтіти від холоду, а не від наркотиків, оскільки він вийшов з автомобіля у футболці, не передбачаючи, що його затримають надовго, а невпевнена хода була наслідком тривалого знаходження за кермом автомобіля та недостатнім часом для відпочинку.

Крім того, ОСОБА_2 вказує, що після оформлення протоколу від керування транспортним засобом співробітники поліції його не відсторонили, після чого він самостійно звернувся до найближчого медичного центру з метою проведення огляду на стан сп'яніння, однак це виявилося неможливим через відсутність необхідного прибору. Виходячи з цього, апелянт вважає, що співробітники поліції, достовірно знаючи про відсутність можливості забезпечення огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, діючи всупереч закону, навмисно схилили його до відмови від проходження огляду.

У судовому засіданні апеляційного суду було досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що дійсно, ОСОБА_2 двічі погоджувався на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, одна в результаті все ж відмовився від його проходження.

В матеріалах справи наявна характеристика з місця роботи, видана ОСОБА_2, в якій зазначено, що за час праці на посаді водія вінзарекомендував себе як кваліфікований спеціаліст, який успішно виконує покладені на нього обов'язки та відповідально підходить до поставлених завдань, за що користується заслуженою повагою колег та начальства. Також зазначено, що ОСОБА_2 ніколи не порушував трудову дисципліну, не має доган та стягнень.

Враховуючи дані обставини, суд апеляційної інстанції, з огляду на матеріали адміністративної справи, приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, проте, враховуючи те, що ОСОБА_2 у вчиненому щиро розкаявся і від його дій тяжких наслідків не настало, згідно досліджених матеріалів працює водієм у ТОВ «АБІТ-ТЕКС», а тому керування автомобілем необхідне для здійснення його трудових обов'язків, враховуючи позитивну характеристику з місця роботи ОСОБА_2, з метою недопущення подібної поведінки ним надалі, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 21 КУпАП передати матеріали у виді копії постанови суду апеляційної інстанції на розгляд трудового колективу ТОВ «АБІТ-ТЕКС» для розгляду, обговорення, вжиття заходів реагування та з повідомленням апеляційному суду у 10-ти денний строк з дня отримання копії судового рішення про прийняте рішення трудовим колективом.

Керуючись ст.21, ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 01 2018 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на ОДИН рік, із стягненням судового збору, - в частині визначення адміністративного стягнення змінити.

Апеляційну скаргу - задовольнити частково.

На підставі ст. 21 КУпАП передати матеріали щодо ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу ТОВ «АВІТ-ТЕКС», звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності та зобов'язати вказану організацію в 10-ти денний строк повідомити суд про прийняття заходу.

В частині стягнення судового збору рішення районного суду залишити без змін.

В порядку ст. 294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило