Справа № 487/4442/17 17.01.2018 17.01.2018 17.01.2018
Номер провадження: 33/784/11/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Михайлова Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Михайлова Г.В. на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, 19 серпня 2017 року о 05 годині 40 хвилин, в м.Миколаєві по Київському шосе, 113/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 32103, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме зіниці ока мляво реагують на світло, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник Михайлов Г.В. просить постанову скасувати та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1, взагалі не було. Тому, з цього приводу у ОСОБА_1 почалися неприязні відносини з особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Захисник зазначає, що з письмових пояснень свідків слідує, що ОСОБА_1 було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп'яніння, однак не вказано який саме вид сп'яніння та у який конкретно спосіб буде проведено даний огляд. Стверджує, що свідків на місці зупинки не було, також їх не було під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тому, вважає, що факти викладені у протоколі є викривленими.

Також апелянт вказує на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння, йому не пропонували пройти даний огляд на місці зупинки, чим було порушено процедуру виявлення ознак на стан сп'яніння особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Вказує на те, що суддя, приймаючи рішення, виходив лише з матеріалів справи, докази не перевірялися, відеозапис в судовому засіданні не досліджувався, свідків та інспекторів не допитували.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення захисника Михайлова Г.В. та ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (працівників патрульної поліції), а також свідка ОСОБА_5, апеляційний суд вважає не правильними висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши докази, апеляційний суд вважає, що до протоколу про адміністративне правопорушення не надано беззаперечних доказів, які б підтверджували обґрунтованість його складання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з'ясував обставини неповно та не всебічно, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Так, обґрунтовуючи висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, а також письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В той же час, при апеляційному розгляді ОСОБА_1 заперечував факт перебування у стані наркотичного сп'яніння. Стверджував, що підписав протокол, оскільки поспішав, і що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Крім того, свідків на місці зупинки не було, також їх не було під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При апеляційному розгляді ці пояснення ОСОБА_1 не спростовані.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (працівники патрульної поліції) пояснили, що при зупинці транспортного засобу у них виникла підозра в тому, що водій ОСОБА_1. перебуває у стані наркотичного сп'яніння. Водієві було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на що той відмовився у присутності двох свідків, пояснення яких надані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у водія ОСОБА_1 були ознаки наркотичного сп'яніння, а саме зіниці очей мляво реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, та він відмовився в їх присутності від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі.

Однак, допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_5 пояснив, що його зупинили працівники поліції та попросили підписати протокол про те, що водій ОСОБА_7 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Він погодився та підписав протокол, а також не заповнений бланк пояснення. Самого водія не бачив, оскільки не виходив з автомобіля, і в його присутності водій не відмовлявся від проходження огляду. Він підписав протокол, бо довірився працівникам поліції. Іншого свідка він не бачив.

До апеляційного суду свідок ОСОБА_6 не з'явилася.

Але, свідок ОСОБА_6 надала заяву, в якій зазначила, що не була свідком відмови ОСОБА_1 від проходження від огляду на стан сп'яніння, було темно, і з машини вона не виходила, ОСОБА_1 взагалі не бачила.

В апеляційному суді свідок ОСОБА_4 (після допиту свідка ОСОБА_5.) підтвердив, що дійсно свідок підписав не заповнений бланк протоколу. Однак, свідок ОСОБА_4 стверджував, що потім у поясненнях власноручно виклав дійсні обставини, зазначивши, що ОСОБА_1 у присутності свідка відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Як слідує з відповідей Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, наданих на запит суду першої та апеляційної інстанцій, відеозаписи по оформленню адміністративних матеріалів відносно водія ОСОБА_1 відсутні у зв'язку із закінченням строку зберігання. Тобто, викладені у протоколі обставини об'єктивно не підтверджені та спростовані показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час їх допиту в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Таким чином, при апеляційному розгляді встановлено грубе порушення працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп'яніння, визначеному ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 р.

Апеляційний суд вважає, що до суду не надано беззаперечних доказів, які б підтверджували обґрунтованість складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1

З огляду на наведене, висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР України є невірними, оскільки при апеляційному розгляді не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тому постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Михайлова Г.В. задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: