АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Вказує на те, що судом неповно з'ясовані обставини справи; обставини, які суд вважає встановленими, не доведені належними та допустимими доказами; при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 не роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України; огляд ОСОБА_3 на стан сп`яніння проведено за відсутності свідків, долучені до матеріалів справи письмові пояснення свідків не відповідають дійсності; вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

Зазначає, що згідно відповіді Мінекономрозвитку України на адвокатський запит прилад Драгер, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_3 на стан сп`яніння, мав сертифікат відповідності лише до 27.03.2017 року.

Заслухавши ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установлено судом першої інстанції, 03 жовтня 2017 року о 06 год. 55 хв. ОСОБА_3 в м. Києві по пр. Маяковського, 17, керував автомобілем «Москвич М2141201», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу Драгер, результат тесту 1, 58 проміле алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Відповідно до п.2.9 а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, результатами проходження перевірки на приладі «Драгер», даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, розпискою водія ОСОБА_7, про залишення автомобіля «Москвич М2141201»,д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Київ, пр. Лісовий, 35 на зберігання, що підтверджує відсторонення ОСОБА_3 від керування вказаним автомобілем, які суд обґрунтовано прийняв до уваги.

Крім того, згідно з вимогами ст.ст. 31,40 ЗУ "Про Національну поліцію", наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них" та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 "Про порядоку зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних" чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

На запит Апеляційного суду міста Києва надійшов відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчиненого ОСОБА_3, дані якого підтверджують викладені у протоколі та постанові суду обставини.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника ОСОБА_4 про застосування працівниками поліції технічного приладу «Драгер», який не дозволений для використання, спростовується листом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», відповідно до якого Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Долучена захисником до матеріалів справи копія сертифіката відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу жодним чином не свідчить про те, що саме прилад Драгер, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_3, був несертифікований, що унеможливлювало його використання працівниками поліції.

Щодо доводів захисника ОСОБА_4 про проведення судом розгляду за відсутності ОСОБА_3, то вони не спростовують висновків суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_8 в судові засідання неодноразово не з'являлися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

У зв'язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Права ОСОБА_3 на справедливий розгляд справи не порушені у зв'язку з тим, що він не проявляв належної зацікавленості у результатах розгляду його справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду його справи.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ст.268 КУпАП у зв`язку з недопитом свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є необґрунтованими. З матеріалів справи вбачається, що судом вживалися заходи щодо виклику вказаних свідків, однак свідки не з`явилися. Письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що містяться у матеріалах справи, обґрунтовано враховані судом, оскільки їх відібрано уповноваженою посадовою особою і вони містять дані щодо обставин вчинення адмінправопорушення.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/153/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Вінтоняк Р.Я.