Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/26/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 212-3 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2018 року м. Кропивницький

Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Широкоряд Р.В., за участю: ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляцією ОСОБА_3, на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2017 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, працює керуючим справами виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, та стосовно якого провадження в справі закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

Так, згідно з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 визнаний винуватим, в тому, що він, займаючи посаду керуючого справами Олександрійської міської ради, неправомірно відмовив потерпілому ОСОБА_5, який є головою Кіровоградської обласної організації «Спілка шахтарів інвалідів, потерпілих на виробництві та козацтва України», в наданні інформації на запити від 04.08.2017 року за №31; від 04.08.2017 року за №32; та 04.08.2017 року за №33. Дії ОСОБА_3, кваліфіковані за ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: неправомірна відмова в наданні інформації.

Крім того, суд першої інстанції, встановивши доведеним факт вчинення даного правопорушення, провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП закрив у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_3, просить постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нову постанову, якою закрити провадження в справі у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт зазначив, що одночасне визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, та закриття провадження, у звязку із закінченням строків передбачених ст.38 КУпАП, суперечить принципу законності судового рішення. Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження в справі.

Як зазначає апелянт, тлумачення абзацу першого ст.247 КУпАП, вказує, що встановлення зазначених дій у цій статті, юридичних фактів, є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлення будь яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи, в тому числі й вини особи у його вчиненні.

Тому поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення - є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові свідчить про порушення особи на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст.284 КУпАП, рішеннями, що доводять вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Відповідно до зазначених норм конвенційного та національного Права, адміністративний Суд не може одночасно, в одному рішенні, і встановлювати вину, і закривати провадження у звязку із закінченням термінів притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_3 підтримав свою змінену апеляцію, потерпілий ОСОБА_4 не визнав апеляційні вимоги апелянта, просив суд поновити строк притягнення ОСОБА_3, до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення згідно санкції ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Так, згідно матеріалів адміністративної справи, 04 серпня 2017 року за вихідним № 31, 32, 33, голова Кіровоградської обласної організації «Спілка шахтарів інвалідів, потерпілих на виробництві та козацтва України» ОСОБА_4 звернувся до Олександрійської міської ради Кіровоградської області із запитом, зареєстрованим 04 серпня 2017 року, щодо надання копій документів, які стали підставою укладання та виконання договору з ТОВ «ТРК Маяк» про надання послуг від 28.02.2017 року № 002.

Листами Олександрійської міської ради від 10 серпня 2017 року за № 12/13/01/16; № 14/13/01/16; № 15/13/01/6, за підписом керуючого справами виконавчого комітету Олександрійської міської ради ОСОБА_3 голові Кіровоградської обласної організації «Спілка шахтарів інвалідів, потерпілих на виробництві та козацтва України» ОСОБА_4 було відмовлено у наданні запитуваної інформації.

08.09.2017 року, ОСОБА_4 звернувся із заявами до Уповноваженого ВР України з прав людини з питань дотримання права на інформацію про притягнення ОСОБА_3, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З наведеного вбачається, що строки можливого притягнення ОСОБА_3, до адміністративної відповідальності почали діяти саме з 10.08.2017 року, тобто з дати відмови в наданні запитуваної інформації, які відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, закінчилися 10.11.2017 року.

Тобто, після 10.11.2017 року, в розумінні п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю.

Між тим, представник Уповноваженого ВР України з прав людини з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України, 06.11.2017 року, склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, та направив матеріали адміністративного провадження для розгляду до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за вих№11/14-299029.17-1/11-11 - лише 05.12.2017 року.

В свою чергу, суд першої інстанції в порушення вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, розпочав провадження в справі, розглянув її по суті та постановив рішення.

В статті 247 КУпАП зазначені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративні правопорушення, зокрема:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

При цьому, аналіз даної статті вказує, що такі обставини, як: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони, - можливо встановити лише шляхом розгляду справи по суті, та перевірки фактичних обставин.

Інші ж обставини, зазначені в ст.247 КУпАП, встановлюються незалежно від фактичних обставин справи, в залежності від зазначеної конкретної обставини. Наприклад: смерті особи свідоцтвом про смерть; неосудність психіатричним висновком; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку свідоцтвом про народження; строків притягнення особи до відповідальності - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статтею 38 цього Кодексу, тощо.

При цьому, ст.247 КУпАП, не надає право органу, що здійснює адміністративне провадження його закрити, а зобовязує його це зробити.

Тому, на переконання суду, в разі наявності вищезазначених обставин, орган, що розглядає адміністративну справу не повинен встановлювати обставини, визначені в ст.280 КУпАП.

Так само як положення самого Кодексу, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, не передбачають повноважень суду, щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження в справі.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, з приводу того, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові свідчить про порушення особи на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст.284 КУпАП, рішеннями, що доводять вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Відповідно до зазначених норм конвенційного та національного Права, адміністративний Суд не може одночасно, в одному рішенні, і встановлювати вину, і закривати провадження у звязку із закінченням термінів притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши, що на час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, минув строк притягнення його до адміністративної відповідальності, був зобовязаний закрити провадження саме за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Доводи потерпілого з приводу можливості судом поновити строки притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності є безпідставними оскільки не узгоджуються з вимогами Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, та вищенаведеними обставинами.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової постанови про закриття провадження в справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.247,294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_3 скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідає оригіналу:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2