Справа № 308/9037/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарі Чейпеш С.І., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Куруца А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, українець, не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП й на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. у дохід держави.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №215018 від 10.09.2017 та постанови судді від 08.12.2017 вбачається, що 10.09.2017, о 23 год. 10 хв. ОСОБА_1, керував транспортним засобом марки «Geely MR», номерний знак НОМЕР_1, в c. Минай Ужгородського району по вул. П. Карпатського, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження в установленому законом порядку освідчення на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 08.12.2017, оскільки вважає її незаконною, необґрунтованою і такою, що прийнята без дослідження всіх обставин справи. Просить скасувати дану постанову суд та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що справа розглянута без його участі, хоча він неодноразово являвся до Ужгородського міськрайонного суду, однак засідання відкладались з тих чи інших підстав. Просить врахувати, що 07.12.2017, з'явився до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду справи, однак секретар судового засідання судді Лемак О.В. повідомила, що судове засідання в черговий раз відкладається. Уже 26.12.2017, отримав поштовим

-2-

відправленням копію постанови суду, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки не з'ясовано всіх обставин справи та не заслухано його пояснення. Зазначає, що не керував транспортним засобом, так як керувала автомобілем його дружина, після зупинки автомобіля надав документи працівникам поліції, у яких виникли сумніви щодо вживання ним алкогольних напоїв. Заперечує факт вживання алкоголю та той факт, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у присутності свідків. З врахуванням наведеного, письмові пояснення свідків вважає недопустимим доказами, які не можуть бути взяті до уваги при прийнятті рішення. Вказує на порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1395 від 07.11.2015 при складанні матеріалів справи та порушення процедури направлення водія для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування від впливом лікарських препаратів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Куруца А.А. на підтримання апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що клопотання про поновлення строку підлягає до задоволення, а апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього, жодних даних про те, що суд повідомляв його про дату, час та місце розгляду справи відносно ОСОБА_1 також немає.

Крім того, копію постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1, надіслано останньому поза межами строку, передбаченого ст. 285 КУпАП.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, доводи ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції вважаються поважними, і такий строк апеляційним судом поновлюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, то апеляційний суд їх відхиляє виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним

-3-

засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Geely MR», номерний знак НОМЕР_1, в c. Минай Ужгородського району по вул. П. Карпатського, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 215018 від 10.09.2017, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер», що частково підтвердили і в суді при розгляді апеляційної скарги, оскільки вже пройшов значний час з часу складання протоколу і всі деталі точно не пам'ятають; належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 10.09.2017, відповідно до якої 10.09.2017 ОСОБА_1, керував транспортним засобом на якому державний номерний знак був закритий іншим предметом таким чином, що символи не можна було розрізнити з відстані 20 м.; відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, в діях яких не встановлено порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, згідно якого ОСОБА_1 в присутності свідків працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога, однак той відмовився.

-4-

За таких підстав доводи апеляційної скарги щодо заперечення факту керування транспортним засобом не відповідають наявним у справі доказам, зокрема, постанові про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та іншим доказам, які у своєму взаємозв'язку підтверджують встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи апелянта щодо відсутності пропозиції пройти огляд на стан сп'яніння, втому числі з залученням свідків правопорушення, так як долученим відеозаписом, який переглянуто в ході апеляційного розгляду справи, підтверджено, що працівники поліції пропонували пройти ОСОБА_1 огляд для виявлення стану сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Драгер» або у наркологічному диспансері. Після чого, працівники поліції запросили двох свідків для посвідчення відмови ОСОБА_1 від проходження освідування тесту на стан алкогольного сп'яніння.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор роти №1 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві Маріонда А.О., як особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, Зубанич В.М., який відбирав письмові пояснення у свідків правопорушення були упереджені при оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення або що в них були підстави фальсифікувати такі, - на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. Тому, суд приходить до висновку, що інспектори поліції при виконанні своїх функціональних обов'язків діяли в межах наданих їм повноважень, оскільки матеріали справи складені згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1395 від 07.11.2015, №1452/735 від 09.11.2015.

Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь даних про те, що у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були свідками відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану алкогольного сп'яніння, були підстави для його обмови, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Разом з тим, апеляційний суд визнає обгрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення його права на участь в судовому засіданні, відповідно до ст. 268 КУпАП, однак дане порушення не впливає на законність прийнятого рішення та не спростовує висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, право особи постати перед судом та реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАПА було відновлене апеляційний судом в ході перегляду справи за апеляційною скаргою, а постанову суду першої інстанції апеляційний суд визнає такою, що відповідає вимогам Закону.

-5-

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання про поновлення строку - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2017.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: