Справа №: 297/4/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Ільтьо І. І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, раніше не судимого (зі слів), громадянина України,

за ч. 1 ст.204-1 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 29 грудня 2017 року о 14 год. 40 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Лужанка» при перетині державного кордону з України в ОСОБА_2, предявив закордонний паспорт громадянина ОСОБА_2 BD7365487, виданий 07.08.2013 року, який відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» від 19.02.2016 року та ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 01.10.2016 року не надає права на перетин державного кордону України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що 29.12.2017 року він виїжджав з України в ОСОБА_2. При перетині кордону на паспортний контроль він надав паспорт громадянина ОСОБА_2 і був безперешкодно оформлений, після чого прослідував на територію України. При спробі виїзду до ОСОБА_2 враховуючи, що на території України він перебуває як громадянин ОСОБА_2, подав для оформлення спочатку працівникам митниці, а потім і прикордонній службі, паспорт громадянина ОСОБА_2. Оформлення у працівників митниці було виконано без яких не будь запитань, а працівники прикордонної служби повідомили, що у звязку з наявністю у нього подвійного громадянства він вчинив адміністративне правопорушення. Також просив провадження в справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Диспозицією статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано за якою саме кваліфікуючою ознакою ч.1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_1 вчинив правопорушення.

При цьому посадова особа ДПС, яка склала протокол про адміністративне правопорушення вважає, що ОСОБА_1 як громадянин України не вправі був подавати паспорт громадянина ОСОБА_2, і таким чином дійшовши висновку, що ОСОБА_1 намагався перетнути кордон України без відповідних документів, чим вважав, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Суд не може погодитися з таким висновком і вважає, що трактування вимог закону про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП є помилковим та необгрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1, маючи намір виїхати з Україну подав документи, які надають право виїзду в України, рівно як і в`їзду в Україну: закордонний паспорт громадянина ОСОБА_2.

Як пояснив суду ОСОБА_1 він дійсно є громадянином України, а також і громадянином ОСОБА_2. Як громадянин ОСОБА_2 в`їхав на територію України на транспортному засобі, який зареєстрований в ОСОБА_2. Вважає заборону переміщення через кордон України на підставі закордонного паспорта громадянина ОСОБА_2 протиправною, оскільки до часу складення даного протоколу ніхто не порушував питання про незаконність такого переміщення через кордон України.

З наданих суду документів убачається, що ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_2, має місце проживання та реєстрацію в ОСОБА_2, має паспорт громадянина ОСОБА_2 № BD7365487з терміном дії з 07.08.2013 року по 07.08.2018 року, зазначеним паспортом користується як громадянин ОСОБА_2.

Отже, 29 грудня 2017 року ОСОБА_1 виїжджав в черговий раз з України як громадянин ОСОБА_2 та відповідно подав належний правовстановлюючий документ.

Посадовими особа ДПС безпідставно піддано сумніву справжність паспорта громадянина ОСОБА_2, а відтак і його право як громадянина ОСОБА_2 на перетин кордону без відповідних документів, оскільки такі не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Також, суд звертає увагу, що тлумачення громадянства із запереченнями його множинності суперечить принципам Європейської Конвенції "Про громадянство" від 06.11.1997 року (ратифікованою Україною Законом від 20.09.2006), згідно якої Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, ст. 17, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, пов`язані із множинним громадянством: громадяни держави-учаcниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

З наведених підстав, суд приходить до висновку про відсутність події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через Берегівський районний суд до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ільтьо І. І.