Справа № 359/8331/17 Головуючий у І інстанції Борець Є.О.
Провадження № 33/780/216/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 02.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2018 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік; стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 16 жовтня 2017 року о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Соцмістечко в м. Борисполі. Неподалік від будинку №156 його зупинив інспектор УПП у місті Києві ОСОБА_4 Поведінці ОСОБА_2 були притаманні ознаки наркотичного спяніння: зокрема, зіниці очей не реагували на світло та його поведінка не відповідала обстановці. У звязку з цим, інспектор УПП у місті Києві ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного спяніння у встановленому порядку. Однак, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_2 категорично відмовився від проходження такого огляду.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2018 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити з а відсутності в його діях складу правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, під час розгляду судом першої інстанції було допущено неповноту дослідження доказів, порушено принцип змагальності, справу безпідставно розглянуто без допиту осіб, які, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, залучались в якості свідків, не допитано особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, чим, на думку апелянта, його було позбавлено права на справедливий та неупереджений судовий розгляд і спростування необгрунтованих припущень посадової особи про перебування ним в стані наркотичного спяніння. Апелянт зазначає, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення він не визнав та пояснив суду, що він не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану наркотичного спяніння, а навпаки наполягав на його проведенні у медичному закладі, проте співробітник поліції відмовився виконати весь комплекс заходів, які він зобовязаний вжити щодо водія, що має ознаки наркотичного спяніння. Також ОСОБА_2 заперечує, що бачив осіб, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення в якості свідків; в руки вказаний протокол йому не дали, на прохання надати його копію також було відмовлено. Поліцейські не дали змоги ознайомитись зі змістом протоколу та викласти свої пояснення і заперечення, надати докази та підписати його. Апелянт вказує, що звернув увагу суду першої інстанції, що у відповідних графах протоколу «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» та «тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав(ла) - стоять не його підписи. На думку апелянта, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про виклик свідків та поліцейського, порушив п d статті 6 Конвенції, та не звернув уваги на те, що протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та рапорт було складено з порушеннями вимог чинного законодавства, а викладені в них дані мають суттєві протиріччя з приводу обставин, які підлягають встановленню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. В апеляційній скарзі звертається увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №110282 оформлений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та п. п. 8, 9, 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, у ньому не вказано повного найменування органу поліції, пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, апелянту не вручено копію протоколу, він не підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, йому не запропоновано надати пояснення. Апелянт вказує, що в оскаржуваній постанові містяться істотні протиріччя та судом першої інстанції було проігноровано порушення, допущені при складанні протоколу про адміністративну відповідальність, у звязку з чим не зрозуміло від проходження чого саме відмовся апелянт 16 жовтня 2017 року і які саме дії (дія) утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та чому його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з урахуванням наступного.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як слідує із матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, вказаних вимог законодавства дотримано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 15 Наказу МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються пояснення свідків правопорушення. Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони та здоровя України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкції), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Як пояснив суду ОСОБА_2, 16 жовтня 2017 року він здійснював перевозку пасажирів на автомобілі марки «Renault Trafic» маршрутом Чернігів Київ та назад, оскільки це є його заробітком. Приблизно о 12 годині він підвозив пасажира і його в м. Борисполі зупинили працівники поліції м. Києва, повідомивши, що на його автомобіль є орієнтування з приводу вчинення ним кримінального правопорушення. Відразу його вивели з автомобіля, одягли кайданки, хоча ніякого супротиву він не чинив та відвели в поліцейський автомобіль. Приблизно через дві години приїхала оперативна група, його автомобіль обшукали, а на нього склали протокол про адміністративне правопорушення, що нібито він перебував в стані наркотичного спяніння. Протокол підписувати йому не давали, як і не надали можливості написати свої заперечення в ньому. Свідки при цьому присутні не були. Зазначає, що він не відмовлявся пройти огляд на стан наркотичного спяніння, а навпаки наполягав на його проходженні. Звертає увагу суду на ту обставину, що підписи в протоколі про адміністративне правопорушення не його. В суді першої інстанції наполягав на допиті свідків, працівника поліції та витребуванні відеофіксації його зупинки, однак свідки до суду не зявилися, диск з відео наданий суду не був.

В протоколі серії БД № 110282 зазначено, що 16 жовтня 2017 року о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Соцмістечко в м. Борисполі. Неподалік від будинку №156 його зупинив інспектор УПП у місті Києві ОСОБА_4 Поведінці ОСОБА_2 були притаманні ознаки наркотичного спяніння: зокрема, зіниці очей не реагували на світло та його поведінка не відповідала обстановці. У звязку з цим, інспектор УПП у місті Києві ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного спяніння у встановленому порядку. Однак, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_2 категорично відмовився від проходження такого огляду.

Для зясування обставин справи, які оспорює ОСОБА_2, а саме, що на місці його зупинки та при складанні протоколу свідки були відсутні, інспектор поліції не пропонував йому пройти огляд на стан спяніння, вказані свідки, разом з поліцейським ОСОБА_4, який складав зазначений протокол, неодноразово викликалися в судове засідання, однак жодного разу до суду не зявилися, відеофіксацію зупинки водія не надали, у звязку з чим апеляційний суд, через неможливість перевірки наданих пояснень, не може взяти їх до уваги як належні та допустимі докази.

Окрім того, із пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не можна зробити висновку від проходження тесту на стан алкогольного чи наркотичного спяніння відмовився ОСОБА_2, оскільки пояснення є шаблонними. Також в поясненнях вказаних свідків викреслена фраза, що ОСОБА_2 відмовився від підпису матеріалів, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення його пояснення відсутні та не зазначено, що він від них відмовився.

Слід зазначити, що в телефонній розмові зі свідками, останні повідомили, що не проживають за зазначеною у протоколі адресою та зявлятися до суду не мають можливості, оскільки проживають в іншій області, про що повідомляли працівника поліції при складанні протоколу.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані наркотичного спяніння, однак транспортний засіб у останнього не вилучався та він не був відсторонений від керування автомобілем, що є порушенням ст.ст.265 -1 та 266 КУпАП, відповідно до яких за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного спяніння, працівник уповноваженого підрозділу повинен тимчасово затримати транспортний засіб, тимчасово вилучити у водія посвідчення водія та відсторонити від керування транспортним засобом.

Не зважаючи на наявність сумнівів стосовно встановлених фактів, судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, не було забезпечено всебічне, повне і обєктивне зясування всіх обставин даної справи.

Таким чином, оцінюючи наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції не може прийти до однозначного висновку стосовно того, чи мав місце факт адміністративного правопорушення, за який ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон