П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали інспектора роти 2 взводу 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/22,44 - за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №083624 від 26.11.2017 року громадяни України ОСОБА_1, 26.11.2017 року о 04 год.20 хв. перебуваючи в м Ужгород по вул. Мукачівській,6, керував т.з. ВАЗ 21043, д.н.з. 58438РЕ з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4 Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1 також відмовився. Даними діями порушено п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння заперечив. Вказує на те, що не перебував за кермом автомобіля ВАЗ 21043, д.н.з. 58438РЕ., факт вживання алкогольних напоїв не заперечив.

Пояснив, що 26.11.2017 року о 04 год.20 хв. не керував транспортним засобом, за кермом знаходився ОСОБА_5. Також додав, що разом з ОСОБА_5, їхав на Перечинський автовокзал, для того, щоб зустріти ОСОБА_6, після того як його зустріли, поїхали відвозити його додому. По дорозі зупинились біля АВС по вул. Мукачівський в м.Ужгород. Вони зайшли до вказаного магазину, після чого до нього підійшли працівники поліції, та почали йому говорити, що саме він був за кермом, та йому необхідно пройти освідчення на стан алкогольного спяніння. Він заперечував факт керування транспортним засобом, разом з тим його затримали, доста вивили до відділу поліції де склали протокол про відмову у проходженні огляду на стан спяніння.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що 26.11.2017 року в вечері, його зустріли на Перечинському автовокзалі його знайомі на автомобілі ВАЗ 21043, разом їх було четверо, за кермом був ОСОБА_5. По дорозі заїхали до АВС по вул. Мукачівській.Після того, як зайшли до магазину, до них підійшли працівники поліції та почали говорити, що саме ОСОБА_1 був за кермом, та почали складати протокол, той відмовлявся, вказуючи що він не керував автомобілем. Його затримали та відвезли до відділу поліції.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що 26.11.2017 року в вечері, їхав разом з двома друзями на Перечинський автовокзал, для того, щоб зустріти ОСОБА_6. Коли приїхав автобус, зустріли ОСОБА_6, та поїхали відвозити його додому. По дорозі зупинились біля АВС по вул. Мукачівський в м.Ужгород. Вони пішли до вказаного магазину. Через хв..3 до них підійшли працівники поліції, та почали говорити, що саме ОСОБА_1 був за кермом, та йому необхідно пройти освідчення на стан алкогольного спяніння. Він заперечував факт керування транспортним засобом, разом з тим його затримали та відвезли до відділу поліції.

Заслухавши учасників судового засідання, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суд повинен своєчасно, повно, всебічно та обєктивно зясовувати обставини справи. Для правильного вирішення справи необхідно, щоб були дотримані вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 256 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підпису. Власноручно викладені цією особою пояснення та зауваження додаються до протоколу, про що до нього вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення та/або зауваження. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення і підписати протокол у ньому робиться запис про це. При складанні протоколу порушникові розяснюються його права і обвязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: -керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; -або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; -або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до розяснень, що міститься в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №083624 від 26.11.2017 року вказано, громадянин України ОСОБА_1, 26.11.2017 року о 04 год.20 хв. перебуваючи в м Ужгород по вул. Мукачівській, 6, керував т.з. ВАЗ 21043, д.н.з. 58438РЕ з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4 Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1 також відмовився. Дані дії кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факт перебування 26.11.2017 року о 04 год. 20 хв. у стані алкогольного спяніння, однак категорично заперечує факт керування транспортним засобом та зазначає, що за кермом автомобіля т.з. ВАЗ 21043, д.н.з. 58438РЕ був ОСОБА_5.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5 даний факт підтвердили.

В доданих до протоколу про адміністративне правопорушення письмових поясненнях свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили лише про те, що у їх присутності під час складання протоколу, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку за допомогою приладу «ДРАГЕР» та у лікаря-нарколога для визначення стану спяніння.

В судове засідання свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зявилися, повідомлялись неодноразово.

Матеріали справи містять копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. За якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності відповідно ч. 2 ст. 36 за ч. 6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема у звязку з відсутністю у нього реєстраційного документа на транспортний засіб, останній від підпису у постанові відмовився.

Окрім того, було встановлено, що гр.. ОСОБА_1, було затримано, даний факт зафіксовано на відеозаписі на долученому до матеріалів справи CD-диску та підтверджується протоколом про адміністративне затримання серії АА № 009506 від 26.11.2017 року.

Разом з тим, з доданого до матеріалів справи CD-диску з відеозаписом неможливо встановити, що ОСОБА_1 керував 26.11.2017 року о 04 год. 20 хв. транспортним засобом ВАЗ 21043, д.н.з. 58438РЕ в м Ужгород по вул. Мукачівській, 6. Наданий відеозапис з нагрудної камери поліцейського не підтверджує факту керування 26.11.2017 року транспортним засобом ВАЗ 21043, д.н.з. 58438РЕ ОСОБА_1, оскільки даний відеозапис стосується обставин складання самого протоколу про адміністративне правопорушення під час якої ОСОБА_1 заперечував порушення ним Правил дорожнього руху. Таким чином, суд не вважає що даний відеозапис може слугувати належним доказом, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів, які свідчили б про те, що гр. ОСОБА_1 26.11.2017 року о 04 год. 20 хв. керував транспортним засобом ВАЗ 21043, д.н.з. 58438РЕ в м Ужгород по вул. Мукачівській, 6, у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст.ст.9, 245, 247 ч.1 п.1, 280, 283 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7