Провадження № 3/761/4705/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: ОСОБА_1, прокурорів відділу Генеральної прокуратури Білова Р.Й., Сказко Р.І.,

розглянувши в м.Києві справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, громадянина України, проживає: АДРЕСА_2, зареєстрований : АДРЕСА_3, працює державним інспектором з авіаційного нагляду за безпекою авіації відділу аеронавігаційної інформації департаменту аеронавігації Державної авіаційної служби України, учасник бойових дій, інвалід 2 групи,

за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25.05.2018 № 126, складеного головним оперуповноваженим відділу протидії корупції управління оперативних розробок ДЗЕ НП України, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді державного інспектора з авіаційного нагляду за безпекою авіації відділу аеронавігаційної інформації департаменту аеронавігації Державної авіаційної служби України, будучи суб*єктом , на якого поширюються вимоги ч.2 ст.52 Закону України « Про запобігання корупції», несвоєчасно 05.05.2017 повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані у зв*язку з отриманням 18 квітня 2017 року доходу у вигляді подарунку грошових коштів в сумі 758 208 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, вказали 05.05.2017, місце вчинення - м.Київ, пр.Перемоги, буд.14 за місцем роботи ОСОБА_1 в Державній авіаційній службі України.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25.05.2018 № 125, складеного головним оперуповноваженим відділу протидії корупції управління оперативних розробок ДЗЕ НП України, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді державного інспектора з авіаційного нагляду за безпекою авіації відділу аеронавігаційної інформації департаменту аеронавігації Державної авіаційної служби України, будучи суб*єктом, на якого поширюються вимоги ч.2 ст.52 Закону України « Про запобігання корупції», також несвоєчасно 05.05.2017 повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані у зв*язку з придбанням у власність квартири АДРЕСА_1 вартістю 758 208 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, вказали 05.05.2017, місце вчинення - м.Київ, пр.Перемоги, буд.14 за місцем роботи ОСОБА_1 в Державній авіаційній службі України.

Вказують, що відповідно до пп. «и» п.1ч.1 ст.3 Закону «Про запобігання корупції», посада державного інспектора з авіаційного нагляду за безпекою авіації відділу аеронавігаційної інформації департаменту аеронавігації Державної авіаційної служби України ОСОБА_1 віднесена до суб*єктів, на яких поширюється дія цього Закону як на посадову особу чи службову особу державного органу.

В суді ОСОБА_1 умисну вину у вчинені даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, заперечував. Вказав, що протокол складений не уповноваженою на те особою Департаменту Національної поліції України з урахуванням змісту Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України. Також вважає, що з урахуванням визначення Положенням про державного інспектора з авіаційного нагляду у Державній авіаційній службі України, затвердженого 09.02.2010 № 68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.04.2010№ 307/17602, посада інспектора віднесена до працівників уповноваженого органу з питань цивільної авіації, якому надані повноваження з перевірки діяльності суб*єкта авіаційної діяльності і який має посвідчення встановлено зразка. У зв*язку з таким він не може вважатися службовою чи посадовою особою. Згідно з довідкою від 09.07.2018 , виданою управлінням персоналу Державної авіаційної служби України, займана ним посада не належить до категорії посад державних службовців. Протокол при цьому не містить визначення, за якими саме критеріями його посаду віднесено до спеціальних суб*єктів. Вказав на нечіткість закону в частині віднесення його до спеціальних суб*єктів, незважаючи на що одночасно вважає відсутнім умисел на вчинення даного адміністративного правопорушення, пов*язаного з корупцією, подання даних лише 05.05.2017 пов*язане зі складними життєвими обставинами - необхідністю постійного догляду за своєю хворою матір*ю-ОСОБА_5, при складанні протоколу не взято до уваги, що під час укладення правочинів він перебував у щорічній відпустці з 18.04.2017 по 28.04.2018. Вважає, що такі обставини виключають провадження щодо нього у справі, яка підлягає закриттю у зв*язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. У наданому висновку прокурор зазначив, що ОСОБА_1 порушив вимоги Закону щодо своєчасності повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, з посиланням на ч.2 ст. 172-6 КУпАП, при цьому пов*язує віднесення його посади до суб*єктів адміністративного правопорушення з визначенням відповідно до пп. «и» п.1ч.1 ст.3 Закону «Про запобігання корупції»,

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 2 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані і об*єктивна сторона адміністративного правопорушення передбачає наявність альтернативних обставин: як бездіяльності, яка полягає у повідомленні про суттєві зміни у майновому стані, так і активних дій, які полягають у несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані, з пропуском встановленого Законом 10-денного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Як зазначено в протоколах про адміністративні правопорушення, вчинення вказаних адміністративних правопорушень ОСОБА_1 як суб*єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, пов*язують з правилами пп. «и» п.1ч.1 ст.3 Закону «Про запобігання корупції» як посадовою особою чи службовою особою державного органу, як це зазначено в протоколах про адміністративні правопорушення.

Проте при складанні протоколів уповноваженою особою органу Національної поліції України не встановлено, за якими саме критеріями - як посадову чи службову особу державного органу ОСОБА_1 віднесено до суб*єків адмінправопорушення. Натомість в протоколі окреслено одночасно альтернативні ознаки суб*єкта - як посадової чи службової особи державного органу.

При цьому суд враховує правові позиції рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», якими визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов*язків осіб, національні органи зобов*язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Таким чином, оскільки в суді не доведено обставини, що ОСОБА_1 є спеціальним суб'єктом адміністративних правопорушень у розумінні диспозиції ч.2 статті 172-6 КУпАП, не спростовані доводи ОСОБА_1 про відсутність його вини, і подання ним даних лише 05.05.2017 пов*язане зі складними життєвими обставинами - необхідністю постійного догляду за своєю хворою матір'ю - ОСОБА_5, яка потребує стороннього догляду, що підтверджено медичними документами, під час укладення правочинів він перебував у щорічній відпустці з 18.04.2017 по 28.04.2017, що підтверджено наказом Державної авіаційної служби України № 164ВП від 07.04.2017, зміг скористатися цифровим підписом та комп*ютерною технікою, де є доступ до мережі інтернет, лише на робочому місці після святкових днів 05.05.2017, і такі обставини виключають провадження у адміністративній справі, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна