АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 33/778/88/18 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника - адвоката Беклеміщева С.О. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, тимчасово не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови ОСОБА_2 визнано винуватим в тому, що він 7 листопада 2017 року о 1 годині 09 хвилин в м. Запоріжжі по вул. Заводська, 1, керував транспортним засобом «ВАЗ 21102», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (звужені зіниці ока, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації руху). Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що постанова прийнята без урахуванням всіх фактичних обставин справи, досліджені судом докази є недопустимими та недостатніми для визнання його вини у вчиненні правопорушення.

По суті правопорушення зазначає, що його 7 листопада 2017 року о 1 годині 30 хв. безпричинно зупинили працівники поліції та запропонували проїхати до медичного закладу для огляду на стан сп'яніння. На що він не погодився, оскільки віз ліки донці, а після телефонних консультацій з захисником погодився, та попросив пройти освідування на місці. Поліцейські йому відмовили від проходження огляду на місці, пославшись на відсутність приладів та брак часу, та запропонували самостійно пройти освідування на вул. Седова, 6 (де розташований Обласний клінічний наркологічний диспансер). Вказані обставини можуть підтвердити пасажири його авто - ОСОБА_4, ОСОБА_5, які були не зазначені в протоколі, та у яких не відібрали пояснення.

Вказує на те, що суд першої інстанції не переглянув та не дав оцінки відеозапису, доданому до протоколу; безпідставно відмовив у задоволенні усного клопотання про виклик працівника поліції, який склав протокол; про перегляд та долучення відеозапису, який спростовує його відмову від освідування; про виклик і допит вказаних у протоколі понятих та свідків-пасажирів автомобіля, що призвело до прийняття необ'єктивного рішення по справі.

В апеляційній скарзі наведені нормативні положення, що регулюють порядок проведення оглядну на стан сп'яніння, та зазначено, що в порушення Інструкції в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння в матеріалах справи відсутня інформація про порядок застосування спеціального технічного засобу та відсутня дата його складання, йому не вручений другий екземпляр акту огляду.

Звертає увагу, що в порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП копія протоколу про адміністративне правопорушення йому не вручалась та в протоколі відсутній запис про те, що він відмовився отримати його копію.

У зв'язку з викладеним вважає недоведеним, що, по-перше, що він керував автомобілем, по-друге, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що виключає склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав, просив закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, від проходження медичного огляду не відмовлявся, а навпаки сам наполягав на його проведенні в лікарні, намагався потрапити до патрульного автомобіля, щоб працівники поліції відвезли його до медзакладу, але вони виштовхнули його зі свого автомобіля та поїхали. Відразу після цього він самостійно направився до ОНД, пройшов повний медичний огляд та отримав висновок, згідно якого у стані сп'яніння він не перебував.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Беклеміщев С.О. апеляційну скаргу підтримав та вважав, що підстави притягати ОСОБА_2 до відповідальності за відмову від проходження огляду відсутні, оскільки він сам наполягав на його проведенні, а коли працівники поліції відмовилися доставити його до лікарні, він поїхав туди сам, пройшов у встановлений законом час огляд та отримав висновок, згідно якого він не перебував у стані сп'яніння.

За клопотанням захисту в судовому засіданні апеляційного суду були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Так свідок ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_2 є його другом, приблизно на початку листопада 2017 року ОСОБА_2 безпричинно запинили працівники патрульної поліції та почали проводити огляд транспортного засобу, висловили підозру, що він перебуває в стані сп'яніння. ОСОБА_2 погодився їхати до лікарні, але вони сам стали затягувати час. ОСОБА_2 в присутності свідків наполягав на огляді в лікарні, але його виштовхнули з патрульного автомобіля та до лікарні не повезли. ОСОБА_2 зателефонував адвокату та самостійно поїхав до лікарні, де з'ясували, що він абсолютно тверезий.

Аналогічні показання в суді апеляційної інстанції дав свідок ОСОБА_4 та показав, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду, сам наполягав на його проведенні, але працівники поліції відмовились везти його до лікарні та сказали, що протокол за відмову вже складений. В лікарні ОСОБА_2 огляд пройшов самостійно та за його результатами він був тверезий.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника, допитавши свідків, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 217821 від 7 листопада 2017 року (а.с. 1); даними про відмову ОСОБА_2 у проходженні огляду, викладеними в направленні на огляд водія (а.с. 4); поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 5, 6); рапортом заступника командира роти № 2 батальйону № 2 УПП в м. Запоріжжі лейтенанта поліції Сербиненка С.С. (а.с. 8); розпискою ОСОБА_9, якому передано керування транспортним засобом (а.с. 7).

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп'яніння поліцейський направляє цю особу на огляд до найближчого закладу охорони здоров'я.

У зв'язку з тим, що у ОСОБА_2 були виявлені явні ознаки саме наркотичного сп'яніння (звужені зіниці ока, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації руху), водію було обґрунтовано запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, від проходження якого водій відмовився в порушення п. 2.5 ПДР України. При цьому дані про направлення водія на огляд містяться в матеріалах справи (а.с. 4).

Під час перевірки матеріалів провадження на вимогу ОСОБА_2 апеляційний суд оглянув відеозапис, що міститься в матеріалах провадження, який повністю спростовує викладене в апеляційній скарзі бачення ОСОБА_2 щодо обставин правопорушення. А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що поліцейські відмовили йому у проходженні огляду на місці, пославшись на відсутність приладів та брак часу, та запропонували самостійно пройти освідування, є безпідставними.

З цього відеозапису є очевидним, що в присутності свідків ОСОБА_2 багаторазово працівником поліції було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження у встановленому законом порядку медичного огляду, але з транспортного засобу він не вийшов, до медичного закладу їхати відмовився, висуваючи працівникам поліції численні різноманітні не передбачені законом вимоги щодо способу його доставляння до медичного закладу, зокрема, вимагав, щоб везли його, на його автомобілі.

З цього відеозапису також є очевидним, що у супереч висловлюваній нібито згоді, ОСОБА_2 своєю фактичною поведінкою продемонстрував відмову на законну вимогу працівника патрульної поліції у встановленому законом порядку пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння.

Не є слушними доводи апеляційної скарги про те, в матеріалах справи відсутня інформація про порядок застосування спеціального технічного засобу та відсутня дата його складання, йому не вручений другий екземпляр акту огляду, оскільки в зв'язку з наявністю у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп'яніння огляд на місці не проводився.

Всупереч відповідних тверджень апеляційної скарги протокол про адміністративне правопорушення містить зазначення, що водій від підпису та від отримання копії відмовився.

Не є підставою для скасування судового рішення і доданий до апеляційної скарги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння № 010516 від 7 листопада 2017 року, оскільки відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'янінням, що утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв'язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання його ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай