ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Волноваха

Суддя Волноваського районного суду Донецької області Безрук Т.В., при секретарі Денисенко Н.В., за участю ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, НОМЕР_1, виданий Тельманівським РВ ГУМВС України в Донецькій області 02.03.2004 року, який працює механізатором у Колгоспі імені Леніна, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив :

До суду надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого він 10.11.2017 року о 13.20 годині в с. Гранітне по вул. Б.Хмельницького, буд. 83, керував належним Колгоспу імені Леніна авто САЗ 3507, номерний знак 64-70 ДОХ, з наявними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння рук), від проходження медичного огляду та продуття алкотеста Драгер відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, та пояснив, що спиртні напої не вживав, ознак спяніння не мав, від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі або проходження огляду сертифікованим спеціальний технічним засобом на стан сп'яніння не відмовлявся.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, допитавши свідків ОСОБА_2, понятих ОСОБА_3, ОСОБА_4., перевіривши матеріали справи, вважаю необхідним провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Так, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, … а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Свідок ОСОБА_2 показав суду, що ОСОБА_1 працює у нього механізатором, алкогольні напої взагалі не вживає. 10.11.2017р. він на телефонний дзвінок підїхав до місця події. Працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 має різкий запах алкоголю з порожнини рота, однак він такого запаху не помітив, жодних ознак спяніння ОСОБА_1 не мав. Крім того ОСОБА_1 в його присутності запропонував працівникам поліції продути алкотестер, однак вони повідомили, що в наявності його не мають.

Як вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак спяніння, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобі, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння, згідно з ознаками такого стану.

Згідно порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції,і проведення такого огляду, затвердженому постановою КМУ №1103 від 17.12.2008, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У протоколі про адміністративне правопорушенні в якості свідків зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Однак, у судовому засіданні дані свідки спростували обставини, зазначені в протоколі та пояснили, що були запрошені для підписання протоколу про керування ОСОБА_1 без посвідчення водія. При цьому зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі або проходження огляду сертифікованим спеціальний технічним засобом на стан сп'яніння не відмовлявся.

В протоколі про адміністративне правопорушенні не вказані докази, на яких ґрунтується висновок про наявність ознак алкогольного спяніння у ОСОБА_1, що також повністю спростовано показами вказаних свідків, не додано жодного іншого доказу, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та факт відмови останнього від проходження огляду, що є основною складовою диспозиції статті 130 КУпАП.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган, (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з тим, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. При цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази вчинення порушення.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись, статтями 130, 221, 247, 280, 284, суд -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Безрук