Справа № 161/8581/18 Провадження №33/773/461/18 Суддя в 1 інстанції: Рудська С. М.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Гапончук В.В., перевіривши апеляційну скаргу прокурора на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2018 року

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2018 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КпАП України, щодо ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьк Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, не судимого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює на посаді помічника чергового СРПП № 3 Луцького районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, проживає: АДРЕСА_1, закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративних правопорушень.

На вказану постанову міськрайонного суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Статтею 29 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (із змінами та доповненнями) передбачено, що нагляд за додержанням законів у сфері запобігання і протидії корупції здійснюється Генеральним прокурором України та підпорядкованими йому прокурорами.

Чинний Закон України "Про прокуратуру" ст.ст. 2, 26 не передбачає прокурорський нагляд за виконанням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення, як це визначено ст. 250 КпАП України.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, відповідно до п. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною четвертою ст. 23 Закону передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді, а також визначені підстави та порядок такого обґрунтування.

Крім того, зазначеним розділом передбачено право визначеного кола прокурорів на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі, у кримінальній справі.

Будь-які інші повноваження прокурора, пов'язані з реалізацією ним права на подання апеляційної скарги на судове рішення у справах про адміністративне правопорушення, зазначеним Законом не передбачені.

Разом з тим частиною 1 ст. 287 КпАП України (в редакції із змінами від 14 жовтня 2014 року № 1697-УП), передбачено право прокурора на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, але тільки у випадках, передбачених частиною 5 ст. 7 цього Кодексу, тобто при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійснені нагляду за додержанням законів при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, передбачені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру».

Крім того в інформаційному листі №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язанні з корупцією» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виклав свою правову позицію, згідно якої прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення. В інших випадках, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КпАП України, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 294 КпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга прокурора не містить обґрунтування про реалізацію прокурором своїх повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, а також, з огляду на те, що прокурор за чинним на даний час законодавством не вправі оскаржувати рішення судді у справі про адміністративне правопорушення без додержання вимог ч. 5 ст. 7 КпАП України, апелянтам необхідно відмовити у прийнятті апеляційної скарги до розгляду з поверненням її особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 287, 294 КпАП України ,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2018 року щодо ОСОБА_1 повернути особі, які її подала.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Гапончук