АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 603/627/17Головуючий у 1-й інстанції Іванчук В.М.
Провадження № 33/789/40/18 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Галіян Л.Є. з участю особи, що подала апеляцію - ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 15 грудня 2017 року, -

в с т а н о в и ла:

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 ( триста двадцять ) гривень.

Згідно даної постанови суду ОСОБА_1 19.09.2017 року біля 23 год. 00 хв. по вул. Шевченка м.Монастириська Тернопільської області, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz ML 270», номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_1 19.09.2017 року близько 23 год. 00 хв. у м. Монастириська Тернопільської області керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz ML 270 номерний знак НОМЕР_1, будучи неуважним, не обрав безпечної швидкості руху та не оцінив дорожньої обстановки, що призвело до неспроможності керувати транспортним засобом, внаслідок чого допустив наїзд на металеву огорожу, в результаті чого пошкодив її та автомобіль, чим порушив п.п. 2.3, 12.1 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказану постанову, а справу закрити у зв'язку за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляції ОСОБА_1 вказує, що оскаржувана постанова судді місцевого суду є незаконною, такою, що винесена з порушенням норм КУпАП.

Так , зазначає, що під час розгляду справи, було порушено його право на участь у судовому засіданні, оскільки справу було розглянуто без його участі.

Ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 та матеріалами адміністративної справи щодо нього, заслухавши пояснення апелянта та доводи його захисника, приходжу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Ч.2 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії АП2 №545530 від 19.09.2017 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Драгер" чи у медичному закладі, категорично відмовився.

З пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу "Драгер" або у медичному закладі.

Крім того, як вбачається із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції на місці ДТП ОСОБА_1, маючи явні ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дані ними в суді апеляційної інстанції про те, що їм не було відомо з якого приводу вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, вважаю надуманими, які спростовуються викладеними вище доказами та і з оглянутого відео з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що вказані свідки були присутні на місці події з самого початку та приймали активну участь.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом він не керував, суд оцінює критично, оскільки такі є надуманими та дані з метою ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, з відтвореного відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 був припаркований максимально близько до металевої огорожі, у зв'язку із чим останній, перебуваючи за кермом автомобіля, не зміг відкрити дверку та з нього вийти, що свідчить про те, що саме він керував автомобілем, а не інша особа.

З цих же підстав суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_5, який пояснив, що автомобілем керував він, а не ОСОБА_1.

З приводу достовірності викладених у протоколі обставин та подій ОСОБА_1 жодних зауважень не висловлював та взагалі відмовився від дачі будь-яких пояснень при складанні протоколу.

Отже, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи усе викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції в цій частині є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на порушення судом його права бути присутнім в судовому засіданні, то такі не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом вживалися усі заходи щодо забезпечення явки останнього в судове засідання, про що неодноразово надсилалися йому судові повістки. Крім того, з поданих ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи, вбачається, що йому було відомо про розгляд стосовного нього справи у суді, однак він не скористався своїм правом бути присутнім в судовому засіданні.

Крім того, судом першої інстанції було визнано винним та притягнуто ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст.124 КУпАП, а саме за те, що 9.09.2017 року близько 23 год. 00 хв. у м. Монастириська Тернопільської області керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz ML 270 номерний знак НОМЕР_1, будучи неуважним, не обрав безпечної швидкості руху та не оцінив дорожньої обстановки, що призвело до неспроможності керувати транспортним засобом, внаслідок чого допустив наїзд на металеву огорожу, в результаті чого пошкодив її та автомобіль, чим порушив п.п. 2.3, 12.1 ПДР України.

Такі висновки суду не ґрунтуються на матеріалах справи, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У матеріалах справи відсутні будь - які дані, які б свідчили про пошкодження ОСОБА_1 металевої огорожі чи іншого майна та не відображено характер таких пошкоджень.

Вказана обставина залишилася поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, враховуючи те, що будь-якого майна ОСОБА_1 пошкоджено не було, а спричинення пошкоджень лише належного йому автомобіля не утворює складу адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутності складу адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв'язку із чим постанову суд першої інстанції слід змінити, чим частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1

Що стосується призначеного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, то судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов'язує призначення стягнення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та визначених ст.38 КУпАП строків, що відповідає положенням ст.ст. 33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 15 грудня 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 15 грудня 2017 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124, ч. 1 ст.130 КупАП - змінити.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Є. Галіян