АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/5461/17Суддя 1 інстанції Ніколенко Д. М.
Номер провадження 33/774/18/К/18Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року м.Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Русакова І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2017р. у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, 1987.06.11 року

народження, який народився у м.Гайсин Вінницької області,

який не працює, проживає за адресою: Дніпропетровська

область, м.Кривий Ріг, вул.Соборності, 109/22-,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 визнаний винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 17 листопада 2017р. о 00-30 год. біля будинку №87 по вул.Соборності в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, керував автомобілем «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість ходи, мови, виражене тремтіння пальців рук, на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі на визначення стану наркотичного спяніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду є незаконною, невмотивованою, винесеною без повного дослідження та перевірки усіх обставин зазначених у протоколі, які мають суттєве значення у справі. Вказує на те, що поліцейські при складенні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення допустили порушення вимог ч.2 ст.266 КУпАП, оскільки не запропонували йому на місці зупинки у присутності двох свідків пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, а навпаки, запропонували пройти медичний огляд в закладі охорони здоровя.

ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.252 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, оскільки не допитав свідків свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, працівників поліції, які б надали докази керування ним транспортним засобом в стані наркотичного спяніння.

ОСОБА_2 вказує і на те, що при визначенні йому виду покарання, суд не встановив обставин, що помякшують або обтяжують провину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її матеріальний стан, не взяв до уваги, що він самостійно утримує свою родину, призначивши занадто суворе покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу і з врахуванням викладених підстав просив постанову суду скасувати, та закрити провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

На думку суду апеляційної інстанції, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №098427 від 17.11.2017р., складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.254-256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, в яких вони підтверджують, що 17.11.2017 р., ОСОБА_2, в їх присутності відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного чи наркотичного спяніння (а.с.1-2); відеозаписом з боді-камери поліцейських, доданому до матеріалів справи, де зафіксований о 00:48 год. факт відмови ОСОБА_2, в присутності двох свідків від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного чи наркотичного спяніння ( а.с.4).

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає і у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, встановлені судом першої інстанції обставини в їх сукупності обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного, чи іншого спяніння, на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_2, ознаки наркотичного спяніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і це стало підставою вимоги пройти медичний огляд в медичному закладі.

Слід зазначити, що такий технічний пристрій, як алкотестер «Драгер» не виявляє наркотичне спяніння особи, тому ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння саме в медичному закладі, оскільки такий стан можливо встановити шляхом відібрання певних аналізів.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем в стані наркотичного спяніння і що матеріали справи не містять доказів його перебування у такому стані, і йому не було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціальних пристроїв на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними, оскільки згідно постанови суду його визнано винуватим за скоєння правопорушення яке полягає у відмові від проходження огляду у медичному закладі, на стан алкогольного, наркотичного, чи іншого спяніння, на вимогу працівників поліції, і це є проявом обєктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_2 про те, що він був згоден пройти огляд в медичному закладі, суперечать доказам дослідженим судом першої інстанції і його поясненнями які він надав у судовому засіданні апеляційної інстанції, підтвердивши, що в присутності двох свідків він відмовлявся пройти огляд на стан наркотичного спяніння в медичному закладі.

Щодо доводів ОСОБА_2 про неповноту судового розгляду, з тих підстав, що не були допитані свідки і працівники поліції, то суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими, оскільки як видно з матеріалів адміністративної справи він не заявляв відповідних клопотань у судовому засіданні в суді першої (а.с.26-зворот).

Виходячи з положень ст..296 КУпАП, суд апеляційної інстанції може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав клопотання щодо допиту свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, однак враховуючи, що він не надавав клопотань у суд першої інстанції, про допит зазначених свідків, а також, що ОСОБА_2 фактично не заперечує, що він в присутності зазначених свідків відмовився від проходження медичного огляду в медичній установі, і його пояснення узгоджуються з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 і відео записом з місця події, суд апеляційної інстанції відмовив в задоволенні його клопотання.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді адміністративної справи судом першої інстанції відповідно до ст.252 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Щодо доводів ОСОБА_2 про суворість накладеного стягнення, суд апеляційної інстанції вважає, що покарання йому визначено, виходячи з загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення передбачених статтями 33, 34, 35 КУпАП, з врахуванням санкції ч.1ст.130 КУпАП, тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав вважати його незаконним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2017р. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 - без змін.

Керуючись ст.ст.7, 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1