АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 7 липня 2017 року о 23 год. 15 хв. керував транспортним засобом «BMW 530 D» державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Олени Теліги біля будинку № 31/1 в місті Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду, а саме огородження вздовж тротуару, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно зі ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, 7 липня 2017 року о 23 годині 15 хвилин ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «BMW 530 D» державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вулиці Олени Теліги біля будинку № 31/1 в місті Києві з наявними ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив вимога п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в частині визнання винуватим ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в межах санкції статті.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що справа, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП була розглянута суддею за відсутності ОСОБА_2, не зважаючи на те, що останній перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Київської міської клінічної лікарні № 2.

Також, апелянт з посиланням на п. 6 розділу 1 спільного наказу МОЗ України та МВС України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, звертає увагу на те, що огляд на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що водій перебуває у стані сп'яніння з таким ознаками як: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Проте, у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 міститься лише одна ознака алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота.

Крім того, захисник вказує, що матеріали справи не містять направлення водія ОСОБА_2 на медичний огляд до спеціалізованого закладу охорони здоров'я як того вимагає Інструкція «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, що перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Також, захисник зазначає, що пояснення свідка ОСОБА_3, невстановленої особи, прізвище якої неможливо прочитати (ас. 5 ), ОСОБА_4 не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки викладене не стосується дій ОСОБА_2, а також не можуть прийматись до уваги і пояснення інших свідків, оскільки пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надруковані заздалегідь, та не засвідчені будь-яким документом, не зважаючи на те, що бланк пояснення містить застереження про необхідність зазначити документ, що посвідчує особу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, його захисника, дослідивши матеріали справи та відеозапис, направлений на запит Апеляційного суду міста Києва Управлінням патрульної поліції м. Києва, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Шевченківського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн., винесена 6 жовтня 2017 року (ас. 31-32).

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, послався на досліджені судом докази: протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, схему дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4, відповідно до яких, останні побачили, як транспортний засіб «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 врізався в перегородку біля пішохідного переходу, та водій вийшов з автомобіля в стані алкогольного сп'яніння, а також пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, зокрема, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі та за допомогою приладу «Драгер»

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є слушними, проте, вказані обставини не є безумовною підставою скасування оскаржуваної постанови, оскільки права ОСОБА_2 поновлені в суді апеляційної інстанції .

Так, під час апеляційного розгляду 22 грудня 2017 року ОСОБА_2 підтримав подану захисником апеляційну скаргу та пояснив, що 8 липня 2017 року, не впоравшись з керуванням транспортного засобу «BMW 530 D», в'їхав в металеве огородження. Після цього вийшов з автомобіля та побачив працівників поліції. Він працівників патрульної поліції не викликав. Після прибуття поліцейських на місце пригоди, останні пропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою «Драгеру», хоча не було підстав для цього. Потім запропонували поїхати та здати аналізи, на що він не заперечував, але просив направлення, і працівники поліції відмовили йому. Все відбувалось за відсутності свідків. Згодом, поліцейський розмовляв з певними особами, але такого не було, щоб поліцейський при цих особах щось йому пропонував.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис, наданий Управлінням патрульної поліції в м. Києві на запит апеляційного суду, яким спростовуються як пояснення ОСОБА_2, так і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1

Так, з відеозапису, який складається з трьох відеофайлів, вбачається, що на першому файлі, який розпочинається о 00:29:24 та закінчується о 00:30:00, зафіксовано транспортний засіб «BMW 530 D», який допустив наїзд на металеве огородження вздовж тротуару, після чого прибули працівники патрульної поліції, евакуатор, присутні очевидці пригоди. Відповідно до відеозапису з другоговідео файлу, який розпочинається о 01:00:43 та закінчується о 01:01:13, вбачається, що інспектор патрульної поліції в присутності двох свідків пропонує ОСОБА_2 пройти тест для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_2 відмовляється. На питання поліцейського до ОСОБА_2 щодо проходження тесту в медичному закладі - останній також відмовляється. Відеофайл 3 розпочинається о 01:25:47 та закінчується о 01:36:33, на якому зафіксовано, що інспектор патрульної поліції зачитує ОСОБА_2 протоколи про адміністративне правопорушення як за ст. 124 КУпАП, так і за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз'яснює права та обов'язки, пропонує надати пояснення, отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. ОСОБА_2 надає письмові пояснення за складеними щодо нього протоколами.

Посилання захисник в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять направлення водія ОСОБА_2 на медичний огляд до спеціалізованого закладу охорони здоров'я, як того вимагає Інструкція «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, що перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі в присутності двох свідків, відповідно до п. 10 розділу П вищевказаної Інструкції акт складається за результатами огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 міститься лише одна ознака алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, спростовуються змістом протоколу про адмінправопорушенян серії БД № 111544 від 8 липня 2017 року, відповідно до якого зазначені ознаки алкогольного сп'яніння ОСОБА_2: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразна мова.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння, а, навпаки, знайшло своє підтвердження саме факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, як за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі КМКНЛ «Соціотерапія», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя-

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн. - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва