Справа № 350/162/18
Провадження № 33/779/200/2018
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.

за участю особи, стосовно якої закрито провадження у справі Фітяка М.Я. та його захисника адвоката ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, стосовно якої закрито провадження у справі Фітяка М.Я. на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2018 року встановлено, що ОСОБА_2, 29 грудня 2017 року о 20 год. 40 хв., на автодорозі Київ-Чоп, 612 км+300 м керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ SPRINTER 216 CDI», р.н.з. НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, не дав дорогу зустрічному автомобілю марки «TOYOTA COROLLA» р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті інерційного руху автомобіль «MERCEDES BENZ SPRINTER 216 CDI» р.н.з. НОМЕР_1 також здійснив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.4, 8.5.1 ПДР.

Не погоджуючись з постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в який просить постанову суду скасувати та закрити справу на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції, допускаючи неповноту, не прийняв необхідні заходи для повного та всебічного встановлення обставин події, не надав належної оцінки дослідженим доказам та прийшов до безпідставного неправильного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Звертає увагу апеляційної інстанції на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано які саме пошкодження отримали транспортні засоби в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, вказує на те, що не відображені всі пошкодження, які були отримані автомобілем «MERCEDES BENZ SPRINTER 216 CDI», р.н.з. НОМЕР_1, а саме ушкодження в задній правій частині, які були отримані внаслідок удару автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5

Вважає, що саме дії водія ОСОБА_5 стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, оскільки після вищевказаного зіткнення автомобіль під його керуванням викинуло на зустрічну смугу, де відбулось зіткнення з їдучим назустріч автомобілем марки «TOYOTA COROLLA» р.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4

Вказує на те, що данні обставина не була врахована працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що стало підставною для прийняття рішення про повернення матеріалів справи для оформлення.

Так, постановою судді Рожнятівського районного суду Пулика М.В. від 15.02.2018 року матеріали справи про адміністративне правопорушення було повернуто до УПП у Львівській області ДПП для доопрацювання та належного оформлення.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_6, яка була свідком дорожньо-транспортної пригоди, фотографії з місця події та відеозапис з відеокамери зовнішнього спостереження ТІР-паркінгу.

Вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вищевказаним обставинам та безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, вважає, що ст.247 КУпАП достатньо чітко встановлено, що закінчення строків накладення адміністративного стягнення є підставою, яка виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що свідчить про відсутність у суду необхідності з'ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Зокрема, відповідно до висновку НКР при ВАСУ під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст..8 КУпАП вина особи не встановлюється.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої закрито провадження у справі Фітяка М.Я. та його захисника адвоката ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і прийшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 10.4, 8.5.1 Правил дорожнього руху України та винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрив провадження у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №135820 від 29.12.2018 року та долученої до нього схеми місця ДТП, письмовими поясненнями Фітяка М.Я. та потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №135820 від 29.12.2017 року ОСОБА_2, 29 грудня 2017 року о 20 год. 40 хв., на автодорозі Київ-Чоп, 612 км+300 м керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ SPRINTER 216 CDI», р.н.з. НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, не дав дорогу зустрічному автомобілю марки «TOYOTA COROLLA» р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті інерційного руху автомобіль «MERCEDES BENZ SPRINTER 216 CDI» р.н.з. НОМЕР_1 також здійснив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.4, 8.5.1 ПДР.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП.

Зі змісту письмових пояснень, які були надані ОСОБА_2 безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що він повністю визнавав свою винуватість у вказаному правопорушенні та пояснював, що хотів повернути до їдальні та не зауважив автомобіль, який рухався навпроти.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції Фітяка М.Я. про те, що вказані пояснення він надав перебуваючи у тимчасовому хворобливому стані, так як під час дорожньо-транспортної пригоди вдарився головою об кермо, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що він дійсно отримав тілесні ушкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Зі змісту пояснень ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він не звертався за медичною допомогою стосовно вказаного ушкодження.

Крім того, вказані письмові пояснення Фітяка М.Я. повністю узгоджуються з іншими доказами по справі, що свідчить про їх правдивість і відповідність фактичнім обставинам.

Зокрема, зі змісту письмових пояснень водія ОСОБА_4 від 29.12.2017 року, які він повністю підтвердив в судовому засіданні апеляційної інстанції, вбачається, що автомобіль «MERCEDES BENZ SPRINTER», р.н.з. НОМЕР_1 перетнув суцільну лінію розмітки та здійснив зіткнення із автомобілем марки «TOYOTA COROLLA» р.н.з. НОМЕР_2, під його керуванням.

Зі змісту письмових пояснень водія ОСОБА_5 від 29.12.2017 року вбачається, що він намагався об'їхати автомобіль «MERCEDES BENZ SPRINTER», р.н.з. НОМЕР_1, який повертав ліворуч, коли той зіткнувся із автомобілем «TOYOTA COROLLA» , внаслідок чого його відкинуло назад та який зачепив його автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н.з. НОМЕР_3 у місці знаходження двері водія.

До вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення долучена схема місця дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди і встановлено місце зіткнення транспортних засобів та таблиця, відповідно якої зафіксовано видимі (зовнішні) пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд приймає до уваги, що у вказаній таблиці дійсно не вказані пошкодження у задній правій частині транспортного засобу марки «MERCEDES BENZ SPRINTER», р.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2

Разом з тим, враховуючи встановлені судом обставини дорожньо-транспортної пригоди, вказана обставина не є такою, що має істотне значення для розгляду справи, оскільки не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини Фітяка М.Я. у вчинені адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що постановою судді Рожнятівського районного суду Пулика М.В. від 15.02.2018 року матеріали справи про адміністративне правопорушення безпідставно були повернуті до УПП у Львіській області ДПП для доопрацювання та належного оформлення, оскільки із мотивувальної частини постанови вбачається, що суд першої інстанції, перебираючи на себе функції обвинувачення, фактично повернув матеріали з метою надання додаткових доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що разом зі своїм сином перебувала в автомобілі марки «MERCEDES BENZ SPRINTER», під керуванням Фітяка М.Я., який на її прохання дійсно намагався здійснити маневр повороту ліворуч для заїзду на ТІР-паркінг, коли сталася дорожньо-транспортна подія.

Разом з тим, апеляційний суд вважає такими що не відповідають дійсності пояснення вказаного свідка в тій частині, що від удару в задню праву частину їх автомобіля, вона нахилилася вперед, після чого автомобіль кинуло на зустрічну смугу, де відбулось зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA COROLLA», який рухався у зустрічному напрямку.

Зокрема, вказані пояснення свідка ОСОБА_6 містять певні суперечності та є неспроможними з технічної точки зору, оскільки вона вказує на те, що перед виконанням водієм ОСОБА_2 повороту ліворуч зустрічних автомобілів не було, а також стверджує, що від удару їх автомобіля в задню частину, вона нахилилась уперед, що не може відповідати дійсності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеозапис є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з відеокамери зовнішнього спостереження ТІР-паркінгу, який було долучено до матеріалів справи за клопотанням Фітяка М.Я.

Разом з тим, в результаті перегляду вищевказаного відеозапису судом було встановлено, що саме дії водія ОСОБА_2 знаходяться у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки саме він керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ SPRINTER 216 CDI», р.н.з. НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, не дав дорогу зустрічному автомобілю марки «TOYOTA COROLLA» р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, а зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, відбулось вже після цього.

Вказаний відеозапис у сукупності з іншими доказами, які було досліджено судом першої інстанції повністю спростовує доводи апеляції Фітяка М.Я. про те, що причиною його виїзду на зустрічну смугу руху стало те, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, вдарив його автомобіль у задню праву частину.

З вказаного відеозапису, яким зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди вбачається що вона сталася саме в момент виконання ОСОБА_2 повороту ліворуч.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог 252 КУпАП, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному,повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв'язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з'ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з'ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ст.124 КУпАП, оскільки він порушив вимоги п.п. 10.4, 8.5.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортнох пригоди внаслідок якою були пошкоджені транспортні засоби.

Згідно з п.10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «MERCEDES BENZ SPRINTER», р.н.з. НОМЕР_1, мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2, маючи об'єктивну можливість правильно оцінити дорожньо-транспортну обстановку та уникнути зіткнення транспортних засобів, прийшов до неправильного висновку, що виконання повороту ліворуч буде безпечним і не створить перешкоду для іншого транспортного засобу.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність закриття провадження на підставі ст.38 КУпАП та п.1 ч.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням на час прийняття рішення строку накладення адміністративного стягнення.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, які утворюють склад адміністративного правопорушення, оскільки вказана підстава для закриття провадження по справі не є такою, що виправдовує особу у вчиненні адміністративного правопорушення і застосовується тільки за умови доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення є самостійною підставою для закриття провадження.

Так, у разі якщо судом не буде встановлено події або складу адміністративного правопорушення, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а не п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається і постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, стосовно якої закрито провадження у справі ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв