Справа № 587/3583/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Степаненка О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми адміністративну справу, що надійшла з Сумського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого трактористом АФ «Перше травня», ІПН НОМЕР_1,

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 26 грудня 2017 року близько 13 год 12 хвилин в с.В.Вільми по вул. Першотравневій ОСОБА_1 керував трактором МТЗ-80 д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп»яніння(запах алкоголю з порожнини рота, млява мова), від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку за допомогою пристрою Драгер 6810, ухилився, шляхом відмови, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України і скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дана справа підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Диспозицією статті 130 КпАП України передбачено, що відповідальність за ст. 130 КпАП України настає за 1)керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за ст. 130 КпАП України може наставати при відмові водія пройти медичне обстеження на стан алкогольного спяніння лише за обовязковою умовою, що особа керувала транспортним засобом. У разі відмови пройти медичне обстеження особою, яка не керувала транспортним засобом, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України в діях особи відсутній.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечував, пояснивши, що він не керував трактором 26 грудня 2017 року в стані алкогольного спяніння. В той день він поставив трактор, а потім вжив спиртне, а коли він йшов, то приїхала поліція і склала на нього протокол. Поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення, хоча він не керував трактором. Відео чи аудіо фіксування даної ситуації поліцейськими не велося. Вважав, що відносно нього протокол був складений неправомірно, бо трактором після вживання спиртного він не керував і не мав такого наміру.

Доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 суду не надано.

В протоколі не зазначено свідків, які б могли підтвердити обставини скоєного правопорушення не має відеозапису скоєного правопорушення. Обєктивних доказів, які б свідчили б про те, що ОСОБА_1, дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, суду не надано, хоча відповідальність за ч. 1 ст. 130 КпАП України настає лише при умові саме керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а також при відмові особи, яка керувала транспортним засобом, пройти медичне обстеження на стан алкогольного спяніння.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.6,7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як свідчать матеріали справи та протокол про адміністративне правопорушення, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та його відмова від проходження огляду в присутності двох свідків, як того вимагає встановлений нормативно-правовими актами порядок, не здійснювався, відмова в проходженні медичного огляду на стан спяніння належним чином не зафіксована.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23 -рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прихожу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130 ч.1, ст. 247 п. 1 , п.3 ч.1 ст. 284 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя