П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., розглянувши матеріали адміністративної справі Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області відносно ОСОБА_1, 25.03.1982 р. н., мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний код суду невідомий, за ст.173 КУпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення АА № 951606 від 12.12.2017 року ОСОБА_1 10.12. 2017 року близько 19 год. 35 вчинила сварку зі своїм сином ОСОБА_2, 2002 року, в ході якої нанесла йому тілесні ушкодження , за що передбачена відповідальність за ст.173 КУпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 М не зявилася, про причину неявки суд не повідомила.

Розглянувши надані суду матеріали адмінстартивної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 251 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів в справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 цього Кодексу. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з ст. 256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища і адреси свідків, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В протоколі серії АА № 951606 від 12.12.2017 року зазначено, що ОСОБА_1 10.12. 2017 року близько 19 год. 35 вчинила сварку зі своїм сином ОСОБА_2, 2002 року, в ході якої нанесла йому тілесні ушкодження , за що передбачена відповідальність за ст.173 КУпАП України.

Зазначені дії особи працівниками поліції кваліфіковані за ст.173 КУпАП України.

Разом з тим положеннями зазначеної норми закону регламентовано, що вказаною нормою закону передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тобто об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22 грудня 2006 року № 10 узагальнив судову практику щодо розгляду, зокрема, адміністративних справ про хуліганство, і дійшов наступних висновків.

Своєчасний і правильний розгляд кримінальних та адміністративних справ про хуліганство є дієвим засобом захисту нормальних умов життя людей, поновлення порушених прав потерпілих.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП).

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або такс, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.

Якщо ж при розгляді матеріалів про дрібне хуліганство суддя встановить у діях порушника ознаки іншого адміністративного проступку, він повинен своєю вмотивованою постановою повернути зазначені матеріали органу внутрішніх справ для вирішення питання про відповідальність цієї особи згідно з чинним законодавством України.

Разом з тим вивчивши зміст протоколу та додані до нього матеріали судом не виявлено ознак ст.. 173 КУПАП в діях ОСОБА_1

Відтак виникає питання, чи вірною є визначена працівниками поліції кваліфікація дій ОСОБА_1

З постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, є неприйнятним, у зв'язку з чим практика повернення протоколів про адміністративні правопорушення, які складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення є правильною.

З урахуванням зазначеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду.

Підстав для закриття провадження по справі, на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст.1, 6, 7, 23 КУпАП.

На підставі наведеного. керуючись ст.ст. 254, 256, 277, 278 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справі Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області відносно ОСОБА_1, 25.03.1982 р. н., мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний код суду невідомий, за ст.173 КУпАП України повернути до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для усунення вищевиявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3