Номер провадження: 33/785/37/18
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області

в складі: головуючий суддя Джулай О.Б.,

за участю особи, що притягнута

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси, від 12 грудня 2017 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

З оскарженої постанови судді вбачається, що ОСОБА_2був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за те, що керував транспортним засобом 17.10.2017 року о 03 год.50 хв., з ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в присутності двох свідків.

На зазначену постанову 22.12.2018 року ОСОБА_2подана апеляційна скарга, в якій він стверджує, що оскаржена постанова є необгрунтованою.

Зокрема ОСОБА_2стверджує в апеляційній скарзі, що інспектором поліції був порушений порядок проведення огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою технічного засобу, а також що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі.

Крім того, ОСОБА_2 посилається на висновок медичного закладу про відсутність в нього ознак сп'яніння.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_2просить в апеляційній скарзі закрити провадження по адміністративній справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_2та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Заперечуючи проти обставин, викладених в оскарженій постанові, ОСОБА_2пояснив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, а лише вимагав надати сертифікат відповідності технічного засобу, який мав бути застосований при проведенні огляду, та свідоцтво про його повірку.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції зазначив у постанові, що хоча ОСОБА_2 не надав прямої відповіді про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, його поведінка свідчила про те, що він намагався затягнути процес огляду з метою уникнення від проходження огляду, як на місці, так і в медичному закладі.

Між тим, на думку апеляційного суду, такі висновки судді не грунтуються на матеріалах адміністративної справи.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністра внутрішніх справ України та Міністра охорони здоров'я України, від 09.11.2105 року № 1452/735(в подальшому- Інструкцією).

Згідно з п.1 розділу І Інструкції, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Звертає на себе увагу той факт, що в оскарженій постанові суддя зазначив, що ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху», відмовившись від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп'яніння.

Однак, такий висновок судді суперечить матеріалам справи, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 відмовився лише від проходження медичного огляду, і відсутні відомості щодо відмови ОСОБА_2 від проведення огляду на місці.

Таким чином, суддя суду першої інстанції в постанові вийшов за межі ознак вчинення правопорушення, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису події вбачається, що одразу після зупинки ОСОБА_2 заявив, про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, за допомогою приладу «Драгер», і висловив бажання пройти огляд в медичному закладі.

Згідно з положеннями ч.2,3 ст.266 КУпАП та п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров'я).

Між тим, з відеозапису вбачається, що після відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на місці, працівники патрульної поліції не запропонували йому проведення огляду в медичному закладі, а продовжували наполегливо пропонувати пройти огляд на місці, чим порушили встановлений порядок проведення огляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Після цього ОСОБА_2 почав вимагати надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного приладу, за допомогою якого йому було запропоновано пройти огляд на місці, що передбаченоп. 5 розділу ІІ Інструкції.

Також з відеозапису вбачається, що після надання вказаних документів, ОСОБА_2 заявив про неспівпадіння номеру технічного засобу та номеру, зазначеного в наданих документах і запропонував пересвідчитись в цьому присутнім свідкам, на що працівники поліції відмовили, пославшись на те, що зазначені документи мають бути надані особі, якій пропонується пройти огляд, а не свідкам.

Такі дії працівників поліції, на думку апеляційного суду, не можуть бути визнані як дотримання працівниками поліції вимог Інструкції, щодо надання особі сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку технічного приладу, оскільки не дають можливості пересвідчитись у відповідності вказаного технічного засобу передбаченим законом вимогам.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово вимагав пояснити йому порядок проходження огляду на стан сп'яніння. Такі вимоги ОСОБА_2 задоволені не були, що суперечить положенням п. 5 розділу ІІ Інструкції, який передбачає, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.

За таких обставин апеляційний суд не може погодитись з висновком судді суду першої інстанції про намагання ОСОБА_2 уникнути проведення огляду на місці, оскільки викладені обставинитакож свідчать про порушення порядку огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння.

Також апеляційний суд приймає до уваги той факт, що згідно з висновком щодо результатів медичного огляду, проведеного менш ніж за дві години після зупинки ОСОБА_2, а саме 17.10.2017 року о 05 год.45 хв. (а.с.23), ознак сп'яніння в нього не виявлено.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржена постанова судді підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 376 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси, від 12 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай