Справа № 359/6883/17 Головуючий у І інстанції Гончаров О. М.
Провадження № 33/780/40/18 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 147 09.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., секретарів судового засідання - Шийки Ю.В., Коломиченко А.С., Олійника О.Л.; з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого (зі слів ОСОБА_2.) за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25.08.2017 року о 04 год. 59 хв. в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 2-А, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка яка не відповідає обстановці, почервоніння очей. Від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі у лікаря нарколога ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що визнаючи його винним за відмову пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому повноважень та на власний розсуд кваліфікував його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він відмовився у встановленому законом порядку на приладі Драгер та у медичному закладі у лікаря нарколога та при цьому не вказано, що він відмовився від проходження саме огляду на стан сп'яніння.

Крім цього, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що він не є суб'єктом в адміністративному правопорушенні за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не керував автомобілем, про що відразу зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього. Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі проігнорував його пояснення та прийшов до безпідставних висновків щодо порушення ним ПДР України. При цьому, у своєму рішенні суд не навів мотивів відхилення його доводів.

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції під час розгляду адміністративного матеріалу щодо нього, безпідставно відмовив у поверненні матеріалів справи працівникам поліції для належного дооформлення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як у ньому невірно зазначено його місце реєстрації та орган міграційної служби, який видав йому паспорт. Крім цього, у протоколі міститься запис поліцейського про те, що він відмовився від підпису протоколу, який в супереч вимог інструкції не засвідчений підписами двох свідків, що на його думку також є підставою для повернення матеріалів справи працівникам поліції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт також посилається на те,що у матеріалах адміністративної справи відсутнє направлення його на огляд до медичного закладу, що свідчить про те, що йому взагалі не пропонувалося працівниками поліції проходження відповідного огляду у медичному закладі. Крім цього, у справі немає жодного доказу, що він рухався за кермом автомобіля, оскільки коли до його автомобіля під'їхали працівники поліції, автомобіль стояв із вимкненим двигуном та світлом фар.

Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову від проходження незрозуміло якого огляду є протиправним.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив задовольнити, а також пояснив, що 25.08.2017 року о 04.59 год. він автомобілем НОМЕР_1 не керував, оскільки, починаючи з 12.00 год. ночі 24.08.2017 році він був у клубі і вживав алкогольні напої, внаслідок чого перебував у стані алкогольного сп'яніння. Після цього, за його проханням, знайомий ОСОБА_4 відвіз його на вул. Київський шлях, 2-А у м. Бориспіль на його автомобілі НОМЕР_1. Потім ОСОБА_4 вийшов з автомобіля і пішов додому, а він залишився сидіти в автомобілі на сидінні водія. В цей час до нього підійшли працівники поліції і попросили увімкнути фари автомобіля. Виконавши цю вимогу з'ясувалося, що ліва фара автомобіля не працює. Далі працівники поліції запропонували йому вийти з автомобіля і пройти тест на приладі «Драгер», але проїхати до медичного закладу для медичного огляду йому не пропонували. Своєї вини у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнає, оскільки вранці 25.08.2017 року він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 керував 25.08.2017 року о 04.59 год. транспортним засобом, а також те, що йому пропонувалося працівниками поліції пройти відповідний огляд на стан сп'яніння, що свідчить про відсутність у його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП.

Працівник поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 24.08.2017 року він заступив на патрулювання в м. Бориспіль Київської області. Під час патрулювання, десь о 5 год. ранку, на перехресті вул. Київський шлях - вул. Кильніцького вони помітили автомобіль, який рухався з непрацюючою лівою фарою і наблизившись до них на відстань 100 метрів, водій не ввімкнувши показник повороту, повернув на право. Після цього, вони відразу сіли в автомобіль і почали переслідування, повернувши за ним в поворот на право і десь через 5-8 секунд вони помітили цей транспортний засіб, водій якого припаркувався з правої сторони дороги. Підійшовши до автомобіля, двигун якого ще працював, вони помітили за його кермом громадянина ОСОБА_2. Будь-яких інших осіб біля автомобіля не було. ОСОБА_2 заявив, що автомобіль не його та відмовлявся пред'являти документи на автомобіль і посвідчення водія. Пізніше ОСОБА_2 надав їм документи, з яких було встановлено, що автомобіль належить саме йому. Оскільки, під час розмови з ОСОБА_2 був відчутний запах алкоголю та врахувавши, що останній путався в своїх поясненнях і у нього було помітне почервоніння очей, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на приладі «Драгер», але він відмовився, як і від огляду у лікаря.

При повторному допиті в апеляційному суді працівник поліції ОСОБА_5 пояснив, що впевнений в тому, що автомобілем керував саме ОСОБА_2, оскільки автомобіль вибув з поля їх зору не більше 5-8 секунд. Коли вони приїхали ОСОБА_2 сидів за кермом автомобіля на сидінні водія, а біля автомобіля нікого не було,. В кінці оформлення протоколу про адміністративне правопорушення до них підійшов чоловік, який повідомив, що це він керував автомобілем, після чого йому було запропоновано написати письмові пояснення з даного приводу, але він відмовився і сказав, що автомобілем не керував.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 24.08.2017 року, десь біля 15.00 год. в м. Бориспіль, в парку, він зустрівся з ОСОБА_2, який запропонував йому відсвяткувати День незалежності, але він відмовився. Після цього вони домовилися, що ОСОБА_2 ввечері йому зателефонує і приїде до нього переночувати, але той так і не подзвонив. На скільки йому відомо, зі слів ОСОБА_2, останнього з клубу на вул. Київський шлях, 2-А у м. Бориспіль привіз знайомий ОСОБА_2 - ОСОБА_4, з яким він особисто не знайомий.

В наданій захисником ОСОБА_3 в судовому засіданні нотаріально завіреній заяві ОСОБА_4 зазначено, що 24.08.2017 року ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_4 відсвяткувати річницю Дня незалежності в клубі та після того як він відмовився, запитав чи не міг би він відвезти ОСОБА_2 після закінчення святкування на квартиру до їх спільного знайомого ОСОБА_6, в якого той збирався переночувати. Він погодився та 25.09.2017 року о 04.30 год., після того, як йому знову зателефонував ОСОБА_2, вони з ним зустрілися і він сів за кермо автомобіля Форд Мондео, д.н.з. НОМЕР_2 та відвіз ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 після чого вони попрощалися, а ОСОБА_2 залишився у автомобілі (а.с. 86).

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери працівника поліції вбачається, що о 05.00 год. до ОСОБА_2 під'їхали працівники поліції, сам ОСОБА_2 в цей час перебував у автомобілі НОМЕР_1 на сидінні водія. Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 увімкнути світло фар автомобіля. Виконавши вказану вимогу працівників поліції було з'ясовано що ліва фара автомобіля не працює. 05.01 год. працівники поліції попросили ОСОБА_2 надати документи на автомобіль, на що той відповів, що він не власник даного автомобіля і документів у нього немає, а також повідомив, що власником є особа на ім'я ОСОБА_2. Далі, ОСОБА_2 був доставлений працівниками поліції у відділ поліції, де о 05.15 год. він повідомив, що він є власником автомобіля НОМЕР_1, а документи знаходяться у автомобілі. Після цього, о 05.23 год. ОСОБА_2 надав працівникам поліції свій паспорт та документи на автомобіль, але відмовився надавати посвідчення водія. О 05.32 год., в присутності двох свідків, ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, або за допомого приладу «Драгер». 06.18 год. ОСОБА_2 відмовиввся від підпису протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, з відеозапису вбачається, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7, з'явилися ще дві особи, одного з яких звати ОСОБА_4, який в подальшому прийняв керування автомобілем і зобов'язався не допускати ОСОБА_2 до керування транспортним засобом.

Згідно розписки ОСОБА_4 від 25.08.2017 року, останній прийняв керування автомобілем НОМЕР_1 і зобов'язався не допускати ОСОБА_2 до керування вказаним транспортним засобом протягом 24 год. (а.с. 8).

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, працівника поліції ОСОБА_5, свідка ОСОБА_6, дослідивши нотаріально завірену заяву ОСОБА_4, переглянувши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, в цілому, були дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №088683 від 25.08.2017 року; рапортами працівників поліції від 25.08.2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, згідно яких останні, під час несення патрулювання по вул. Київський шлях на перехресті з вул. Калінського в м. Борисріль помітили автомобіль НОМЕР_1, у якого не горіла ліва фара і який зупинився на узбіччі біля буд. 2А по вул. Київський шлях, після чого у водія вказаного автомобіля було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11, згідно яких ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду, запропонованого працівниками поліції; розпискою ОСОБА_4 від 25.08.2017 року, який прийняв керування автомобілем і зобов'язався не допускати ОСОБА_2 до керування транспортним засобом протягом 24 год.; інформацією, яка міститься на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, де зафіксований факт відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння (а.с. 2-8, 12).

Суд першої інстанції оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні докази по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

З даним рішенням суду першої інстанції апеляційний суд, з урахуванням досліджених під час розгляду апеляційної скарги доказів, погоджується.

Твердження апелянта та його захисника про те, що ОСОБА_2 25.08.2017 року о 04.59 год. не керував транспортним засобом не знайшло свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги та спростовується сукупністю доказів у справі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №088683 від 25.08.2017 року, рапортами працівників поліції від 25.08.2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, показами працівника поліції ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції, інформацією, зафіксованою на диску з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, розпискою ОСОБА_4 від 25.08.2017 року.

Пояснення ОСОБА_4, викладені у нотаріально посвідченій заяві, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з дослідженими у суді доказами.

Так, вказана заява не містить відомостей на підставі якого документу нотаріусом було встановлено особу ОСОБА_4, текст заяви містить розбіжності у датах при викладенні фактичних обставин, а саме, в заяві вказано, що ОСОБА_4 відвіз ОСОБА_2 на АДРЕСА_3 25.09.2017 року, що суперечить матеріалам адміністративної справи (25.08.2017 року), а також її зміст суперечить показам свідка ОСОБА_6, наданих в суді апеляційної інстанції, згідно яких останній не знайомий з громадянином ОСОБА_4, який в свою чергу в заяві вказує, що ОСОБА_6 є його та ОСОБА_2 спільним знайомим.

Також, апеляційним судом приймається до уваги, що ОСОБА_4 відмовився надавати письмові пояснення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не заявлявся як свідок та не допитувався у суді першої інстанції, не з'явився в суд апеляційної інстанції, що позбавило суд можливості встановити його особу, попередити про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, поставити питання з приводу обставин адміністративного правопорушення та усунути виявленні протиріччя.

При цьому, судом враховуються покази працівника поліції ОСОБА_5, дані, зафіксовані в рапортах працівників поліції та інформація, яка міститься на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, згідно яких автомобіль НОМЕР_1 зник з поля зору працівників поліції на 5-8 секунд та коли вони о 05.00 год. ранку 25.08.2017 року під'їхали до даного автомобіля, ОСОБА_2 сидів в автомобілі на сидінні водія, а в салоні чи біля автомобіля не було будь-яких інших осіб.

Суд апеляційної інстанції розцінює покази ОСОБА_2, надані в суді, як намагання уникнути адміністративної відповідальності, про що свідчить також поведінка ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, його відмова надати працівникам поліції документи на автомобіль та посвідчення водія, що зафіксовано за допомогою нагрудної камери працівника поліції та підтверджується показами працівника поліції ОСОБА_5

Посилання апелянта на те, що йому працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння спростовується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, де зафіксований факт відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

Твердження апелянта про відсутність в матеріалах адміністративної справи направлення його на огляд до медичного закладу, що на його думку свідчить про те, що йому взагалі не пропонували пройти огляд у медичному закладі не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Так, відповідно до вимог п.6 Розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи у ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, в зв'язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння від якого останній відмовився в присутності двох свідків, про що і було працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі, як на підставу повернення матеріалів справи працівникам поліції на те, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про відмову від його підпису, в супереч інструкції, не засвідченні підписами двох свідків є безпідставними.

Відповідно до п.2 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення, у ньому робиться запис, який засвідчується підписами двох свідків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №088683 від 25.08.2017 року щодо ОСОБА_2, складеного за ч.1 ст. 130 КУпАП, у ньому, відповідно до вимог зазначеної вище Інструкції, містяться відомості про відмову ОСОБА_2 від його підписання, а також він містить підписи двох свідків, у відповідній для їх підпису графі протоколу (а.с. 2).

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить невірне зазначення назви вулиці місця реєстрації ОСОБА_2, а також назви органу міграційної служби, який видав паспорт, то вони є слушними,підтверджується поясненнями працівника поліції ОСОБА_5 щодо помилкового зазначення вказаних даних в протоколі, однак вказане порушення не є підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

Таким чином, на думку апеляційного суду, постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.Б. Зіміна