АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/372/2018 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Новик В.П.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Тананакіна Олександра Валерійовича в інтересах ОСОБА_4 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як зазначено у постанові, 25.03.2017 року о 18 годині 55 хвилин ОСОБА_4 керував автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, нестійка хода, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвоката Тананакін О.В. в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_4 події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що винесене судове рішення прийняте з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи і що стало наслідком необґрунтованого та незаконного визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення і накладення на нього адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог адвокат Тананакін О.В. зазначає, що 25 березня 2017 року о 18 год. 55 хв. ОСОБА_4 керував транспортним засобом по вул. Лісна в с. Власовка Баришевського району Київської області, де був зупинений працівниками роти забезпечення супроводження ГУНП в Київській області, які пояснили, що в даному районі працівниками поліції проводяться оперативні заходи (перехват) направлені на розшук та викриття осіб, причетних до вчинення злочину. Під час бесіди з ОСОБА_6, працівники поліції запитали, чи вживав він алкогольні напої, на що ОСОБА_4 пояснив, що можливий запах алкоголю обумовлений тим, що він в обідній час випив пляшку пива, коли перебував на дачі. Після чого, працівники поліції запитали ОСОБА_4 чи бажає він поїхати у лікарню для встановлення рівню вмісту алкоголю в крові, на що ОСОБА_4 пояснив, що не вважає себе особою, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння з огляду на те, що більше ніж шість годин тому випив пляшку пива ємністю 0,5 літра. Зазначив, що жодних ознак перебування в стані алкогольного сп'яніння в нього не має і не може бути від такої кількості алкоголю і немає жодної необхідності робити будь-які дослідження в закладі охорони здоров'я, оскільки, все і так зрозуміло. Після чого, працівники роти забезпечення супроводження ГУНП в Київській області попросили ОСОБА_4 написати пояснення та поставити підписи на пустому бланку протоколу, в розділах, які відмітили «галочкою», повідомивши, що їм так треба для звітності. ОСОБА_4 поставив підписи там, де вказали працівники поліції та в графі пояснення написав: «выпил 0,5 пива и управлял автомобилем, в больницу ехать не буду, все ясно и так», усвідомлюючи, що рівень алкоголю в його крові не може перевищувати допустиму норму. Після чого, працівники поліції зазначили, що з огляду на зайнятість в інших справах, їм зараз ніколи заповнювати даний протокол та повідомили, що далі заповнять вже самостійно, в зв'язку з чим, копію даного протоколу ОСОБА_4 не надали та зазначили, що він йому все одно буде не потрібний. Працівники поліції, пересвідчившись в тому, що дійсно, ОСОБА_4 не перебуває в стані алкогольного сп'яніння, повернули йому посвідчення водія та дозволили продовжувати керування транспортним засобом, після чого ОСОБА_4 сів в автомобіль та поїхав далі по своїх справах.

Тобто, на момент повернення водійського посвідчення та надання дозволу на подальше керування транспортним засобом, працівники поліції фактично підтвердили відсутність у ОСОБА_4 ознак алкогольного сп'яніння, визначених у п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 та відсутність у них правових підстав, передбачених ч. 1 ст. 266 КУпАП для відсторонення водія від управління транспортним засобом.

Від моменту зупинення ОСОБА_4 до того моменту, як йому було повернуто посвідчення водія та дозволено продовжувати керування автомобілем, жодних свідків запрошено не було та ніяких пояснень ніхто не складав та не підписував. Єдиним свідком зазначених подій був ОСОБА_7, який знаходився разом з ОСОБА_4 в його автомобілі.

Крім того, працівниками поліції не було роз'яснено ОСОБА_4 його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Факт перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного сп'яніння 25.03.2017 о 18 год. 55 хв. матеріалами адміністративної справи, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника Тананакіна О.В., які підтримали апеляційну скаргу і просили їх задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а також поясненнями самого ОСОБА_4 при апеляційному розгляді справи, який підтвердив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги адвоката Тананакіна О.В. в інтересах ОСОБА_4 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Зокрема, посилання адвоката в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у зв'язку з тим, що жодних ознак перебування в стані алкогольного сп'яніння у нього не було і не могло бути, оскільки більше ніж шість годин тому він випив пляшку пива ємністю 0,5 літра і не було жодної необхідності робити будь-які дослідження в закладі охорони здоров'я, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_4 не за перебування у стані алкогольного сп'яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, що підтверджено зокрема і особистими поясненнями ОСОБА_4, наведеними у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу були відсутні свідки, так як вказані особи зазначені в підписаному ОСОБА_4 протоколі, а їх пояснення долучені до матеріалів справи. Дані про їх особи підтверджуються зворотними повідомленнями про їх виклик до апеляційного суду.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_4 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Тананакіна Олександра Валерійовича в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський