АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2, ч.3 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, не взяв до уваги допущені працівниками поліції процесуальні порушення при проведенні перевірки та необґрунтовано дійшов висновку, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, оскільки це не підтверджується жодними доказами.

Зазначає, що працівниками міліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки йому запропонували пройти огляд лише в медичному закладі. Як вважає апелянт, такий огляд міг бути проведений лише після його освідування на місці за допомогою спеціального приладу. Крім цього, для проведення його огляду не були запрошені свідки, на місці події жодні протоколи не складалися, йому не було роз'яснено його права.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, який відбувся без його участі та його захисника, копію оскаржуваної постанови отримав 08.11.2017 року, після чого звернувся до суду.

Суд задовольняє клопотання ОСОБА_1 та поновлює йому строк на апеляційне оскарження з огляду на те, що судове засідання відбулося у його відсутності, при цьому матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_2 було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, а також про те, що йому надсилалася копія судового рішення, а тому не спростовують доводи апелянта про те, що про прийняте судом рішення йому стало відомо лише 08.11.2017 року, після ознайомлення з матеріалами справи, про що свідчить відповідна розписка (а.с.13).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, допитавши свідка, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 03.10.2017 року о 05 год. 30 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по проспекту Броварському, 15 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, не виконав вимогу працівника міліції про зупинку, у зв'язку з чим автомобіль було затримано шляхом переслідування. На вимогу інспектора ДАІ ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Постанова судді в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП не оспорюється, а тому апеляційною інстанцією оскаржуване рішення в цій частині не перевіряється.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Оскільки ОСОБА_1 двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також протокол містить дані про свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, показаннями яких засвідчується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку. Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився підписувати його у присутності свідків.

Окремими письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджуються обставини правопорушення, викладені в протоколі, про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 засвідчив, що ОСОБА_1 03.10.2017 року о 05 год. 30 хв. на пропозицію працівників ДАІ відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, а також відмовився підписувати складений щодо нього протокол.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння є складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (без кваліфікуючих ознак).

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

При цьому суд апеляційної інстанції не вважає істотним порушенням порядку огляду особи на стан сп'яніння ту обставину, що ОСОБА_1 попередньо не пропонувалось пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного приладу.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винним у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до адміністративної відповідальності по ч.3 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2, ч.3 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз