Справа № 336/5482/17
Пров. № 3/336/9/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива Олена Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, що мешкає за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Кам"яне, вул. Степова, 3, не працює, за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

24 вересня 2017 року о 23 год. 00 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем марки ЗАЗ 968 М державний номер НОМЕР_1 по вул. Іванова, 29 в м. Запоріжжі в стані алкогольного спяніння. Огляд поводився за допомогою алкотестера DRAGER № 6810, за результатами якого було виявлено 1,69 проміле алкоголю в крові, чим порушив п.2.9 ПДД України.

Будучи своєчасно, у встановленому порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 до суду не з'явився з невідомих причин.

У відповідності до ст. 268 КУпАП при викладених обставинах суддя знаходить за можливе розглянути справу у його відсутності.

В судовому засіданні 14 грудня 2017 року правопорушник заявляв про повне невизнання винуватості, пояснюючи, що він висловлював незгоду з результатами огляу на стан сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу, і не лише не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров"я, а навпаки, вимагав його проведення, проте співробітники поліції відмовили йому в цьому.

Через відсутність в його діях ознак складу правопорушення, за якими складений протокол, просив про звільнення його від відповідальності.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить висновку, що дії особи вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

До доказів на користь такого умовиводу судді відноситься протокол про адміністративне правопорушення, який в силу вимог законодавства про адміністративні правопорушення є самостійним джерелом доказів (ст. 251 КУпАП). З протоколу випливає, що концентрація алкоголю в крові правопорушника становить 1,69 %, що безумовно свідчить про перебування особи у стані спяніння (а. с. 1).

До доказів винуватості також відносяться:

- розміщений на паперовому носії результат тесту, значення якого співпадає із концентрацією, вказаною в протоколі (а. с. 3);

- акт стану огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 3);

- пояснення осіб, у присутності яких проводився огляд з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 5, 6);

- показання в суді свідка ОСОБА_2, у присутності якого зафіксовано відмову правопорушника від проходження огляду в закладі охорони здоров"я;

- відеозапис фіксації правопорушення співробіниками поліції (а. с. 23).

Наведені фактичні дані свідчать про дотримання порядку притягнення особи до відповідальності за вказаною статтею законодавства про адміністративні правопорушення, тому суд знаходить їх належними, допустимими, такими, що відтворюють подію правопорушення.

Зокрема, за змістом п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Автор протоколу дотримався вказаної вимоги, зафіксувавши факт відмови притягуємого до адміністративної відповідальності у присутності двох свідків, проти неупередженості яких не заперечує і ОСОБА_1

У звязку з викладеним пояснення ОСОБА_1, що спростовуються сукупністю фактичних даних, оцінку яких у їхньому взаємозв"язку зробив суд, суддя оцінює як позицію захисту, яку особа вправі обирати на власний розсуд.

Вирішуючи питання про відповідальність особи, суддя доходить висновку про закриття провадження в справі, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 38 КУоАП якщо справа про адміністративне правопорушення у відповідності до закону підвідомча суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно із ст. 247 КУоАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

Оскільки на момент вирішення справи встановлений статтею 38 КУпАП строк сплив, ОСОБА_3 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, а провадження в справі відносно нього - закриттю.

Керуючись ст. ст. 38, 247, ч. 1 ст. 2122 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку із спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження в справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів після її винесення.

Суддя О.В. Щаслива

Постанова набрала законної сили « »_________20____р.

Дата видачі « »_________20____р.