АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/6456/17Суддя 1 інстанції Щеняєва І. Б.
Номер провадження 33/774/39/К/18Суддя- доповідач Мажара С. Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року

05 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 дня народження, який народився в м. Кривому Розі та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, водій ОСОБА_2, 27.10.2017 року о 16-10 годині на блокпосту № 6 а/ш Покровськ-Башкут 71 км керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота незв'язна мова) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння у медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про визнання винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції зробив на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, рапорта інспектора поліції, письмових поясненнях свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та письмових пояснення ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції відносно нього скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що 27 жовтня 2017 року о 16-10 год. він дійсно керував автомобілем і був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, яких у нього не виявилося, оскільки його особисті документи, в тому числі і водійське посвідчення, у нього було викрадено, на підтвердження чого ОСОБА_2 надав до суду апеляційної інстанції довідку про звернення до поліції з приводу втрачених документів. На момент зупинення транспортного засобу він, ОСОБА_2, у стані алкогольного сп'яніння не перебував, працівники поліції йому не пропонували проходження відповідного огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння, а отже і від проходження він не відмовлявся. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції як на доказ вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУапАП посилається на пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які взагалі не були присутніми при його розмові з працівниками поліції. Також, як зазначено в апеляційній скарзі, суд першої інстанції розглянув справу відносно нього без його участі та повідомлення про день та час розгляду справи в суді, а отже про ухвалену постанову він дізнався 10 січня 2018 року при зверненні до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області тому, вважає що строк на апеляційне оскарження ним не пропущено.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити у повному обсязі та пояснив, що письмових пояснень від свого імені про те, що він вживав алкогольні напої 27 жовтня 2017 року він не писав, їх було написано працівником поліції і надано йому для підпису, але ним було письмово зазначено про те, що він відповідно до ст. 63 Конституції України відмовляється від будь-яких пояснень. Крім того апелянт зазначив, що йому не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, а тому він не був повідомлений про день та час розгляду справи в суді.

Заслухавши ОСОБА_2,дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, у зв'язку із чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закриттю за наступних висновків.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2. судом першої інстанції дотримані не були.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в іх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_2, 27.10.2017 року о 16-10 годині на б/п № 6 а/ш Покровськ-Башкут 71 км керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота незв'язна мова) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння у медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

Як на доказ відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння суд першої інстанції послався на письмові пояснення свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 але відповідно до їх пояснень, які є заздалегідь надрукованими, містять однаковий текст, і мають різницю лише в анкетних даних, водій ОСОБА_2 відмовився від огляду на встановлення стану сп'яніння як за допомогою «Алкотестеру Драгер» так і від проходження огляду у медичному закладі, що не узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та не може бути прийняті судом як належний доказ відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про недопустимість як належного доказу його письмових пояснень оскільки зазначені пояснення містять два рукописні тексти, які за візуальними ознаками різняться один від одного як за смисловим змістом так і за написанням.

Інших будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності свідків матеріали справи не містять, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги, у зв'язку із чим постанова суду першої інстанції від 28 листопада 2017 року підлягає безумовному скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закриттю на підставі ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

На підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області С.Б.Мажара