Справа №585/4028/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/76/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, та його захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2018 року, якою провадження відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2018 року водія ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за те, що він 29 вересня 2017 року о 12 год. 30 хв. керуючи по вул. Конотопська в м. Ромни Сумської області автомобілем марки «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснюючи маневр обїзду не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, котрий рухався в зустрічному напрямку чим порушив п. 13.1 ПДР України та вчинив вказане адміністративне правопорушення.

Між тим, з огляду на те, що визначені ст. 38 КУпАП строки притягнення особи до адміністративної відповідальності на час судового розгляду справи закінчилися, суд першої інстанції, керуючись п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_3 закрив.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку та просив апеляційний суд його скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд в ході розгляду справи не взяв до уваги його доводи з приводу того, що він хоч і виїхав на зустрічну смугу руху, при обїзді дорожніх вибоїн, однак його рух, на відміну від водія автомобіля марки «Toyota Corolla», відбувався по головній дорозі, а тому на його переконання, він і не повинен був дотримуватися безпечного інтервалу по відношенню до вказаного авто. Крім цього, автомобіль марки «Toyota Corolla», зважаючи на обмежену видимість, він виявив близько за 20 м. до перехрестя, при виїзді на зустрічну смугу руху його він не бачив.

Також, апелянт вважає не вірно викладеними судом першої інстанції в постанові його пояснення в частині того, що він в ході ДТП не застосовував гальм, оскільки він, з метою уникнення зіткнення, їх застосовував та виконав маневр повороту праворуч. Такі ж неточності маються і у викладених в постанові суду поясненнях водія ОСОБА_5, зокрема в судовому рішенні вказано, що зіткнення відбулося коли він стояв і нібито, зіткнення відбулося на узбіччі. В той же час, ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснював, що він виїжджав на головну дорогу із другорядної, дивився вліво, не міг «предуагадать», що водій може виїхати на зустрічну смугу. Вправо не дивився. Зіткнення відбулося на головній дорозі. Враховуючи викладене, апелянт переконаний в тому, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки ПДР України порушено іншим водієм ОСОБА_6, зокрема п. 10.1 та п. 16.11, які зобовязують його перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та вказують на те, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, та просили оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону судом дотримані.

Як вбачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Зокрема вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 523247 від 29.09.2017 року складеному уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається, що 29.09.2017 року о 12 год. 30 хв. в м. Ромни Сумської області по вул. Конотопська, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснюючи маневр обїзду не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, котрий рухався в зустрічному напрямку чим порушив п. 13.1 ПДР України та вчинив передбачене ст. 124 КупАП адміністративне правопорушення. З вказаним протоколом ОСОБА_3 ознайомлений, про місце та час судового розгляду повідомлений, права та обовязки визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КупАП йому розяснено, про що свідчить підпис останнього (а.с. 2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_5, водія автомобіля марки «Toyota Corolla», відповідно до яких він проїздивши перехрестя по вул. Конотопській в м. Ромни Сумської області, намагався виконати маневр повороту праворуч, щоб поїхати в центр міста, в цей час він зупинився перед перехрестям з метою переконатися у відсутності з ліва автомобілів, однак в цей час відчув сильний удар, це був автомобіль марки «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1, який виконуючи маневрування виїхав на зустрічну смугу руху (а.с. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3, в яких він пояснив про те, що 29.09.2017 року він рухаючись на своєму автомобілі марки «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Конотопській в м. Ромни Сумської області, виконуючи маневр по обїзду вибоїн на дорозі, виїхав на зустрічну смугу руху та коли побачив перед собою автомобіль марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, який виїздив із повороту, він намагався уникнути ДТП шляхом гальм та викручуванням керма в право на свою смугу руху, однак уникнути ДТП не вдалося, автомобілі зазнали ушкоджень (а.с. 4);

- схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих від 29.09.2017 року, за підписами обох водії транспортних засобів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 5);

- висновком за матеріалами перевірки по факту ДТП від 08.10.2017 року (а.с. 1 ), відповідно до якого водій автомобіля марки «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 здійснюючи обїзд перешкоди виїхав на зустрічну смугу руху та з подальшим поверненням на свою смугу руху не дотримався безпечного інтервалу і здійснив зіткнення із автомобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 який виїздив з другорядної дороги на головну та виконував маневр правого повороту. Згідно вказаного висновку, саме в діях водія ОСОБА_3 вбачається порушення ним п. 13.1 ПРД України та вчинення передбаченого ст. 124 Куп АП адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, зокрема через те, що він виконуючи маневр обїзду дорожніх вибоїн хоч і виїхав на зустрічну смугу руху, однак при цьому в нього була перевага в русі він рухався по головній дорозі, в той час коли інший водій сам порушуючи, за словами апелянта, правила п. 10.1 та п. 16.11 ПДР України виїздив з другорядної дороги, повинен був надати йому перевагу в русі, то їх слід визнати помилковими виходячи з наступного.

Так, п. 11.3 ПДР України дозволяє водіям, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, здійснити виїзд на зустрічну смугу руху для обгону, обїзду перешкод, зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках. Чим за встановлених судом першої інстанції обставин і скористався водій ОСОБА_3, здійснюючи обїзд дорожніх вибоїн.

Разом з тим, п. 13.1 ПДР України зобовязує водіїв, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що не було виконано водієм ОСОБА_3, при обїзді дорожніх вибоїн, по відношенню до автомобіля марки «Toyota Corolla», який відповідно до матеріалів справи стояв перед головною дорогою та намагався на неї виїхати з другорядної. Вказані обставини підтверджуються як поясненнями допитаного в ході судового розгляду справи поясненнями водія ОСОБА_5, який наголошував на тому, що зіткнення автомобілів відбулося в той час коли його автомобіль стояв, він лише намагався висовуватись із другорядної дороги з метою здійснення огляду наявності в лівій стороні автомобілів, видимість якої була обмежена насадженнями, на головну дорогу виїхати перед зіткненням він не встиг та зіткнення фактично відбулося на узбіччі, так вказані обставини підтверджуються і іншими матеріалами справи, зокрема схемою наслідків ДТП від 29.0.9.2017 року та висновком по факту перевірки ДТП від 29.09.2017 року, відповідно до яких в саме в діях водія ОСОБА_3 наявні ознаки порушення п. 13.1. ПДР України.

Тому, враховуючи викладене, зокрема ту обставину, що водій автомобіля марки «Toyota Corolla», ОСОБА_5 в момент зіткнення автомобілів перебував у стоячому положенні та на проїжджій частині головної дороги фактично не перебував, в апеляційного суду відсутні підстави стверджувати про порушення останнім п. 10.1 та п. 16.11 ПДР України, як на тому наголошує апелянт, оскільки в даному випадку має місце не дотримання водієм ОСОБА_3 безпечної дистанції при обїзді перешкод, а саме дорожніх вибоїн та пошкодження фактично стоячого на перехресті другорядної дороги автомобіля.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині не вірно викладених в судовому рішенні пояснень водія ОСОБА_5, зокрема в частині місця зіткнення автомобілів та в частині того, чи відбувався в момент ДТП рух автомобіля ОСОБА_5, то їх апеляційний суд вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки як вбачається із звукозапису судового засідання від 22.11.2017 року, водій ОСОБА_5 на запитання адвоката ОСОБА_4 чи виїздив він на головну дорогу, категорично відповів, що він не встиг на неї виїхати, на наступне запитання чи зупиняв він авто перед перехрестям, ОСОБА_5 відповів, що зупиняв та наголосив, що в момент удару він стояв і дивився чи немає на головній дорозі інших авто. На уточнюючі запитання суду до ОСОБА_5 яка в його авто була швидкість в момент зіткнення, той відповів, що швидкості не було, остільки він стояв, на наступне запитання суду, а саме, в якому місці відбулося зіткнення на головній дорозі чи на обочині, ОСОБА_5 категорично заявив про те, що місцем ДТП була обочина проїжджої частини. Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає не відповідностей у змісті оскаржуваного судового рішення та наданих ОСОБА_5 суду поясненнях, як на тому наголошує апелянт, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині слід визнати безпідставними.

Також, апеляційний суд не може погодитись і з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині не вірно викладених судом першої інстанції в оскаржуваній ним постанові його пояснень, а саме в частині застосування чи не застосування ним в ході ДТП гальм, оскільки як вбачається із звукозапису судового засідання від 10.11.2017 року, останній на запитання судді чи гальмував він, чітко вказав про те, що не гальмував, а лише намагався повернути рух свого авто на свою смугу руху. В подальшому, в ході його допиту, свою позицію ОСОБА_3 змінив, вказав про те, що гальма він застосовував, при цьому причину такої зміни показів останній пояснив своєю забудькуватістю, на що суд відреагував більш детальним допитом ОСОБА_3 в цій частині, та між іншим, зясував в останнього чи містяться на дорожньому покритті сліди гальмівного шляху, на що той відповів що їх немає. На питання судді чи знайомився ОСОБА_3 зі схемою ДТП, чи вірно викладені в ній дані, чи не має він до неї зауважень, останній повідомив про те, що схему бачив, підписував та викладеній в ній дані є цілком вірні, клопотань чи зауважень у нього немає.

Враховуючи викладене, зокрема первісні та послідуючі пояснення ОСОБА_3, та зважаючи на дані викладені у доданій до протоколу про адміністративне правопорушення схемі ДТП, яка не містить жодних даних, які б вказували на наявність на дорожньому покритті гальмівного шляху, апеляційний суд не вбачає підстав стверджувати про обґрунтованість викладених в апеляційній скарзі доводів в цій частині, а тому не може визнати їх як підставу для скасування оскаржуваного судового рішення.

Не виключає в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і його доводи апеляційної скарги про те, що при виїзді на зустрічну смугу руху автомобіля марки «Toyota Corolla» він не бачив та виявив його за 20 м. до зіткнення, оскільки в будь-якому випадку, в тому числі і при обїзді перешкод, водій повинен враховувати дорожню обстановку та дотримуватися безпечного інтервалу по відношенню до інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, а тому не вбачає підстав для скасування постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2018 року, як того просить апелянт ОСОБА_3, та вважає, що вказане судове рішення повинно бути залишено без зміни, а вимоги апеляції скарги ОСОБА_3 без задоволення.

Між тим, зважаючи на те, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції минув передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення суд, керуючись п. 7 ст. 247 КУпАП, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність закриття провадження в даній справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2018 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.