справа № 204/743/18
провадження № 3/204/356/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Некрасов О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1, 04 липня 1974 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: м. Дніпро,

АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: Житомирська

область, м. Коростень, вул. К. Лібкнехта, 162а

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КупАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 309198 від 18 січня 2018 року ОСОБА_1 18 січня 2018 року близько 20 год. 45 хвл. перебуваючи у кімнаті 528 не виконував законні вимоги працівника поліції ОСОБА_2 Дана подія зафіксована на камеру 4719. Тим самим громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Суд на підставі ч. 1 ст. 268 КпАП України розглядає адміністративний матеріал за відсутністю особи, відносно якої складено адміністративний протокол.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП з наступних підстав.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками патрульної поліції за ст. 185 КУпАП, яка передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Злісною непокорою, відповідальність за яку передбачено ст. 185 КУпАП, є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обовязків у зв'язку з його участю в охороні громадського порядку або виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно рапорту інспектора 3 батальйону, 6 роти УПП в Дніпропетровській області Ковбачюк від 18 січня 2018 року, ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного спяніння та поводився агресивно. Ними було запропоновано взяти свої речі та покинути дане приміщення. На неодноразові законні вимоги даний громадянин не реагував та не виконував їх.

Відповідно до пояснень ОСОБА_3 її цивільний чоловік, який проживає з нею разом, вчинив відносно неї та її неповнолітнього сина насильство в сімї.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 та її неповнолітнім сином.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ч.ч.1,6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: особи, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, за умови спільного проживання, а також на субєктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином, вимоги про залишення приміщення не гуртуються на Законі, тому не можуть визнаватися законними вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставиною відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, і згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Некрасов