АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4614/17Суддя 1 інстанції Вікторович Н. Ю.
Номер провадження 33/774/40/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження, с. Петриківка, Петриківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

За участю:

Правопорушника ОСОБА_2

Потерпілої ОСОБА_3

Потерпілої ОСОБА_4

Представника потерпілих ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА :

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, громадянин ОСОБА_2, 10 жовтня 2017 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин, перебуваючи на території 95-ї гімназії, розташованої по вулиці Соборності, 20а, на території Металургійного району в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, образливо чіплявся до вчителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим вчинив дрібне хуліганство.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 18 січня 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

При цьому, ОСОБА_2 вважає, що протокол серії ГП 338641 від 19.10.2017 року складено щодо нього з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме: обставини події, викладені в протоколі, не відповідають дійсним обставинам; вказана в протоколі адреса реєстрації ОСОБА_2 не відповідає інформації з його паспорта; протокол складено лише через дев'ять днів після події, обставини якої викладені в ньому; в протоколі не вказані прізвища та адреси жодних свідків та немає їх підписів.

Також звертає увагу на те, що про призначення розгляду справи в суді, йому було повідомлено не за три доби, а у вечері напередодні слухання справи, а саме під час його ознайомлення з протоколом та одночасно прийняття його письмових пояснень майором поліції ОСОБА_6 .

Окрім того, вказує на те, що судом не зважаючи на клопотання ОСОБА_2 не було взято в якості доказів пояснення працівників полції та відеозапис з нагрудних камер патрульних поліцейських, які прибули в той день на місце події.

ОСОБА_2 також зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які були допитані в судовому засіданні, мають неправдивий та упереджений характер, так як, вони не пояснили факт пропажі дитини з уроку фізкультури, але в письмових поясненнях вони вказували, що його донька самовільно покинула урок, та не реагувала на зауваження вчителя.

Пояснення допитаного в суді першої інстанції, майора поліції ОСОБА_6 є суб'єктивними, оскільки він складав протокол 19.10.2017 року, а про події які сталися 10.10.2017 року, були йому відомі лише зі слів ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Також ОСОБА_2 звертає увагу на те, що всі надані ним клопотання судом під час розгляду справи не досліджувались та не вивчались, чим були порушені його права на захист та права на доведення відсутності його вини.

ОСОБА_2 зауважує на те, що в порушення його прав судове засідання проводилось без фіксування судового засідання, суд першої інстанції не роз'яснив йому його права, не надав можливості скористатися правовою допомогою.

05 лютого 2018 року представником потерпілих ОСОБА_5 були надані заперечення на апеляційну скаргу, в якій він просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2, а постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2018 року залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги, підтвердив доводи викладені в ній та просив її задовольнити, із запереченням на апеляційну скаргу представника потерпілих не погоджувався.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпілі, їх представник, кожен окремо заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, та підтримали заперечення на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону.

Так, судом першої інстанції була надана неправильна юридична оцінка фактичним даним, які містяться в матеріалах справи, та які були предметом розгляду в суді першої інстанції, що потягло за собою необґрунтоване притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі вчинення дрібного хуліганства, яке полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних речей, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Таким чином, об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об'єктивна сторона цього правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Як встановлено апеляційним переглядом, суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з'ясував фактичні обставини справи, оскільки викладені судом в постанові висновки про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не вмотивовані належним чином та не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах цієї справи.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що визнаючи ОСОБА_2 винним та притягуючи його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, як на доказ вини ОСОБА_2, суд послався лише на протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 338641 від 19 жовтня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 перебуваючи на території 95-ї гімназії, розташованої по вулиці Соборності, 20 а, на території Металургійного району в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, образливо чіплявся до вчителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим вчинив дрібне хуліганство, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП; поясненнями потерпілої ОСОБА_4, яка підтвердила покази надані свідком ОСОБА_3, а також суду пояснила, що донька ОСОБА_2 є вибагливою дитиною, постійно грає на уроках в телефонні, ОСОБА_2 влаштував також скандал і в неї в кабінеті, ображав її, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, поводив себе агрессивно; поясненнями потерпілої ОСОБА_3, яка суду пояснила, що 10 жовтня 2017 року, в приміщенні спортивного залу Криворізької гімназії №95, в котрій вона займає посаду викладача фізичної культури, між нею та громадянином ОСОБА_2 виник конфлікт, під час якого останній, в присутності дітей, оскільки на той час йшов урок, почав кричати на неї, ображати, звинувачувати в тому, що через те, що вона нібито вигнала його доньку з уроку, та зникла, і її місце перебування не відоме. Однак, доньку ОСОБА_2 вона з уроку не виганяла, а остання покинула його самовільно попри її вимогу залишитися на уроці, та не приймати у ньому участі, оскільки у неї було відсутнє спортивне взуття, що є обов'язковою умовою перебування на уроці фізичного виховання. Вказувала на те, що донька ОСОБА_2 постійно приходила на уроки фізичного виховання неналежно одягнута, на зауваження вчителя ніколи не реагувала. Урок було зірвано, та після виниклого конфлікту їй викликали швидку медичну допомогу в силу її поганого самопочуття; поясненнями працівника ДОП СП Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_6 також надав пояснення по суті справи, вказував на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП складався ним, підтвердив обставини, викладені у ньому.

При цьому, поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_2 своєї провини у вчиненому не визнав, в письмових поясненнях від 19 жовтня 2017 року виклав свою версію подій, посилаючись на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтвердили при апеляційному розгляді, що конфлікт між ОСОБА_2 та вчителем фізкультури триває вже понад рік, та 10 жовтня 2017 року ОСОБА_2 прийшов до гімназії, щоб з'ясувати причини з яких, його доньку ОСОБА_8 вигнали з уроку фізичної культури.

Відповідно до відповіді начальника управління освіти і науки виконкому Криворізької міської ради від 08.12.2017 року за вих. № 3211 вчителю ОСОБА_3 було оголошено догану (наказ КГ № 95 від 31.10.2017 року № 79-к/тм) (а.с. 61)

Однак, судом не було надано даним обставинам ніякої оцінки та не прийнято до уваги та не зазначено в постанові, які дії буркова Ю.Г. на думку суду свідчать про порушення громадського порядку.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неповноти з'ясуванням обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, та, у зв'язку з цим, порушенням норм матеріального та процесуального права, й вважає висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки ним здійснено без належної оцінки доказів, які до того ж мають суперечності.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б безумовно підтверджували відповідність дій ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що протокол серії ГП 338641 від 19.10.2017 року складено щодо нього з порушенням вимог ст. 256 КУпАП заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища,адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено суть адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП (чи було порушено громадський порядок і спокій громадян). При цьому в протоколі не вказано, які саме матеріали до нього додаються та хто є свідками правопорушення.

Суд першої інстанції не звернув уваги на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, в якому не викладено всіх обставин, в тому числі всіх ознак об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, встановив на власний розсуд викладені у постанові обставини, вийшовши за межі встановлених у протоколі обставин, не звернувши уваги на те, чи був спрямованим умисел ОСОБА_2 саме на порушення громадського порядку та не зазначив в постанові чи було діями ОСОБА_2 порушено громадський порядок і в чому полягало таке порушення, у зв'язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно із положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, в частині встановлення вини ОСОБА_2 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність його за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, встановлено, що справу суд першої інстанції, розглянув з недотриманням вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази наявні у справі ретельно не були перевірені, відповідно до ст. 252 КУпАП, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов хибного висновку, визнавши доведеною провину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки не встановлено достовірно факт вчинення саме дрібного хуліганства, що виключає його адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією.

За таких обставин, суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, а постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року скасувати із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року - задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, - скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун