Справа № 524/8941/17
Провадження 3/524/242/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі головуючого судді : Олейнікової Г.М.

при секретарі Хімяк І.М.

за участю прокурора Романова Я.В

захисника ОСОБА_1

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області адміністративний матеріал, який поступив з Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, пенсіонера,учасника АТО , проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного 23 листопада 2017 року старшим опероуповноваженим міжрайонного відділу № 2 (м. Кременчук),УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ НП України, капітаном поліції ОСОБА_3, зазначено , що ОСОБА_2, обіймаючи з 10.03.2016 по 30.06.2017 року посаду директора департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» - державним службовцем, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ст. 45 «Подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подав декларацію перед звільненням.

Встановлено, що розпорядженням міського голови виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_4 № 92-КВ від 10.03.2016 «Про призначення на посаду ОСОБА_2Ю.» згідно якого ОСОБА_2 призначено на посаду тимчасово виконуючого обовязки директора департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області та присвоєно йому 11 (одинадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування, в межах 5 категорії посад.

10.03.2016 року ОСОБА_2 доведено попередження про обмеження, повязані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби та розяснено статті 22,23,25,26,27,45,65 Закону України «Про запобігання корупції», про що ОСОБА_2 поставив свій підпис на вказаному попередженні.

10.03.2016 році ОСОБА_2 прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування, про що поставив свій підпис.

Розпорядженням міського голови виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_4 № 240-КВ від 29.06.2017 «Про звільнення ОСОБА_2Ю.» за згодою сторін 30.06.2017 року звільнено з посади директора департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_2.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року за № 3 (із змінами, внесеними рішенням Національного агентства від 06.09.2016 року № 18, від 30.09.2016 року № 57 та від 03.11.2016 № 106) «Розяснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» розяснює субєктам декларування, що декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення.

Декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким субєктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»;

Якщо субєкт декларування звільняється або іншим чином припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, до подання ним щорічної декларації за попередній рік (наприклад, 15 січня 2017 року), то йому рекомендується подавати щорічну декларацію за попередній рік (2016 рік) та окрему декларацію з 1 січня 2017 року до 14 січня 2017 року включно, тобто період який не був охоплений раніше поданими деклараціями. Це зумовлено тим, що за різний звітний період (наприклад, 2016 та 2017 роки) застосовуються різні розміри мінімальної заробітної плати .

Таким чином, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді директора департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, будучи субєктом декларування, відповідно до підпункту «в», п. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи державним службовцем, був зобовязаний подати декларацію перед звільненням за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Слід зазначити, що ОСОБА_2, був завчасно ознайомлений із нормами чинного законодавства щодо недопущення корупційних проявів, в яких також наголошувалося та розяснювалося щодо термінів та своєчасності подання декларації відповідно до ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" та вимоги інших нормативно-правових актів з питань запобігання корупції, а також про відповідальність, передбачену за неподання, несвоєчасне подання та внесення недостовірних відомостей до електронної декларації.

Отже, ОСОБА_2 достовірно знав вимоги антикорупційного законодавства та інших нормативо правових актів , в тому числі щодо фінансового контролю, а також усвідомлював про можливу кримінальну чи адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання декларації за 2016 рік та декларації перед звільненням.

Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.03.2017 № 93-05/4886 дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування »(далі - Реєстр) співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до реєстру.

Відповідно ч.1 ст.4 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентства з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Однак, згідно інформації, яка розміщена на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію перед звільненням о 17 годині 51 хвилині 11.07.2017 року, тобто несвоєчасно.

Згідно листа Національного агентства з питань" запобігання корупції №93-05/36368/17 від 12.10.2017 року ОСОБА_2 22.03.2017 року подав щорічну декларацію за 2016 рік, та наступного разу зайшов до реєстру 07.07.2017 року , 10.07.2017 року та 11.07.2017 року подав декларацію перед звільненням. Таким чином спроб зайти до реєстру та подати декларацію перед звільненням у період часу з 30.06.2017 року по 07.07.2017 року ОСОБА_2 не здійснював.

ОСОБА_2 мав можливість своєчасно, тобто в установлений законом термін, подати електронну декларацію перед звільненням, перевірити її фактичну наявність у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Таким чином, ОСОБА_2 обіймаючи посаду директора департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»-державним службовцем, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ст. 45 «Подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію перед звільненням о 17 год. 51 хв. 11.07.2017 року, тобто після встановленого терміну декларування (30.06.2017 року), чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визначене, як малозначне.

Склад правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов'язкового елементу об'єктивної сторони, в той час як обов'язковим елементом обєктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Датою вчинення адміністративного правопорушення повязаного з корупцією слід вважати дату граничного терміну подачі декларації перед звільненням, а саме 01.07.2017 року.

Датою виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, слід вважати 23.11.2017 року - дату складення протоколу.

Місцем скоєння адміністративного правопорушення повязаного з корупцією вважати місце проживання ОСОБА_2 - Полтавська область, м. Кременчук, провулок Гомельський 13.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав, від дачі поясненнь по справі відмовився , на питання суду пояснив , що 30.06.2017 року його звільнено з посади директора департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, звільнення відбулось за згодою сторін , але заяву про звільнення він написав за проханням міського голови ОСОБА_4 , звільнили його у п,ятницю , 30.06.2017 року , увечері , потім він на протязі тижня звертався за довідками в Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці , про розмір його пенсії та до 3-ої міської лікарні м. Кременчука , де працює його дружина , ОСОБА_5 , про розмір її заробітної плати , так як хотів зазначити у декларації правдиві та достовірні відомості , а як каже прокурор про той факт що треба було зазначити відомості , а потім внести виправлення , то він з цим не погоджується , так як вважає , що він би вніс неправдиві відомості , а не допустив помилки . Також він акцентує увагу суду на тому , що ч.2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції " не визначений кінцевий термін подання декларації про припиненні діяльності , тому він вважає , що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення , передбачений ст. 172-6 ч.1 КУпАП . Також йому невідомо , коли і ким робились виправлення у протоколі про адміністартвне правопорушення , у даті його звільнення з посади , оскільки у копії протоколу про адміністративне правопорушення, який йому був вручений зазначено , що він був звільнений 30.07.2017 року , тобто тоді взагалі в його діях немає складу адміністративного правопорушення , так як він декларацію подав 11.07.2017 року . Дійсно він заходив до реєстру декларацій 07.07.2017 року та 10.07.2017 року , але не зміг внсети відомості , так як були технічні збої у роботі реєстру.

Прокурор в судових дебатах пояснив, що вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст.172-6 КпАП України, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення та приєднаними до матеріалів справи, а тому просить притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій із накладенням стягнення у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд заслухавши доводи прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно ст.1 Закону України « Про запобігання корупції», правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

На аркуші справи 13 є розпорядження міського голови Кременчуцької міської ради №92-КВ від 10.03.2016 року "Про призначення на посаду ОСОБА_2Ю." де зазначено , що ОСОБА_2 було тимчасово призначено на посаду директора департамента праці , соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з 10.03.2016 року.

Із розпорядження №240-КВ від 29.06.2017 року "Про звільнення ОСОБА_2Ю." ( а.с. 18) убачається , що ОСОБА_2 , директора депараменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області було звільнено із займаної посади 30.06.2017 року за згодою сторін , відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України .

Тобто , згідно вимог ст. 3 ч. 2 п. 1 Закону України "Про запобігання корупції" ОСОБА_2 В.Ю. є суб'єктом , на якого поширюється дія цього Закону, так як у період з 10.03.2016 року по 30.06.2017 року був посадовою особою місцевого самоврядування.

Диспозицією ст.. 172-6 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об'єктивною стороною вищевказаного адміністративного правопорушення, яка має активну форму прояву , є несвоєчасне подання без поважних причин декларації.

Також , слід зазначити , що диспозиція ст. 172-6 ч.1 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно- правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно- правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Крім того, в ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим, у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін законодавцем не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання, а тому доводи ОСОБА_2 в його поясненнях суд вважає обґрунтованими.

Суд вважає , що посилання посадової особи у протоколі про адміністративне правопорушення , який був складений відносно ОСОБА_2 за ст. 172-6 ч.1 КУпАП на рішення Національного агенства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року №3 ( зі змінами ) відносно "Роз,яснення щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції " не заслуговують на увагу , так як вважає суд носять не обов,язковий , а рекомендаційний характер і відповідно до вимог ст. 11 ч.1 п. 15 Закону України "Про запобігання корупції "до повноважень Національного агентства належать: надання розяснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, тобто законодавцем чітко визначено , що Національне агенство з питань запобігання корупції надає роз,яснення з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, а не роз,яснення застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції"

Крім того , при розгляді справи суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», яким визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов*язків осіб, національні органи зобов*язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, що знайшло своє відображення також у п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) де відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки". А , як вище зазначав суд , частиною 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції»не встановлений кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи, які припинили здійснення діяльності зобов'язані подати декларацію, тобто суд вважає у данному випадку особа позбавлена змоги відокремити правомірну поведінку від протиправної.

Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376 зі змінами , не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення.

У вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 маються виправлення у даті звільнення останнього з посади директора департаменту праці , соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ,яка має важливе значення для вирішення справи по суті , а саме , не зрозуміло чи 30.05.2017 року чи 30.06.2017 року ОСОБА_2 був звільнений із посади , а у примірнику протоколу про адміністративне правопорушення , який був вручений ОСОБА_2 дата звільнення його з посади зазначена 30.07.2017 року( а.с. 54-57) ,а згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд приходить до висновку , що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом по справі.

Керуючись ст.ст. 172-6 ч.1 КУпАП, ст. 1, 3 , 45 ч.1, 2 Закону України «Про запобігання корупції» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.. 172-6 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником в апеляційний суд Полтавської області ,через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: