П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2018 Справа №607/1561/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №250665 від 24 січня 2018 року, ОСОБА_1 17 січня 2018 року близько 13 години 50 хвилин, перебуваючи за місце свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2, під час якого чинила на неї моральний та психологічний тиск, погрожувала фізичною розправою.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що повністю розуміє зміст розяснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, виною себе у вчиненому правопорушенні не визнала. Пояснила, що ніякого домашнього насильства не вчиняла. Більше того, 17 січня 2018 року близько 13 години 50 хвилин за місцем її проживання її батько звинувачував її у неналежній поведінці, застосовував до неї фізичну силу, бив її по різних частинах тіла, знущався, тому саме вона в результаті цього конфлікту зазначала фізичних і моральних страждань. Стосовно матері з її боку ніяких неправомірних дій не вчинено.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в матеріалах справи містяться:

-письмові пояснення ОСОБА_2, згідно з якими 17 січня 2018 року близько 13 години 50 хвилин її чоловік викликав працівників поліції по факту скандалу і неодноразових конфліктів між ним та їх дочкою ОСОБА_1 Зокрема, їх дочка того ж дня забрала дитячі гроші з банківської картки, не давши жодних коштів на утримання своїх дітей. Дочка наркозалежна, постійно вживає наркотичні засоби і є загрозою для дітей і їхнього здоровя. ОСОБА_1 дітей не доглядає, до садка та школи їх не водить, часто не ночує вдома, залишає дітей самих без догляду;

-висновок про результати розгляду звернення ОСОБА_2 від 24 січня 2018 року, згідно з яким 17 січня 2018 року надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що її дочка неодноразово вчиняє скандали;

-рапорт працівника поліції від 17 січня 2018 року, згідно з яким 17 січня 2018 року близько 13 години 50 хвилин від ОСОБА_3 надійшло повідомлення про те, що його дочка ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння вчиняє конфлікт за адресою вул. Миру, 5/51, м. Тернопіль. На зазначене повідомлення було здійснено виїзд працівником поліції Шагей, який виявив ОСОБА_3, у якого виник конфлікт із його дочкою ОСОБА_4 З зазначеного рапорту також вбачається, що 17 січня 2018 року о 13 годині 55 хвилин надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Миру, 5/51 батько ОСОБА_1 вчиняє зі своєю дочкою бійку.

У матеріалах справи відсутні докази, які в їх сукупності та взаємозвязку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні нею 17 січня 2018 року близько 13 години 50 хвилин домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_2 Зокрема, із зібраних у справі доказів не вбачається, що внаслідок конфлікту, який виник 17 січня 2018 року близько 13 години 50 хвилин, діями ОСОБА_1 заподіяно шкоду психічному чи фізичному здоровю ОСОБА_2

Відповідно до ст. 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею домашнього насильства не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173?2 Кодексу України про адміністративні правопорушення вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 280, 283, 284, 290, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_6