Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/14/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2018 року м. Кропивницький

Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Широкоряд Р.В., за участю: ОСОБА_3, та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_4, розглянув в порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2017 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним за ч.1 ст.130, КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200.00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27 листопада 2017 року, ОСОБА_3, визнано винним в тому, що він 14.10.2017 року, близько 13-40 годині, керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Короленка, 123 з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Оцінюючи докази по справі в їх сукупності, у відповідності до вимог ст. ст. 33, 252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнув його до адміністративної відповідальності застосувавши стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200.00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом, висновком КЗ «КОНД» №499.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, просить, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження в справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляції зазначає, що судом першої інстанції були порушені його права на захист та права на справедливий суд, а безпосередньо можливість безпосередньо бути присутнім та приймати участь в розгляді його справи, оскільки його належним чином не було сповіщено про час і місце розгляду справи. Зазначені обставини позбавили можливості скаржника безпосередньо в суді довести свою непричетність до інкримінованого йому правопорушення, скористатися правом на представлення суду свідків та надання інших доказів.

Як зазначає скаржник, працівники поліції зупинили його автомобіль у звязку з тим, що їм начебто з чергової частини поступила інформація, що водій автомобіля НОМЕР_1, перебуває в стані алкогольного спяніння. На вимогу працівників поліції пройти медичний огляд як на місці, так і в медичному закладі він погодився, проте технічний засіб «Драгер», як на місці його зупинки, так і в медичному закладі з невідомих причин не спрацював. Він запропонував пройти медичний огляд за допомогою інших засобів, таких як, здачу своїх біологічних зразків (кров, сечу, слину), проте лікарем було йому в цьому відмовлено. Апелянт вважає, що не відмовлявся від медичного обстеження, а тому висновки працівника поліції та суду першої інстанції, щодо відмови ним пройти медичне обстеження не відповідають дійсності.

Заслухавши під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_3, та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_4, які підтримали апеляційні вимоги, перевіривши матеріали справи, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до переконання, що апеляційна скарга ОСОБА_3, підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження, виходячи з таких підстав.

Як зазначив ОСОБА_3, судову повістку про виклик до суду він особисто не отримував.

Як встановлено судом, в матеріалах справи знаходиться конверт із судовим викликом, адресовані ОСОБА_3, проте який повернувся до суду без вручення його адресату (а.с.13).

Суд, розглядаючи справу по суті в своєму рішенні не навів причини неявки ОСОБА_3, до суду, та можливості розгляду справи без його участі, не маючи даних про повідомлення його належним чином, при тому, що в поясненні ОСОБА_3, останній записав свій номер мобільного телефону (а.с.7), що в даному випадку не було використано судом першої інстанції для повідомлення особи про час і місце розгляду справи, шляхом направлення SMS повідомлення.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.268, ч.1 ст.277-2, п.2 ч.1 ст.278 КУпАП, розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, не повідомивши останнього про час і місце розгляду справи, чим порушив його право на захист.

Щодо фактичних обставин, оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд приходить до наступного.

Так, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом та висновком КЗ «КОНД» №499.

Даючи пояснення суду, ОСОБА_3, пояснив, що під час його зупинки працівниками поліції, він був дуже стомлений, оскільки їхав з тренування. На пропозицію працівників поліції продути алкотестер, він погодився та намагався виконати всі їх вимоги, проте чому алкотестер не показав результатів, йому невідомо. Так само він намагався продути алкотестер і в медичному закладі, що підтверджується відеозаписом. Після невдалої спроби пройти медичний огляд за допомогою спеціального приладу, він запропонував лікарю провести медичне обстеження в будь який інший спосіб, проте лікар відмовив йому.

В досліджених відеозаписах, що знаходиться в матеріалах справи, чітко видно, що ОСОБА_3, на пропозицію працівників поліції намагається продувати алкотестер «Драгер», а коли той не спрацював, просить його продути повторно, проте працівники поліції констатували, що ОСОБА_3., в такий спосіб відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

В подальшому, що також зафіксовано працівниками поліції на відео регістратор, ОСОБА_3, намагався продути алкотестер в медичному закладі, проте даний прилад також не показав будь яких результатів. Причому, даний медичний огляд стосовно ОСОБА_5, проводив не лікар, який в подальшому проводив огляд ОСОБА_3, та складав медичний висновок, а невідома особа жіночої статі.

Зазначені відеоматеріали ніяким чином не доводять факту відмови ОСОБА_3, від медичного огляду, а навпаки підтверджують його бажання це зробити.

В подальшому, як видно із відеозапису, лікар нарколог, в присутності працівників поліції в повному обсязі здійснив медичний огляд ОСОБА_3, а саме таких медичних маніпуляцій, як: безпосереднє спілкування, рух освідуваної особи по прямій смузі, поза «Ромберга», що на переконання суду вже дає можливість лікарю визначитися із станом особи, що обстежується, де ОСОБА_3, в свою чергу беззаперечно виконав всі вказівки лікаря, та більш того, в подальшому сам пропонував здати будь які біологічні зразки для проведення їх дослідження.

Так, відповідно до порядку проведення медичного огляду ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров.

Виходячи з наведеного апеляційний суд переконаний, що лікар нарколог, який проводив медичний огляд ОСОБА_3, фактично провів зазначений огляд, та мав можливість за результатами такого обстеження зробити відповідний висновок.

Між тим, лікар в своєму висновку безпідставно зазначив, що висновок зробити неможливо, у звязку з відвертим саботажем підзвітної особи.

Дане твердження лікаря повністю суперечить та не відповідає фактичним обставинам справи, а тому висновок про результати медичного огляду стосовно ОСОБА_3, №499 є не належним доказом, а тому не може братися судом до уваги.

Під час апеляційного розгляду справи, встановлено, що ОСОБА_3, від медичного огляду на встановлення стану алкогольного спяніння не відмовлявся, та більш того в повному обсязі його пройшов, проте даний огляд належним чином не був зафіксований, та не оцінений лікарем.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що матеріали адміністративної справи були складені з порушенням вимог законодавства, та з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, не доводять вини ОСОБА_3, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції, розглядаючи адміністративну справу, на зазначені обставини не звернув уваги, розглянув справу формально, не вживши належних заходів про виклик в судове засідання особи, що притягається до відповідальності.

Таким чином, дослідивши матеріали адміністративної справи в їх сукупності, зваживши доводи апеляції, апеляційний суд встановив, що за встановлених обставин, в діях ОСОБА_3, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляція ОСОБА_3, підлягає задоволенню, постанова Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27 листопада 2017 року, стосовно ОСОБА_3, підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3, визнано винним за ч.1 ст.130, КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200.00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - скасувати, провадження в справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідає оригіналу:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2