АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/2/18 Головуючий у першій інстанції: Дяченко І.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Коваленко В.Д.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2018 року апеляційний суд Дніпропетровської області в особі судді Коваленко В.Д., за участю: скаржника ОСОБА_3, його адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

В С Т А Н О В И В :

Районним судом ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він о 23-55 год. 24.01.2017 року в м. Дніпро по пр. Слобожанський, 93, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, порушення координації рухів, збільшення зіниць очей, що не реагують на світло). Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, та апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, закрити провадження по справі.

Строк на апеляційне оскарження вважає пропущеним з поважних причин, оскільки його не було повідомлено про час та місце слухання справи, а постанову отримав лише 01 вересня 2017 року.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду, на його думку, є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні були допущені суттєві порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд необґрунтовано не викликав та не допитав в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки їх письмові пояснення, які суд прийняв до уваги при винесенні рішення, могли ґрунтуватися на припущеннях.

Вважає, що суд не прийняв до уваги той факт, що співробітник поліції порушив його права як водія, оскільки зупинив його без причини та законних підстав.

Зазначає, що працівником поліції його було зупинено о 23.55 годині, а пройти медичний огляд на стан сп'яніння, від якого він відмовився, йому в порушення вимог інструкції було запропоновано о 03.55 годині.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, вислухавши думку ОСОБА_3 та його адвокатів, які прохали задовольнити апеляційну скаргу, постанову скасувати, а провадження закрити за відсутності в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, допитавши свідків, дослідивши документи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення є законним, з наступних підстав.

Насамперед вважаю за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження, оскільки в ході перевірки матеріалів встановлено, що він дійсно не був повідомлений про час та дату слухання справи, не був присутнім в судовому засіданні та отримав копію постанови лише 01.09.2017 року, та 08.09.2017 року подав апеляційну скаргу. Також при вирішенні даного клопотання виходжу з вимог Закону щодо надання особі реальної можливості доступу до правосуддя та захисту своїх прав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані належним чином.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_3 у скоєному вірно встановлена даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №100782 від 25.01.2017 року, в якому вказано про те, що о 23-55 год. 24.01.2017 року в м. Дніпро по пр. Слобожанський, 93, він керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, порушення координації рухів, збільшення зіниць очей, що не реагують на світло).Його вину встановлено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, рапортами інспекторів поліції ОСОБА_9, ОСОБА_10

В апеляційному суді було ретельно перевірено доводи скаржника, та його адвокатів про необгрунованість, на їх думку, притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУПАП.

Будучи допитаним в апеляційному суді ОСОБА_3 підтримав подану апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи, та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі. Вказаної думки були і його адвокати. Зазначив, що фари на його автомобілі були ввімкненні, у працівників поліції не було підстав для його зупинки, що з ним працівники поліції поводились з перевищенням службових обов'язків, права йому не зачитували, безпідставно доставили в райвідділ поліції, та необґрунтовано склали протокол про те, що він перебував у стані наркотичного сп'яніння.

Але, ці доводи ОСОБА_3 спростовані поясненнями в апеляційному суді свідком ОСОБА_9 про те, що 24.01.2017 року автомобіль НОМЕР_1, під керуванням, як з'ясувалось пізніше водія ОСОБА_3 рухався без ввімкнених фар, у зв'язку з чим був ним, як працівником поліції, зупинений. На неодноразові вимоги надати водійське посвідчення, ОСОБА_3 відмовився та закрився в своєму авто. Коли нарешті від нього домоглися відкрити двері, то він поводився агресивно, був у дуже збудженому стані, та був незгоден з тим, що його зупинили, та виявив непокору. На допомогу було викликано додатковий патруль поліції. В зв'язку з цим, як пояснив далі ОСОБА_9 на ОСОБА_3 на місці було складено адмінпротокол за керування транспортним засобом без ввімкнення ближнього світла фар в темну пору доби, за ч.1 ст.126 КУПАП. Остільки він не заспокоювався, то ОСОБА_3 було доставлено до райвідділку поліції, де в ході бесіди було виявлено наявність ознак наркотичного сп'яніння: порушення мови, порушення координації рухів, збільшення зіниць очей, які не реагували на світло, та у зв'язку з відмовою ОСОБА_3 пройти медогляд, на нього і було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУПАП.

ОСОБА_9 також пояснив, що працівники поліції діяли в межах наданих повноважень, не перевищували їх, та не погодився з твердженням ОСОБА_3 про неправомірність їх дій.

Свідок ОСОБА_11 надав в апеляційному суді аналогічні пояснення, остільки спільно зі ОСОБА_9 здійснювали патрулювання, а також зауважив, що ОСОБА_3 поводив себе неадекватно, сидів за кермом авто роззутим, у літніх капцях, відмовлявся надавати посвідчення, відмовлявся проходити огляд.

Свідок ОСОБА_12 в апеляційному суді пояснив, що він з командиром роти прибули за викликом колег поліцейських опівночі з 24 на 25. 01.2017 року до пр. Слобожанський, 93, та побачили, що поведінка водія ОСОБА_3 була неадекватною, він нервував, кричав, відмовлявся надати посвідчення, вимагав від поліцейських довести правомірність його зупинки. Командир роти зачитав йому права, але він не заспокоювався. Тоді було прийнято рішення доставити ОСОБА_3 до райвідділку, де було в ході бесіди з'ясовано, що у нього є наявними ознаки наркотичного сп'яніння. Свідок особисто бачив, що зіниці ОСОБА_3 не реагували на світло. Але ОСОБА_3 з цим був не згоден, та в присутності 2 свідків категорично відмовився від проходження медогляду. В зв'язку з відмовою, відносно нього і було складено протокол по ст.130 ч.1 КУпАП.

Будь-яких підстав не довіряти поясненням вказаних свідків, - не вбачаю, оскільки вони узгоджуються між собою, як в цілому, так і в деталях.

Поясненнями вказаних свідків підтверджено наявність в діях ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, остільки він, на неодноразові вимоги працівників поліції відмовився від проходження медогляду на стан сп'яніння.

Доводи ОСОБА_3 про порушення положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного, чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», стосовно того, що йому було запропоновано пройти медичний огляд зі спливом 2 годин, не можуть бути підставою для виправдання скаржника, остільки після зупинки ОСОБА_3, він досить тривалий час не виходив з машини, сперечався з поліцейськими, потім відносно нього на місці, було складено протокол за ч.1 ст.126 КУПАП, на що також було затрачено певний час, та лише після цього, його було доставлено до райвідділку і лише там, було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння та складено адміністративний протокол, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з його відмовою пройти медогляд.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, про недоведеність його вини, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що суд однобічно, неповно розглянув справу, також не знайшли свого підтвердження при перегляді матеріалів. Не знайшли свого підтвердження і доводи ОСОБА_3 про перевищення працівниками поліції службових обов'язків, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в райвідділку поліції.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційному суді, про зацікавленість працівників поліції в результатах розгляду даної справи не на його користь - є такими, що не відповідають дійсності.

Перевіркою встановлено, що протокол був складений працівниками поліції з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, що вбачається з його змісту.

Як видно зі змісту постанови суду, вона є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Суттєвих порушень норм процесуального або матеріального права, які б вплинули на правильність висновків суду, або б давали суду підстави для скасування постанови суду, під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення даної апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області В.Д. Коваленко