Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/129/18 Головуючий в 1-й інстанції - Федоренко О.І.
Єдиний унікальний № 332/3131/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Курінного О.І. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_3, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та закрито провадження по справі, звільнивши ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Як зазначено в постанові, 03.07.2017 року о 19-00 годині, ОСОБА_3 в м. Запоріжжі по вул. Сікорського, керував автомобілем ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КУ «ЗОБСМЕ» ЗОР, висновок № 2428 М. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

25.01.2018 року адвокат Курінний О.І. в інтересах ОСОБА_3 надіслав апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не був повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи у його відношенні. Копія постанови ні ОСОБА_3, ні адвокату не направлялась. Про наявність постанови суду стало відомо у результаті надання відповіді від 12.01.2018 року на адвокатський запит.

По суті скарги просить постанову районного суду скасувати.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення адвокату Курінному О.І. в інтересах ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 19.12.2017 року, з огляду на наступне.

Відповідно до норм, викладених у статті 289, частині 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Однак, адвокат Курінний О.І. апеляційну скаргу на постанову судді від 19.12.2017 року подав лише 25.01.2018 року (згідно поштового штампу на конверті), тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження (кінцевий строк подачі скарги припадав на 29.12.2018 року).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 судом двічі направлялися повістки, однак вони були повернуті без вручення адресату з позначкою «за закінченням терміну зберігання», оскільки ОСОБА_3 не з'являвся на пошту за їх отриманням (а.с. 37-41). Крім того, в матеріалах провадження міститься копія постанови про закриття кримінального провадження від 13.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в якій, зокрема, прийнято рішення про направлення матеріалів кримінального провадження до УПП м. Запоріжжя для вирішення питання про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 КУпАП. Також в матеріалах справи наявний DVD-R диск, на якому зафіксований момент відмови ОСОБА_3 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 076974 від 24.10.2017 року (а.с. 36). Таким чином, ОСОБА_3 був обізнаний про те, що в Заводському районному суді м. Запоріжжя буде розглядатися справа відносно нього. На переконання суду апеляційної інстанції, поведінка ОСОБА_3 свідчить про його намагання уникнути відповідальності за скоєне. Останній мав об'єктивну можливість як особисто приймати участь при розгляді справи, так і оскаржити постанову у передбачений законом строк, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Виходячи із системного аналізу норм права, права захисника є похідними від прав особи, захист якої він здійснює. А тому, посилання адвоката на той факт, що про оскаржувану постанову ОСОБА_3 не було відомо, на строки апеляційного оскарження не впливає і саме по собі не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Інші докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення адвокату Курінному О.І. строку на апеляційне оскарження постанови судді від 19.12.2017 року стосовно ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити адвокату Курінному О.І. в інтересах ОСОБА_3 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_3, у зв'язку з чим повернути йому апеляційну скаргу.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін