П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2018 Справа №607/16940/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від головного управління ДФС у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, головного бухгалтера Тернопільського національного педагогічного університету, одружений, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №470020 від 21.12.2017 року ОСОБА_2, будучи головним бухгалтером ТНПУ не утримав та не перерахував податок із фізичних осіб з виплачених доходів ФОП СПД, чим порушив вимоги п. 167.1, 168.1.1, 168.1.4, пп. «а», п.171.2, пп. «а» п.176.2, п.177.8 Податкового Кодексу України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 просить закрити провадження по справі. Зазначив, що на момент перевірки він не міг знайти папки із документами щодо ФОП ОСОБА_3, однак через декілька днів папка знайшлася, та в ній були наявні докази повідомлення ДФС про розрахунки із ФОП ОСОБА_3 та наявні його документи про право на зайняття підприємницькою діяльністю, а тому ТНПУ не повинен був стягувати податок із доходів фізичних осіб, оскільки такий податок ОСОБА_3 сплачує самостійно, як субєкт підприємницької діяльності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Також, із змісту ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який надійшов на розгляд судді не зазначено його суть, тобто суми не утриманих та не перерахованих коштів податку із фізичних осіб, період, за який такі суми повинні були нараховуватися, коли вказані кошти мали нараховуватися та виплачуватися, та суми виплачених коштів якому підприємцю повинні оподатковуватися, інші обставини, які мають значення.

Зазначення вказаних обставин в акті за результатами податкової перевірки ТНПУ, суддя не бере до уваги, оскільки акт перевірки не є складовою протоколу про адміністративне правопорушення, а є одним із доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, формою ж предявлення обвинувачення по справі про притягнення до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення.

Тому такий протокол не може братися до уваги суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, стаття 163-4 КУпАП передбачає відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Відповідно пп.165.1.36 ст.165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу.

Водночас згідно з п. 177.8 ст. 177 Податкового кодексу під час нарахування (виплати) фізичній особі підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності у межах обраних видів такої діяльності, якщо фізичною особою підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документа, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як субєкта підприємницької діяльності, податкові агенти не утримують ПДФО у джерела виплати.

При цьому сума винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) на користь таких фізичних осіб підприємців, відображається у податковому розрахунку (форма № 1ДФ) за ознакою доходу «157».

ОСОБА_4С, зареєстрований як фізична особа-підприємець 22.10.2001 року, про що свідчить виписка є ЄДРЮОФОП.

Як видно із свідоцтва платника єдиного податку серії А №211121 від 25 травня 2012 року ОСОБА_4 перебуває на спрощеній системі оподаткування, ставка єдиного податку 20%, 2 група.

Відповідно до податкового рахунку сум доходу, нарахованого(сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з нього податку за 4 квартал 2015 року, який отриманий в електронній формі Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС 03.02.2016 року в 14:33:17, сума коштів 45321 виплачена ФОП ОСОБА_4 включена у вказане повідомлення.

Таким чином ОСОБА_2, як головний бухгалтер ТНПУ, не зобовязаний був утримати та перерахувати податок із фізичних осіб з виплачених доходів ФОП СПД ОСОБА_4, який перебуває на спрощеній системі оподаткування та отримав вказані суми в результаті здійснення підприємницької діяльності.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому справу щодо нього слід закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 164, 247, 251, 254, 256, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП закрити, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_5