АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/3397/18Суддя 1 інстанції Чернова Н. В.
Номер провадження 33/774/207/К/18Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ш. «Фрунзе», гірник, який мешкає за адресою: вул. Сагайдачного, 74, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 352 гривні 40 копійок.

За участю:

Захисника ОСОБА_3

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 22 травня 2018 року о 18 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, по вул. Світлогірська, біля е/о 185, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер Алкотестер», в присутності свідків, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі 0,72 %.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_2 26 липня 2018 року подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної ОСОБА_2 зазначає що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за його відсутності, неправильно оцінив докази по справі та безпідставно врахував неналежні та недопустимі докази, не перевірив порядок використання відповідного приладу Drager Alkotest.

Окрім того, вказує на те, що він скористався своїм правом та пройшов медичне обстеження, що підтверджується медичним висновком від 23.05.2018 року № 1028.

В судове засідання ОСОБА_2 будучи належним чином сповіщений про день та час розгляду справи не зявився, беручи до уваги заяву, яка надійшла на адресу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року, щодо розгляду адміністративної справи без його участі, оскільки перебуватиме за межами міста.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3О, який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягав на їх задоволенні.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №114676 від 22.05.2018 року; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тесту «Драгер» № 226 від 22.05.2018 року, відповідно якого результат тесту 0,72%., рапортом інспектора роти №2 батальйону № 3 УПП у м. Кривий Ріг капрала поліції ОСОБА_4, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Даючи оцінку вищевказаним доказам, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.9. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Доводи ОСОБА_2 щодо розгляду справи за його відсутності, порушення його прав судом, не заслуговують на увагу у звязку з тим, що він був належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 10 - 12).

Окрім того, ОСОБА_2 неодноразово звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи (а.с. 13, 14) у звязку з тим, що він перебуває на лікарняному, а також що його захисник знаходиться у відпустці. Однак, ОСОБА_2 не надав суду першої інстанції документів на підтвердження того, що він знаходився на лікарняному та документів на підтвердження того, що ним було укладена угода з захисником на надання правової допомоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що неявка ОСОБА_2 в суд та його клопотання про відкладення розгляду справи направлені на затягування розгляду справи з метою уникнення його від відповідальності за статтею 130 КУпАП шляхом очікування спливу передбаченого статтею 38 КУпАП тримісячного строку після вчинення правопорушення, після якого на правопорушника не може бути накладено адміністративне стягнення. Адже, розгляд справи декілька разів відкладався за його клопотаннями.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, щопротокол про адміністративне правопорушення серії БД № 114676 від 22 травня 2018 року не може бути допустимим доказом на підтвердження його вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки складений з грубим порушенням норм чинного законодавства, а саме: працівник поліції не надав сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки такий огляд був проведений працівниками поліції у відповідності до законодавчих вимог, регламентуючих порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В суді апеляційної інстанції, під час підготовки справи до розгляду, досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який достатньо повно відображає всі події, а саме, що 22.05.2018 року ОСОБА_2 добровільно пройшов огляд на стан спяніння у присутності двох свідків, від проходження огляду за допомогою газоаналізатору на місці події не відмовлявся, результати огляду ОСОБА_2 не оспорював, а поставив свій підпис в акті та квитанції, будь-яких зауважень щодо сертифікації прибору не заявляв, документів щодо сертифікації для огляду не вимагав, оскільки такі надаються на його вимогу, згідно з Інструкції від 09 листопада 2015 року №1452/735, результати огляду не оскаржував, погодився з ними, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.

Окрім того, як убачається з відеозапису бодікамери працівника поліції, ОСОБА_2 не просив у інспектора поліції надати йому для огляду сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки перед проведенням огляду та інструкції з його експлуатації.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено інспектором 2 роти батальйону № 3 УПП в м. Кривий Ріг капралом поліції ОСОБА_4 з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254256 КУпАП, й жодних підстав вважати його не допустимим доказом, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Також не знаходять свого підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині того, що він пройшов медичний огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, вказані встановлені обставини і докази в їх сукупності, які є належними і допустимими та узгоджуються з положеннями ст. 266 КУпАП, підтверджують винність ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставини якого зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 114676 від 22 травня 2018 року.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не надано.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1