Постанова

Іменем України

Справа №712/15666/17

Провадження №3/712/295/18

23 січня 2018 року, суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Бащенко С.М., за участю прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_1, а також ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судді у відставці, зареєстрованого та проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення № ГП 507751 від 16.12.2017 року, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді заступника голови Черкаського окружного адміністративного суду, будучи згідно підпункту «ґ» пункту 1 частини1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, а також відповідно до ст.1, ст. 45 та ч. 2 ст. 52 Закону субєктом декларування, примітки до ст. 172-6КУпАП субєктом правопорушення після отримання доходу у вигляді вихідної допомоги судді у звязку з відставкою на суму 100436,83 гривні, що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2017 року, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону «Про запобігання корупції», без поважних причин не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що наказом по Черкаському окружному адміністративному суду № 55-о від 11.04.2017 року, його відраховано зі штату в звязку зі звільненням з посади судді у відставку 13.04.2017 року і зокрема призначено до виплати вихідну допомогу. 13 квітня 2017 року на виконання вимог ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» ним була подана відповідна е-декларація на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за період з 01.01.2017 року по 13.04.2017 року. Наголосив, що відповідно до вимог ст.7 КУпАП застосування заходів адміністративного впливу проводиться «у точній відповідності з законом», отже притягнення до адміністративної відповідальності за аналогією неможливе. Крім того, примітка до ст.172-6 КУпАП для встановлення суб'єкта правопорушення відсилає до спеціального закону ч. 1 і ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Відповідно до вимог ч. 1 і ч. 2 ст. 45 Закону суб'єктами правопорушення є працюючі судді та судді, повноваження яких припинено. Суддів, яких звільнено, до суб'єктів правопорушення не включено, оскільки поняття «припинення повноважень судді» та «звільнення судді» не є тотожними, а закон «Про судоустрій та статус суддів» та Конституція України розмежовують різні правові підстави припинення повноважень та звільнення з настанням різних правових наслідків для судді. Підстави припинення повноважень судді передбачено ч. 7 ст. 126 Конституції України та ст. ст. 119-125 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Рішення про припинення його повноважень судді не приймалося, а його звільнено з посади судді рішенням ОСОБА_3 правосуддя 06.04.2017 року на підставі ч. 6 ст.126 Конституції України та ст.116 Закону України "Про судоустрій та статус суддів". Отже з 06.04.2017 року він не являється суб'єктом правопорушень передбачених ст.172-6 КУпАП а тому вважає, що адміністративне провадження підлягає закриттю за відсутністю події адмінправопорушення.

Крім того, обов'язок подавати декларації в порядку ст.52 Закону України "Про запобігання корупції" про зміну майнового стану покладено винятково на працюючих суддів, подання таких декларацій як звільненими суддями, так і суддями, повноваження яких припинено, вказаним законом не передбачено. Отже, з 06.04.2017 року у разі настання істотних змін у його майновому стані він не зобов'язаний подавати таку декларацію. Про це ж говорить примітка до ст.172-6 КУпАП, яка суб'єктом правопорушення встановлює лише осіб, вказаних у ч. 1 і ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" і не включає до суб'єктів осіб, вказаних у ст. 52 цього закону. Таким чином, вважає що провадження по протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає закриттю за відсутністю події правопорушення, оскільки відсутні: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторони правопорушення.

Прокурор Лисик М.А. в судовому засіданні протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП підтримав та просив притягнути останнього до адміністративної відповідальності, оскільки ним були порушені вимоги антикорупційного законодавства.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи приходжу до наступного:

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією ОСОБА_3 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції ОСОБА_3 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Так, в ч.1 ст.45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Слід зазначити, що системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України «Про державну службу» (ст. 83), Закону України «Про статус народного депутата України» (ст.4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною. Разом з тим із цього правила є винятки. Так, Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402) розрізняє терміни «звільнення» (статті 112-118) та «припинення» (статті 119-125), а отже, розмежовує їх, передбачаючи різні підстави для настання таких юридичних фактів. Наведені положення цього Закону повністю кореспондують зі ст.126 Конституції України, яка також розмежовує ці поняття. Аналогічний підхід використано законодавцем щодо припинення повноважень судді Конституційного Суду України та його звільнення (ст.149-1 Конституції України).

Так, у ч.7 ст.126 Конституції України, ст.119 Закону № 1402 зазначено, що повноваження судді припиняються виключно в разі: 1) досягнення суддею шістдесяти п'яти років; 2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; 3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; 4) смерті судді; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину. Цей перелік є вичерпним. Слід зазначити, що саме такий підхід використала ОСОБА_3 суддів України, приймаючи рішення від 15 вересня 2016 року № 54 «Щодо питання припинення повноважень суддів з визначених Законом № 1402-VIII підстав».

Крім того, слід зауважити, що виключною підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом, згідно зі ст.125 Закону № 1402, є саме припинення повноважень судді (статті 119-125). Звільнення ж судді з підстав, визначених ч.6 ст.126 Конституції України, ст.112 Закону № 1402, не є підставою для припинення трудових відносин в аспекті зазначених вище норм Конституції України та спеціального закону.

Іншими словами, беручи до уваги положення ст.7 КУпАП, згідно з якою «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом», тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень, з огляду на проведений вище аналіз, судді, які звільняються з підстав, визначених ч.6 ст.126 Конституції України, не можуть бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи той факт що ОСОБА_2, являється суддею, якого звільнено на підставі ч. 6 ст. 126 Конституції України, а тому він не може бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи викладене, адміністративне провадження відносно ОСОБА_2, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.4, 7 Закону України « Про засади запобігання та протидії корупції», Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією ОСОБА_3 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції ОСОБА_3 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», ст.172-6, п. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси С.М. Бащенко