П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,який мешкає за адресою м.Запоріжжя, вул.Карбишева 63,працює водієм «Запорізький асфальтобетонний завод»

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124,130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2017 року о 16 годині 02 хвилин ОСОБА_1по вул.Віражній в м.Запоріжжі керував автомобілем НОМЕР_1 без врахування дорожньої обстановки,не обрав безпечну швидкість руху,не впорався з керуванням,скоїв наїзд на електроопору та з*їхав у кювет, внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження,травмованих осіб немає,чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України(далі ПДР).

24.12.2017 року о 16 годині 02 хвилин ОСОБА_1по вул.Віражній в м.Запоріжжі керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп*яніння,від проходження огляду на стан сп*яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 у порушенні ПДР винуватим себе не визнав повністю.

Пояснив,що 24.12.2017 р.близько 16.00 год.він на власному автомобілі НОМЕР_1 під*їхав до магазину,що розташований поблизу від місця його мешкання,де зустрів знайомих чоловіків,випив з ними спиртного.Хтось із присутніх,хто був тверезий,запропонував йому з*їздити за покупками,на що він погодився.Ця особа сів за кермо,а ОСОБА_1на переднє сидіння пасажира зпереду,вони рушили по вул.Віражній,де водій не впорався з керуванням, скоїв наїзд на електроопору та з*їхав у кювет,після зупинки автомобіля втік,залишивши ОСОБА_1на місці події у автомобілі.Коли ОСОБА_1вилазив з автомобіля через сидіння водія,до нього під*їхав автомобіль з працівниками спецпідрозділу поліції,які запитали документи та викликали на місце ДТП патрульну поліцію.На місце ДТП прибув екіпаж патрульної поліції,ОСОБА_1пояснював,що він не керував автомобілем та не вчиняв ДТП,з цих самих підстав відмовився проходити огляд на стан сп*яніння,тому що не був водієм автомобіля.Незважаючи на його пояснення,саме відносно нього були складені протоколи про адміністративне правопорушення по ст.124,130 ч.1 КУпАП,проте ,на його думку,у працівників поліції не було для цього законних підстав.

Адвокат ОСОБА_2при розгляді справи в суді вважав,що в матеріалах відносно ОСОБА_1немає доказів,що ОСОБА_1знаходився за кермом автомобіля як учасник дорожнього руху та був водієм транспортного засобу,що на думку адвоката,є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів,суддя встановив,що винуватість ОСОБА_1А.у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ст.124 КпАП України особа несе відповідальність при вчиненні нею як учасником дорожнього руху порушення Правил дорожнього руху,що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць,залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення по ст.124 КУпАП вбачається,що 24.12.2017 р.по вул.Віражній в м.Запоріжжі автомобіль НОМЕР_1 ,який рухався по проїзній частині в напрямку автодороги Харків-Симферополь,перетнув проїзну частину зустрічного напрямку та зіткнувся з електроопором за межами проїзної частини,після чого з*їхав у кювет та зупинився.

На схемі місця ДТП,складеної у присутності ОСОБА_1та ОСОБА_3інспектором патрульної поліції ОСОБА_4,зафіксовані напрямок руху автомобіля перед ДТП,місце наїзду на перешкоду та остаточне розташування автомобіля після зіткнення за межами проїзної частини.

Оскільки схема ДТП складена безпосередньо на місці ДТП уповноваженим працівником поліції в присутності ОСОБА_1та іншої незацікавленої особи, підписана без зауважень або доповнень,в суді не оспорювалась, суддя приймає її до уваги як доказ фактичних обставин ДТП.

За змістом п.12.1 Правил дорожнього руху України,водій в залежності від дорожньої обстановки,особливостей вантажу та стану транспортного засобу повинен обирати безпечну швидкість руху.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України,безпечна швидкість це швидкість,за якої водій має можливість безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух в конкретних дорожніх умовах.

З точки зору даного положення,безпечною вважається швидкість,яка дозволяє водію у разі необхідності зупинитись перед перешкодою,безпечно об*їхати перешкоду,надати перевагу для руху іншим транспортним засобам,уникаючи небезпечних наслідків.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху України,учасники дорожнього руху зобов*язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Вимоги цього пункту означають,що знання Правил є обов*язковим для кожного учасника дорожнього руху,чітке виконання їх положень сприяє взаємній довірі та повазі,безпечному співіснуванню на дорозі всіх учасників дорожнього руху,будь-які відхилення від положень цих правил можуть привести до ДТП,заподіянню шкоди майну,здоров*ю та життю людей.

Враховуючи,що ДТП сталася лише за участю автомобіля НОМЕР_1,водій якого не впорався з керуванням через неврахування дорожньої обстановки та обрання небезпечної швидкості руху,інших даних про супутні причини ДТП не встановлено,дії водія автомобіля НОМЕР_1 з технічної точки зору не відповідають вимогам п.12.1 ПДР та перебувають в прямому причинному зв*язку з ДТП.

Вирішуючи питання про винуватість саме ОСОБА_1А.у порушенні п.12.1 ПДР як особи,що керував автомобілем НОМЕР_1 в момент ДТП,суддя враховує наступне.

Автомобіль «ЗАЗ110206» номерний знак НОМЕР_2 є власністю ОСОБА_1,що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі місця ДТП,визнано самим ОСОБА_1

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1працівнику поліції були надані посвідчення водія,документи на транспортний засіб,страховий поліс на його ім*я.

У поясненнях на місці ДТП про обставини події ОСОБА_1,як це зафіксовано на відео,долученому до справи,пояснював,що автомобілем керував не він,при цьому не назвав жодного разу особу,який,за його версією,був водієм,інших осіб,крім запрошених свідків,на місці ДТП працівниками поліції встановлено не було.

Не вказав такої особи ОСОБА_1А.і при розгляді справи в суді.

Враховуючи,що ОСОБА_1працює водієм ,йому зрозумілі наслідки притягнення до адміністративної відповідальності,обрана позиція захисту та заперечення причетності до правопорушення є логічними з метою уникнути відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Допитаний при розгляді справи в суді свідок ОСОБА_5показав,що він працює інспектором патрульної поліції УПП в м.Запоріжжі,24.12.2017 р.прибув на виклик на місце ДТП,де складав відносно ОСОБА_1протокол по ст.124 та ст.130 ч.1 КУпАП.Патрульну поліцію по рації викликав екіпаж поліції спецпризначення,який опинився на місці події одразу після ДТП,перевірив документи водія,які після прибуття передали ОСОБА_5ОСОБА_1сидів на місці водія,у нього був техпаспорт на автомобіль та водійське посвідчення, на питання про обставини події ОСОБА_1зрозумілих пояснень не давав,казав,що за кермом не їхав,хто був за кермом його автомобіля,не знає.З урахуванням явних ознак алкогольного сп*яніння,ОСОБА_1було запропоновано пройти огляд на стан сп*яніння на місці за допомогою приладу «Драгер»,який йому вручили,та у медичному закладі за направленням, проте ОСОБА_1А.в присутності двох свідків від цього відмовився.З урахуванням всіх встановлених обставин було прийнято рішення про складання відносно ОСОБА_1протоколу по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 та 130 ч.1 КУпАП,котрий відмовився від надання пояснень у самому протоколі або окремо,ледве тримався на ногах.

Свідок ОСОБА_6при розгляді справи в суді показала,що у грудні 2017 р.,дату не пам*ятає,її зупинив патрульний екіпаж поліції та запросили бути свідком,на що вона погодилась.З працівниками поліції вони прослідували по розбитого автомобіля у кюветі,де у її присутності та другого свідка чоловічої статі працівники поліції роз*яснили ОСОБА_1,який був геть п*яний,його права,запропонували пройти огляд на стан сп*яніння на місці і вручили прилад,проте ОСОБА_1це зробити відмовився,прослідувати у медичний заклад на огляд теж відмовився,документи не підписував,давати пояснення відмовився,писати їх власноруч не зміг,так як не втримував ручку у ОСОБА_1говорив,що не керував автомобілем,хто керував ,не знає.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення свідок ОСОБА_7пояснив,що 24.12.2017 р.він був присутній при тому,що ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2,на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп*янінняна місці зупинки автомобіля за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров*я відмовився.

Присутність ОСОБА_7на місці події при викладених ним обставинах підтвердили свідки ОСОБА_5,ОСОБА_8,це зафіксовано на відеозапису і не оспорювалось самим ОСОБА_1,тому свідчення ОСОБА_7приймаються до уваги не винесені постанови.

Як передбачено п.2.5»а» Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов*язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп*яніння ,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Таке положення ПДР є формою правового забезпечення працівників поліції в процесі визначення здатності водіїв здійснювати безпечне керування транспортними засобами.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи та Міністерства охорони здоров*я № 1452/735 від 09.11.2015 р.,зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.09.2015 р.за № 1413/27858 ,яка визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів та оформлення результатів такого огляду,огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів,дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Зі змісту досліджених в суді доказів вбачається,що 24.12.2017 р.на місці ДТП ОСОБА_1перебував з явними ознаками алкогольного сп*яніння, що було підставою для вимоги працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану сп*яніння на місці зупинки або у медичному закладі з оформленням відповідного направлення,на що ОСОБА_1А.у присутності двох свідків.

Зазначені обставини зафіксовані актом огляду на стан алкогольного сп*яніння з використанням спеціальних технічних засобів,згідно якого тест технічним засобом не проводився через відмову ОСОБА_1,за направленням пройти огляд на стан сп*яніння у КУ ЗОНД ОСОБА_1відмовився,про що зазначено у тексті направлення.

Доводи ОСОБА_1,що він не керував автомобілем під час ДТП та не зобов*язаний був проходити тест на стан сп*яніння,оскільки не був водієм автомобіля,жодного об*активного підтвердження не знайшли.

За обставинами справи,ОСОБА_1А.у власному автомобілі потрапив у ДТП,на місці події безпосередньо після події знаходився один,з усіма документами на транспортний засіб,з домашньою твариною,із слідами тілесних ушкоджень після наїзду автомобіля на перешкоду,особу,яка,за його версією керував автомобілем,не назвав,об*єктивнимх даних про перебування на місці ДТП іншої особи як водія автомобіля ОСОБА_1не встановлено.З огляду явні ознаки алкогольного сп*яніння у ОСОБА_1,саме це можна вважати супутньої причиною ДТП.

З урахуванням викладеного,будь-яких розумних сумнівів у тому,що саме ОСОБА_1керував належним йому автомобілем під час ДТП,не встановлено.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»ОСОБА_7 проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи наведені докази суддя встановив,що фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124,ч.1 ст.130 КУпАП,викладені у протоколі щодо ОСОБА_1,при розгляді справи в суді знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами.

Посилання адвоката ОСОБА_9на те,що працівники поліції не зафіксували факту керування автомобілем під час ДТП саме ОСОБА_1,на висновки судді не впливають,оскільки очевидним є те,що до потрапляння автомобіля у ДТП у працівників не було підстав для його відстежування на предмет визначення особи водія.

Порушення водієм ОСОБА_10вимог Правил дорожнього руху,наслідком чого є пошкодження транспортного засобу,є підставою для визнання його винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності по ст.124 КпАП України.

Аналізуючи наведені докази суддя встановив,що фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,викладені у протоколі щодо ОСОБА_11,при розгляді справи в суді знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами.

При визначені виду стягнення за адміністративне правопорушення,суддя керується правилами ст.33-35 КпАП України і враховує те, що правопорушником протягом року вперше вчинено порушення Правил дорожнього руху,санкція статті 124 КпАП України передбачає менший розмір такого виду стягнення,як штраф,за принципом поглинання менш суворого стягнення більш суворим,при призначенні ОСОБА_10адміністративного стягнення у виді штрафу по ст.124,130 ч.1 КУпАП України штраф по ст.124 КУПАП як менш суворе стягнення поглинється.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати ,тобто 352 грн.40 коп.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33-35,124,130 ч.1,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124,130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200(десять тисяч двісті)гривень в дохід держави ((розрахунковий рахунок № 0001, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач коштів ГУК у Запорізькій області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, банк ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, призначення платежу адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху)з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 (триста п*ятдесят дві) гривні сорок копійок в дохід держави отримувач: Державна судова адміністрація України, місце знаходження - вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 26255795, а також реквізит рахунка для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030106 "Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністарція України"): отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/ 22030106; банк отримувача: Головне управління Державної казначейсської служби України у м. Києві; код банку отримувача : 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету : 22030106.

Розяснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчо ї служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_12 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко