Провадження № 3/219/28/2018
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 лютого 2018 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Давидовська Т.В., за участю секретаря судового засідання Наумової А.І., притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, документ який засвідчує особу - паспорт серії ВВ №048255, яка не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №012684 від 04 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1М.) 04 листопада 2017 року о 12 годині 30 хвилин в смт. Новолуганське по проспекту Молодіжному 12, керував автомобілем TOYOTA YARIS, номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (стійкій запах алкоголю з порожнини роту) від продуття алкотестеру «Драгер» та проходження медичного огляду на визначення степеню алкогольного спяніння у встановленому законному порядку ухилився шляхом відмови у присутності свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що за кермом він не знаходився, а керував автомобілем його брат. Стверджує, що під час відеозйомки, яка здійснювалась поліцейським, він був вимушений оговорити себе із побоювань.

Допитаний в якості свідка інспектор СРПП Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_4, у судовому засіданні надав показання про те, що 04 листопада 2017 року він чергував у групі РСПП, надійшло повідомлення щодо особи, яку зупинили військові і які стверджували, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. Зазначає, що коли він прибув на місце події ОСОБА_1 сидів на лавочці, особисто він його за кремом не бачив. У присутності двох понятих було запропоновано ОСОБА_1 пройти медогляд в лікарні на стан алкогольного спяніння та продуття алкотестеру «Драгер», від чого він відмовився, про що було зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення. Протокол складався на підставі показань свідків військовослужбовців. Стверджує, що він особисто ОСОБА_1 не зупиняв та не бачив як він керував автомобілем у стані алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_5, який є братом ОСОБА_1, надав показання, що в той день за кермом автомобіля «ToyotaYaris»знаходився він, у з вязку з тим, що на прохання брата возив його до дружини, оскільки він знаходився в стані алкогольного спяніння. Цей факт може підтвердити ОСОБА_6 сусідка. Зупинившись вийшов до магазину за сигаретами, коли повернувся брат вже сидів на лавочці. Сказав, що в нього знайшли гранату та щоб я йшов до дому. Я не був присутній при складані протоколу з працівниками поліції, не спілкувався та не бачив того, що брат сідав потім за кермо.

У судовому засіданні було також заслухано свідка з боку ОСОБА_1, а саме ОСОБА_7, який надав показання, що особисто бачив як складали протокол про адміністративне правопорушення за участю ОСОБА_1 та робітників поліції. ОСОБА_1 був адекватним та осудним. Від проходження медичного огляду ОСОБА_1 відмовився вже після того, як він зявився. Запаху алкоголю від нього не чув.

Свідок ОСОБА_8надала пояснення, що 04 листопада 2017 року вона йшла з дому до магазину машина ОСОБА_1 зупинилася біля гуртожитку, адреси я не пам'ятаю. Це було до обіду між 11 до 12 годинами. Машина була чорна «Toyota». З боку водійського сидіння вийшов Славик, молодший брат ОСОБА_1, і попрямував в сторону магазину. Поруч на пасажирському сидінні сидів старший ОСОБА_1 Далі я пішла у своїх справах. А потім коли йшла назад ОСОБА_1 сидів на лавочці, яка знаходиться недалеко від гуртожитку, нога в гіпсі і з милицями. Біля нього стояли військові і ще хтось.

У судові засідання призначені на 04 грудня 2017 року, 14 грудня 2017 року, 22 грудня 2017 року, 09 січня 2018 року, 19 січня 2018 року, 29 січня 2018 року та 23 лютого 2018 року свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявились. Судом вживалися заходи щодо повідомлення їх про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Проте клопотань та пояснень від них не надходило.

Вислухавши учасників провадження та вивчивши адміністративний матеріал, заслухавши показання свідків, приходжу до наступних висновків.

Установлено, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксовано 04 листопада 2017 року. Справа надійшла до суду 10 листопада 2017 року.

У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом строку.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов'язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб'єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

За таких підстав, судом припиняється дослідження доказів щодо обставини ймовірного вчинення правопорушення та не встановлюється винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись статтями 38, 247, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т. В.Давидовська