Справа № 559/1197/18
Номер провадження 3/559/344/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ходак С.К. розглянувши матеріали, які надійшли від Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, місце роботи тимчасово не працює за ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.05.2018, ОСОБА_1 24.05.2018 о 12год. 30хв. на автодорозі М-06, Київ-Чоп, 313км.+85км. керував автомобілем RENAULT MASTER н.з. ВК4136ВА, під час зміни напрямку руху та перестроюванні з правої смуги в ліву не переконався в тому, що це буду безпечно та не створить небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, не дав дороги та допустив зіткнення з автомобілем RENGE ROVER д.н.з. DP067010 під керуванням водія ОСОБА_2 який рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він перестроювався, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

В судове засідання правопорушник не з`явився, був належним чином повідомлений (а.с.23).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1, якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, виклик його в судове засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у звязку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні інспектор Прадищук Т.А. підтвердив обставини викладені у протоколі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідка, вважаю що факт порушення ОСОБА_1 п. 2.3Б, 10.1, 10.3 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №048744 від 24.05.2018 (а.с.2), схемою місця ДТП, згідно якої автомобіль RENAULT MASTER н.з. ВК4136ВА отримав пошкодження, в наслідок ДТП: ліве дзеркало заднього виду розбито, пошкоджені ліві двері (водійські), а автомобіль RАNGE ROVER д.н.з. DP067010 отримав пошкодження: правого дзеркала заднього виду, правого переднього та заднього крила, правих передніх та задніх дверей, правого порогу (а.с.3).

Розглянувши зазначену справу про адміністративне правопорушення та на підставі зібраних у справі доказів суд вважає, що при складанні зазначеного адміністративного матеріалу працівниками поліції не було допущено неповноту чи необєктивність в оцінюванні дій правопорушника. Судом не було виявлено порушень при зібранні матеріалів для складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Зазначені в протоколі обставини узгоджуються з даними, викладеними в матеріалах справи, з яких ОСОБА_1 порушив . п. 2.3Б, 10.1, 10.3 Правил Дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При ухваленні рішення у справі суддя враховує обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, та бере до уваги, що порушення правил дорожнього руху, допущене ОСОБА_1, є грубим. Тому, для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття необхідно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті Закону у виді штрафу в дохід держави.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП на правопорушника необхідно покласти сплату судового збору.

Керуючись ст. 40-1, ст. 124, ст. 283, ст. 284, ст. 294 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір» суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в дохід держави в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя :