Справа № 734/75/18 Головуючий у 1 інстанції Бараненко С. М.
Провадження № 33/795/125/2018
Категорія - ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. без позбавлення права керування його транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 08 січня 2018 року о 22 год. 00 хв. в м. Остер, по вул. Незалежності №112, Козелецького району, Чернігівської області керував автомобілем марки VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. НОМЕР_1. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у лікаря нарколога, або за допомогою алкотестеру «Драгер» відмовився у присутності свідків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за фактом порушення яких відносно нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи належним чином не дослідив всі фактичні обставини, в зв'язку з чим прийшов до хибних висновків та прийняття незаконного рішення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки така пропозиція від працівників поліції йому не надходила. Звертає увагу суду на те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не містять інформації про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, а в самих матеріалах справи відсутнє направлення його на такий огляд. Для підтвердження того, що він у той час був тверезий, вказав, що самостійно пройшов відповідний огляд, за результатами якого ознак алкогольного сп'яніння у нього виявлено не було. Крім того, зазначає, що, якби він перебував у стані алкогольного сп'яніння, то працівники поліції мали б відсторонити його від керування транспортним засобом, однак не зробили цього.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає у разі повторного вчинення протягом року будь-якого з правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, в даному випадку за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1, вона підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого ОСОБА_1 08 січня 2018 року о 22 год. 00 хв. в м. Остер, по вул. Незалежності №112, Козелецького району, Чернігівської області керував автомобілем марки VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у лікаря - нарколога, або за допомогою алкотестеру «Драгер» відмовився у присутності свідків. Чим порушив п. 2.5 ПДР України;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в присутності яких 08 січня 2018 року відносно ОСОБА_1, за відмову останнього від проходження медичного огляду та продуття алкотестеру «Драгер» на встановлення факту сп'яніння, було складено протокол про адміністративне правопорушення БР №012745, (а.с. 3);

- рапортом поліцейського СРПП №1 Козелецького ВП Ніжинського ГУНП в Чернігівській області Каками М.М., що склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, у відповідності з яким, був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1, під час перевірки документів у якого було виявлено запах алкоголю з порожнини рота, що і стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. (а.с. 4);

- поясненнями поліцейського СРПП №1 Козелецького ВП Ніжинського ГУНП в Чернігівській області Каками М.М., наданими ним під час розгляду справи в суді першої інстанції, якими він підтвердив інформацію, що міститься в складеному ним рапорті, та вказав, що у зв'язку з виникненням у нього у нього підозри про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, останньому було запропоновано здійснити продуття приладу «Драгер», або ж пройти відповідний огляд в медичному закладі, від чого водій відмовився в присутності двох свідків.

Твердження, скаржника викладене в апеляційній скарзі про те, що від працівників поліції йому не надходило пропозицій пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп'яніння, не відповідають дійсності, та спростовуються вищевикладеними та дослідженими судом доказами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення його на проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у працівників поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Однак, відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17 грудня 2008 року №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія, щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевикладені норми вказаного Порядку під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі, в зв'язку з чим твердження особи правопорушника про те, що протокол є недопустимим доказом, суд вважає необґрунтованим.

Крім того, є безпідставним посилання ОСОБА_1 на те, що за підозри перебування його в стані алкогольного сп'яніння, поліцейський не відсторонив його від керування транспортним засобом, спростовується: даними, що містяться в рапорті поліцейського СРПП №1 Козелецького ВП Ніжинського ГУНП в Чернігівській області Какама М.М., відповідно до яких ОСОБА_1 було відсторонено від керування автомобілем, та розпискою особи правопорушника, з якої вбачається, що він зобов'язався не керувати транспортним засобом, що підтвердив своїм власноручним підписом (а.с. 7).

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція правопорушника розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене повторно протягом року аналогічне адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 березня 2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Оседач