Справа № 569/795/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Діонісьєва Н.М.,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

прокурора Чернеги Ю.П.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого начальником управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Рівненській області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією №1 від 17.01.2018 року, ОСОБА_2, обіймаючи посаду начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Рівненській області, будучи державним службовцем категорії «Б», згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», та суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, в установлений законом термін, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, а саме про придбання автомобіля марки Volkswagen Touran, 2011 р.в., вартістю 119 921,10 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно, будучи суб'єктом декларування, а саме обіймаючи посаду начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Рівненській області 09.11.2016р. ввіз на митну територію України придбаний ним у власність автомобіль, марки Volkswagen Touran, 2011 року випуску та зареєстрував його на своє імя 11.11.2016 року в територіальному сервісному центрі м. Рівне МВС України. На той час він не знав про обов'язок декларування даного об'єкта протягом 10 днів шляхом заповнення електронної форми декларації через офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції. Однак, заповнюючи декларацію за 2016 рік, він зазначив придбане майно. ОСОБА_2 вказував на те, що не мав умислу на приховування інформації стосовно набутого ним майна, воно придбано за кошти отримані із законних джерел, він майно в подальшому задекларував, мотивів, щоб уникнути декларування не мав.

Прокурор вважає доведеним факт несвоєчасного подання суб'єктом декларування ОСОБА_2 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що є підставою для визнання останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, покази свідків та пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, з наступних підстав.

Положення ст. 129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язані з корупцією, мають також з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016 року на рівні 1378 гривень, тобто розмір 50 мінімальних заробітних плат дорівнює 68 900 гривень.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими в судовому засіданні, ОСОБА_2 поясненнями, він придбав у листопаді 2016 року автомобіль марки Volkswagen Touran, 2011 року випуску, вартістю 119 921,10 грн. та зареєстрував його на своє імя 11.11.2016 року в територіальному сервісному центрі м. Рівне МВС України.

На момент придбання автомобіля, ОСОБА_2 був державним службовцем категорії «Б», відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки обіймав посаду начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Рівненській області, при цьому не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, а саме про придбання автомобіля марки Volkswagen Touran, 2011 р.в. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та самим ОСОБА_2

Водночас, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не доводять тих обставин, що останній мав умисел на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, виходячи з наступного.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 надав суду пояснення, що він, працюючи на посаді начальника відділу професійного навчання, згідно графіка проводив заняття з особовим складом на яких доводив до особового складу положення нормативно-правових актів у сфері запобігання корупції та повідомляв про вимоги Закону України «Про запобігання корупції», якими передбачено умови та порядок подання майнових декларацій. Водночас свідок показав, що він не проводив навчання з керівниками і заступниками керівників, оскільки це не входить до його обовязків. Свідок ОСОБА_4 надав покази, що він не памятає чи надходив до нього лист з розясненнями Закону України «Про запобігання корупції» щодо необхідності подання декларації про зміни в майновому стані протягом 10 днів та чи доводився такий лист до відома особового складу ГУ НП у Рівненській області. Також вказав, що навчання особового складу зводилися лише до повідомлення особовому складу вимог законодавства про необхідність подання декларації за 2016р. в строк до 01.04.2017р.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 надав суду пояснення, що працівниками Рівненського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України самостійно була проведена перевірка по факту набуття ОСОБА_2 автомобіля марки Volkswagen Touran, 2011 р.в. З НАЗК жодних документів до Рівненського управління ДВБ про уповноваження здійснити перевірку своєчасності подання ОСОБА_2 декларації про зміни в майновому стані у звязку з придбанням вказаного автомобіля не надходило, а так само не надходило повідомлення про необхідність отримання від ОСОБА_2 письмових пояснень з даного приводу. Також свідок ОСОБА_5 показав,що в особовій справі ОСОБА_2 відсутні відомості про ознайомлення останнього з вимогами законодавства про запобігання корупції. Свідок ОСОБА_5 вважає, що у нього як працівника органу Національної поліції України є право самостійно проводити перевірку своєчасності та повноти подання майнових декларацій працівниками ГУ НП у Рівненській області та відбирати пояснення у таких працівників без уповноваження на НАЗК чи його територіальними органами, оскільки відповідно до Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України працівники цього Департаменту наділені повноваженнями складати протоколи за адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Одночасно, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, наведені в рішеннях «Гавенда проти Польщі» (Gaweda v. Poland, жалоба N 26229/95, ECHR 2002-II) від 14 березня 2002 року та «ОСОБА_4 проти Швейцарії» (CASE OF AMANN v. SWITZERLAND, заява № 27798/95) від 16 лютого 2000 року про те, що «якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність у нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученою ним до матеріалів справи роздруківкою щорічної декларації за звітний період 2016 року, де в Розділі 6 (Цінне рухоме майно транспортні засоби) відображені відомості про автомобіль, марки Volkswagen Touran, 2011 року випуску, яке було подано з особистого електронного кабінету на сайті НАЗК ОСОБА_2 13.03.2017 року об 19 год. 19 хв.

Вказане також підтверджується долученою до матеріалів справи роздруківкою цієї ж декларації ОСОБА_2 за звітний 2016р. (а.с. 30-38), в якій мітиться інформація про декларування ОСОБА_2 автомобіля марки Фольксваген Тоуран, 2011 року випуску, вартістю 119 921 грн. (а.с.34).

Окрім цього, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_2 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки автомобіль був придбаний у законний спосіб та з законних джерел, про його придбання ОСОБА_2 правдиво повідомив у декларації за 2016 рік, що також свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю доходів суб'єкта декларування.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Таким чином, судом встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_2 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд також приходить до висновку що в даному випадку також була недотримана процедура проведення перевірки компетентними органами своєчасності подання ОСОБА_2 декларації про зміни в майновому стані.

Так, відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (надалі - Порядок), затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі - НАЗК) 10.02.2017р. № 56, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.02.2017р. за № 201/30069, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Контроль та повна перевірка декларації здійснюються за принципами верховенства права. Контроль декларацій НАЗК здійснює відповідно до цього Порядку через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких повязана зі здійсненням такої функції (далі Підрозділ), та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр). Повну перевірку декларацій відповідно до цього Порядку Національне агентство здійснює через працівників Підрозділу.

Згідно п.2 п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій на підставі:

1) повідомлень, що надходять від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб публічного права, які у встановленому Національним агентством порядку відповідно до статті 49 Закону перевіряють факт подання декларацій субєктами декларування, які в них працюють (працювали);

2) інформації, що надходить до Національного агентства від осіб, які надають допомогу щодо запобігання і протидії корупції (викривачів), стосовно можливого факту неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування;

3) інформації, що оприлюднюється у засобах масової інформації, у мережі Інтернет та вказує на можливий факт неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування;

4) самостійного виявлення Національним агентством факту неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування відповідно до даних Реєстру;

5) інформації, що надходить до Національного агентства від правоохоронних органів;

6) інформації, що надходить до Національного агентства від громадських обєднань, їх членів або уповноважених представників.

У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої (их) у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, Національне агентство перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування шляхом пошуку даних у Реєстрі.

У випадку встановлення факту неподання декларації субєктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє про це субєкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює субєкт декларування, та спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому субєкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Тобто, з урахуванням поняття «субєкт декларування» зазначений у ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає субєктів, що наділені правом перевірки змін у майновому стані субєктів декларування, а також порядок перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін субєктом декларування.

Таким чином, органи Національної поліції України, до субєктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані субєктів декларування не відносяться. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких повязана зі здійсненням такої функції.

Посадовці Національної поліції, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, субєктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений субєкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Але усі обовязкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію, тільки НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На думку суду, в даному конкретному випадку працівники Рівненського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, здійснюючи перевірку ОСОБА_2, як субєкта декларування, та складаючи відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією №1 від 17.01.2018р. без відповідного звернення (доручення) НАЗК, вийшли за межі своїх повноважень, та діяли не в межах, не в порядку та не в спосіб визначений Конституцією та законами України.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю за відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 247, 280, 287, 288, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена у випадках передбачених ст.287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва