Справа № 752/1086/18 Головуючий у І інстанції Ладиченко С.В.
Провадження № 33/824/225/2018 Доповідач у 2 інстанції Ященко І.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 15 » листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Ященко І.Ю., з участю особи відносно якої провадження закрито - ОСОБА_2, її захисника - Сніжка А.Г., потерпілого - ОСОБА_4, його представника - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - Сніжка А.Г. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр.України, зареєстровану та проживаючу в АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 053101, ОСОБА_2 5.01.2018р. о 13год., керуючи транспортним засобом «Fiat» д.н.з. «АА 2648 РТ» в м. Києві по вул.Голосіївська,3, рухаючись із просп.Науки в напрямку вул. О.Кошового, в порушення вимог п.2.3 б, 11.4 ПДР України, виїхала на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_1» під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, тобто своїми діями скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 - Сніжко А.Г. просив постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження закрити за відсутністю складу вказаного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послався на незаконність постанови та її необґрунтованість, вважав висновки судді, викладені в постанові такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, зазначив, що суддею залишилось неврахованим те, що протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП складено на обох водіїв, крім того, згідно пояснень ОСОБА_2 вона рухалась в своїй смузі руху, маневру обгону не здійснювала та умисно не виїжджала на смугу зустрічного руху, а її автомобіль винесло на зустрічну смугу вже після удару з правої сторони; на думку апелянта протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_2 не підтверджується жодними доказами, суддею було безпідставно не взято до уваги фотознімки з місця пригоди на яких зафіксовано слід коліс автомобіля, які зокрема розпочинаються з другого ряду по якому і рухалася ОСОБА_2, безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про проведення авто технічного дослідження обставин пригоди та у виклику та допиті ОСОБА_2

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 посилаючись на необґрунтованість просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а постанову судді без змін.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, її захисника Сніжко А.Г., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і просили постанову залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на думку апеляційного суду, є безпідставними.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст.124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що суддя при розгляді справи дотримався вказаних вимог закону.

Висновок судді про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознаками порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за обставин, викладених в постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_2 її вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №053101 від 5.01.2018р. (а.с.1) в якому зафіксовано порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п.2.3»б», 11.4 ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, зіткнення автомобілів НОМЕР_2» під керуванням ОСОБА_2 та «Toyota»д.н.з. «НОМЕР_1» під керуванням водія ОСОБА_4 та пошкодження вказаних автомобілів; схемою дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3) з уточненнями( а.с.70) на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після ДТП, дорожня розмітка, локалізація пошкоджень транспортних засобів, місце розташування уламків транспортних засобів на зустрічній смузі руху; фотознімками з місця події( а.с.50-60); поясненнями потерпілого ОСОБА_4 від 5.01.2018р.( а.с.5) згідно яких він, керуючи автомобілем «Toyota» в районі вул.Голосіївської,2, намагався здійснити розворот в місці розриву розділювальної подвійної смуги ввімкнувши лівий поворот, зупинився, пропустив зустрічні автомобілі і почав розворот отримавши удар в переднє ліве крило свого автомобіля від автомобіля «Fiat», який здійснював обгін його автомобіля з виїздом на зустрічну смугу, після удару автомобілі по інерції перетнули зустрічну смугу руху і зупинилися; іншими наявними в матеріалах справи доказами.

З пояснень ОСОБА_2 від 5.01.2018р. ( а.с.4) вбачається, що вона, рухаючись на своєму автомобілі по вул. Голосіївській у другій смузі руху в районі заїзду к «Новій пошті» , відчула сильний удар з правого боку, при цьому, її автомобіль перетнув смугу зустрічного руху і зупинився на газоні, після зупинки вона побачила, що автомобіль який вдарив її це «Toyota»д.н.з. «НОМЕР_1».

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 ствердила, що по зустрічній смузі обгін не здійснювала, рухалася по другий смузі руху, боковим зором бачила автомобіль «Toyota», який рухався по правій смузі руху, а потім відчула удар в ліве крило свого автомобіля. Вважає, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4, який здійснював розворот з правої крайньої смуги руху і не пропустив її автомобіль, який рухався у лівій смузі руху.

Потерпілий ОСОБА_4 в апеляційному суді підтвердив, що, рухаючись у лівій смузі руху, перед здійсненням розвороту у місці розриву розділювальної смуги, ввімкнувши лівий покажчик, зупинився під незначним кутом, пропустив транспортні засоби, що рухалися у зустрічному напрямку, переконався, що маневр розвороту буде безпечним і не створить перешкода бо небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати розворот і в цей час відчув потужний удар у лівий бік автомобіля від якого у нього навіть вирвало з рук кермо, його автомобіль змінив рух і обидва автомобілі виїхали за межі проїзної частини і зупинилися на протилежній стороні на газоні, після зіткнення з»ясувалося, що інший автомобілем «Fiat» керувала ОСОБА_2 Вважає, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2, яка здійснювала обгін по зустрічній смузі руху, що він не міг передбачити і не пропустила його автомобіль який здійснював згідно з правилами дорожнього руху розворот у дозволеному місці.

На думку апеляційного суду, суддя, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вірно встановив фактичні обставини ДТП і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 допустила порушення вимог п.п.2.3»б»,11.4 ПДР України та вчинила адмінправопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

З такими висновками судді І інстанції, погоджується апеляційний суд, оскільки вони є обґрунтованими та належним чином мотивовані.

Апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 порушила п.п.2.3»б»,11.4 ПДР України, а саме: не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, всупереч заборони, виїхала на призначений для зустрічного руху бік дороги, де допустила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_4, який здійснював розворот.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП є правильною.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 перед пригодою не здійснювала маневру обгону та не виїжджала на зустрічну смугу руху та про те, що висновки до яких дійшли працівники поліції не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, є необґрунтованими, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються сукупністю наявних у справі та наведених вище доказів, а саме даними, що містяться у схемі ДТП - розташуванням автомобілів після ДТП( на газоні з протилежного боку дороги), розташуванням уламків транспортних засобів, які знаходяться саме на смузі зустрічного руху, локалізацією пошкоджень транспортних засобів; фотознімками зробленими одразу після ДТП( а.с.54-55,57-58) згідно яких уламки транспортних засобів знаходилися посередині проїзної частини для руху у протилежному напрямку, що свідчить про те, що місцем зіткнення автомобілів була не смуга попутного руху, а смуга зустрічного руху; фотознімками локалізації пошкоджень транспортних засобів( а.с.50,52,53,59,60) з яких вбачається, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_2 вдарив автомобіль під керуванням потерпілого.

Також, є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги про підтвердження пояснень ОСОБА_2 слідами гальмування зафіксованими на фотознімках з місця події та ненадання цьому оцінки суддею.

Зі сліду зафіксованому на фотознімку(а.с.55) вбачається наявність сліду від одного протектору, разом з тим неможливо зробити висновок, що це саме слід гальмування автомобіля «Fiat» і взагалі слід гальмування. Дане посилання апеляційної скарги є нічим іншим ніж припущенням автора апеляційної скарги.

Крім того, навіть якщо вважати даний слід слідом гальмування автомобіля під керуванням ОСОБА_2, то він не підтверджує пояснення ОСОБА_2, що вона не виїжджала на зустрічну смугу, оскільки вказаний слід розташований на смузі зустрічного руху і відсутній на смузі руху по якій, як стверджує ОСОБА_2 вона рухалася.

Необгрунтованими є і доводи апеляційної скарги про те, що суддя безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про проведення автотехнічного дослідження обставин пригоди, оскільки в матеріалах провадження дане клопотання відсутнє, з пояснень учасників судового розгляду - потерпілого та його представника вбачається, що даного клопотання апелянтом при розгляді в суді 1 інстанції не заявлялося.

Під час апеляційного розгляду захисником заявлялося усне клопотання про призначення автотехнічної експертизи, у задоволенні якого відмовлено з тих підстав, що воно не було обґрунтованим, мотивів необхідності проведення експертизи захисником не наведено, крім того, апеляційний суд виходив з того, що під час розгляду у суді 1 інстанції таке клопотання не заявлялося, а у відповідності до вимог ст.294 КУпАп апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Наведеними вище доказами доведено, що порушення саме водієм ОСОБА_2 п.2.3 б, 11.4 ПДР України, а саме виїзд на зустрічну смугу руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota» знаходяться у причинному зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали у виді механічних пошкоджень транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову суддею у виклику в судове засідання ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що справа щодо ОСОБА_2 розглядалася у суді 1 інстанції з 26.01.2018р. по 15.06.2018р. ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи( а.с.7, 11, 62,72) до суду не з»являлася.

Під час розгляду справи та прийняття рішення 15.06.2018р. у справі брав участь захисник ОСОБА_2 - Сніжко А.Г., заява від ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи в матеріалах відсутні.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 також двічі не з»являлася, а саме не з»явилася 18.09.2018р. та 22.10.2018р.

У відповідності до ч.2 ст. 268 КУпАП обов»язковою є присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності лише при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1ст.44, статтями 51,146,160, 172-4-172-9, 173,173-2, ч.3 ст.178, статтями 185,185-1, статтями 185-7,187 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_2, будучи повідомлена про розгляд справи 15.06.2018р. без поважних причин не з»явилася до суду, клопотання про перенесення розгляду від неї не надходило, у справі брав участь її захисник, апеляційний суд вважає, що у даному випадку розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 не може розцінюватися як порушення її права на захист.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови судді та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - Сніжка А.Г.- залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Ященко