Номер провадження: 33/785/147/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю прокурора Войтова Р.Г., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23.11.2017 року відносно:

ОСОБА_2, яка народилась 07.08.1962 року в м. Одесі, громадянки України, колишньої заступниці начальника Управління начальника відділу контролю за переміщенням товарів управління організації митного контролю Одеської митниці ДФС, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 /тисяча сімсот/ грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 з 09.02.2017 року по 05.07.2017 року працювала на посаді заступниці начальника Управління начальника відділу контролю за переміщенням товарів управління організації митного контролю Одеської митниці ДФС.

Частиною 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що в разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті (https://nazk.gov.ua/search) Національного агентства.

04.04.2017 року між ТОВ «Автофортуна» в особі директора ОСОБА_5 (в подальшому «Комісіонер») та ОСОБА_6, який діяв за дорученням ОСОБА_2 (в подальшому «Комітент»), був укладений договір комісії №0665 згідно якого «Комітент» передає, а «Комісіонер» приймає на себе обов'язки з реалізації транспортного засобу марки «Hyundai Santa FE», номер кузову KMHSH81WP8U369536.

На підставі договору комісії №0665, сторонами був здійснений огляд технічного стану транспортного засобу, про що був складений відповідний акт №0665 від 04.04.2017 року.

На виконання зазначеного договору, між «Комітентом» та «Комісіонером» був підписаний акт приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин №665 від 04.04.2017 року.

04.04.2017 року між ТОВ «Автофортуна» в особі директора ОСОБА_5 та громадянином ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу №0665 автотранспортного засобу «Hyundai Santa FE», номер кузову KMHSH81WP8U369536.

Відповідно до п. 3 Договору, ціна за вищевказане авто складає 332570,38 грн., а, відповідно до п. 2 Договору, передача автотранспортного засобу Продавцем Покупцеві здійснюється тільки після повної оплати.

04.04.2017 року покупець оплатив продавцю вартість автотранспортного засобу «Hyundai Santa FE» у розмірі 332570,38 грн., а останній передав йому автомобіль, після чого, посадовою особою Територіального сервісного центру на підставі заяви №115807709 від 04.04.2017 року, поданої ОСОБА_7, було проведено перереєстрацію за ним автотранспортного засобу.

Отже, 332570,38 грн. від продажу транспортного засобу «Hyundai Santa FE», є доходом ОСОБА_2, що потребує додаткових заходів фінансового контролю, оскільки такий доход перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, що свідчить про суттєві зміни у майновому стані.

За таких умов, у ОСОБА_2 виник обовязок, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у десятиденний строк з моменту отримання доходу, письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Опрацюванням відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_2 взагалі не подала повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, тобто порушила вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинила правопорушення, повязане з корупцією, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 зазначила, що сторона захисту не погоджується з судовим рішенням з таких підстав:

- у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_2 була присутня та знала про укладання Договору купівлі-продажу автомобілю, адже Договір укладався у м. Івано-Франківську, а ОСОБА_2, у той час, знаходилась у м. Одесі на роботі. До того ж, вона не була стороною у зазначеній угоді і не мала правових підстав для отримання грошових коштів;

- суд першої інстанції не врахував пояснення ОСОБА_2 про те, що автомобіль «Hyundai Santa FE» фактично був переданий нею за борги ОСОБА_8, який підтвердив її пояснення у судовому засіданні, а отже, у матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_2 доходу від продажу автомобілю, що є обовязковою умовою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП;

- у ОСОБА_2 був відсутній умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Посилаючись на зазначені доводи, захисник ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її захисник підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. Натомість прокурор Войтов Р.Г. заперечував проти апеляційної скарги і просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Мотивуючи доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції послався у постанові на такі докази:

- копію наказу №143-к від 6.07.2017 р. про призначення ОСОБА_2 на посаду державного службовця;

- витяг з офіційного сайту НАЗК з інформацією про субєкта декларування (ОСОБА_2О.) за 2016 рік;

- копію реєстраційної картки ТЗ;

- копію договору купівлі-продажу транспортного засобу від 4.04.2017 року;

- облікові дані територіального сервісного центру 2641;

- акт огляду реалізованого транспортного засобу від 4.04.2017 року;

- договір комісії №0665 від 4.04.2017 року;

- угоду №0665 від 4.04.2017 року про купівлю-продаж з третіми особами;

- копію витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та наклав на неї стягнення у виді штрафу на користь держави.

Аналіз доводів апеляційної скарги показав, що вони є надуманими, не спростовують фактичні обставини справи та не впливають на результат її розгляду по суті, оскільки обовязок осіб, уповноважених на виконання функцій держави, своєчасно подавати відповідну декларацію, передбачена законом.

Так, посилання у апеляційній скарзі на відсутність доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_2 була присутня та знала про укладання Договору купівлі-продажу автомобілю, оскільки Договір укладався у м. Івано-Франківську, а ОСОБА_2, у той час, знаходилась у м. Одесі, не була стороною у зазначеній угоді і не мала правових підстав для отримання грошових коштів, є некоректним з таких підстав:

- так, ОСОБА_2 була власницею автомобілю «Hyundai Santa FE», номер кузову KMHSH81WP8U369536 і прийняла відповідні заходи для його продажу;

- з пояснення ОСОБА_2 (а.с. 60) випливає, що вона була обізнана про необхідність повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані;

- відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 була зобовязана у десятиденний строк з моменту отримання доходу, письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, тому своєчасний контроль за своїм майном також є її обовязком.

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що автомобіль «Hyundai Santa FE» фактично був переданий за борги ОСОБА_8, тому у матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_2 доходу від продажу автомобілю, що є обовязковою умовою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставним.

Так, продаж ОСОБА_2 автомобілю за 332570,38 грн., у будь-якому випадку передбачає отримання нею доходу, який, незалежно від наявності у неї боргу перед певною особою, належить їй і з цього моменту у ОСОБА_2 виникає обовязок письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Навіть, якщо ОСОБА_2 зазначеними коштами розрахувалась з особою, якій заборгувала, це є лише способом розпорядження своїми грошовими коштами (доходом) і не позбавляє її обовязку виконати приписи ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Окрім того, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що її борг перед ОСОБА_8 становив 254300 грн. Про зняття автомобілю з реєстрації вона дізналася у серпні 2017 року, а про його реалізацію -17.02.2018 року. У серпні 2017 року вона намагалась подати декларацію, але не змогла її заповнити через відсутність усієї інформації.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції також встановлено, що у попередній декларації ОСОБА_2 не зазначала про наявність у неї боргових зобовязань перед ОСОБА_8 на суму 254300 грн.

Твердження ОСОБА_2 про те, що про реалізацію автомобілю вона дізналася 17.02.2018 року, апеляційний суд вважає голослівними, адже у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.08.2017 року, був зазначений факт продажі автомобілю ОСОБА_7 04.04.2017 року.

Довід апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_2 умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, є безпредметним, оскільки виконання обовязку, передбаченого ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не потребує певної мотивації і не залежить від наявності або відсутності будь-якого умислу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2, маючи намір продати належний їй автомобіль, повинна була прийняти необхідних заходів для своєї поінформованості про вчинення правочину по відчуженню належного їй майна з метою виконання вимог Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 280, 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23.11.2017 року відносно ОСОБА_2 про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца