Справа №489/12/18 29.03.2018
Провадження №33/784/140/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Ямкової О.О.

за участю:

секретаря Тищенка Л.С.

особи, що притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 6 березня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 19 грудня 2017 р. о 15 годині 05 хвилин в місті Миколаєві по вул. Новозаводській, 4 ОСОБА_1, керував транспортним засобом ЗАЗ-1102, державний номерний знак А9516НІ, та був зупинений представниками патрульної поліції. У звязку з наявністю явних ознак алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, йому запропоновано пройти огляд із застосуванням приладу Драгер та у медичному закладі. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам закону.

Зазначає про те, що за кермом не перебував, і саме тому відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

Крім того вказує, що протокол було складено не на місці зупинки транспортного засобу, а в приміщенні Інгульського ВП ГУНП, тому запрошені свідки можуть свідчити лише про його відмову від проходження огляду на стан спяніння, і не можуть підтвердити того факту, що він керував автомобілем. Натомість поліцейські не залучили та не допитали свідків, на яких вказував він.

Наголошував на тому, що 19.12.2017 р. саме ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля. Працівники поліції побачили його автомобіль, поїхали за ним та зупинили транспортний засіб. В момент зупинки він знаходився на пасажирському сидінні, а за кермом ОСОБА_2

Стверджує, що працівники патрульної поліції не могли з точністю встановити, хто був за кермом, оскільки автомобіль має тоноване скло, що не дає можливості бачити, хто знаходиться в салоні автомобіля. Оскільки він є власником автомобіля саме тому він перший вийшов з пасажирського сидіння до автомобіля поліцейських.

Нажаль, суд першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не дав, що призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, показання свідка ОСОБА_3, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, та відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

У звязку з агресивною поведінкою по відношенню до працівників поліції, ОСОБА_1 із застосуванням спецзаходів доставлено до Інгульського відділу поліції, де складено протокол про адміністративне затримання та протокол про адміністративне правопорушення.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та протоколу про адміністративне затримання, складеного у присутності захисника, пояснення свідків, які були присутні при його складанні, у відповідності до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив п. 2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а протокол про адміністративне затримання складено у відповідності до положень статей 260, 261 КУпАП, та ці процесуальні документи стосовно даних щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписі здійсненому працівником поліції.

Дослідивши цей відеозапис, суддя встановив, що на момент зупинки автомобіля ЗАЗ 1102 по вул. Новозаводській, 4 ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з переднього сидіння з правого боку. Більше з автомобіля, в тому числі з боку водійських дверей ніхто не виходив, ці двері не відчинялися. Поряд ніяких інших осіб, крім поліцейських немає.

Крім цього, при збільшенні розміру фрагмента відеозапису в частині коли поліцейський підходить до транспортного засобу, після його зупинки, вбачається, що за переднім вікном з боку сидіння водія проглядається тільки кермо автомобіля без ознак наявності за ним будь-якої людини.

На наступних кадрах відеозапису ОСОБА_1 вже перебуває у Інгульському ВП ГУНП, про що складений протокол АА №096021 про адміністративне затримання, де йому у встановленому законом порядку в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та захисника ОСОБА_6 розяснюється про необхідність проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння, від якого він відмовився з посиланням на те, що не знаходився за кермом автомобіля.

В суді свідок ОСОБА_3, який є інспектором УПП у місті Миколаєві, підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, стверджував, що за кермом автомобіля ЗАЗ-1102 був саме ОСОБА_1, оскільки крім нього в автомобілі більше нікого не було. Після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1, залишивши місце водія, вийшов сам до поліцейських з боку пасажирського сидіння. Громадянин ОСОБА_2 з автомобіля не виходив, а підійшов до них згодом з іншого боку. Через виниклу сутичку поліцейські не встигли запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану спяніння та залучити свідків, а змушені були застосувати до ОСОБА_1 адміністративне затримання. Наголошував, що були усі підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння, а тому останньому в приміщенні Інгульського ВП ГУНП було запропоновано пройти огляд, але ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Ці обставини підтверджені також і іншими письмовими доказами, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4

На підставі наведеного, суддя першої інстанції надав правильну оцінку показанням свідка ОСОБА_2 щодо керування ним транспортним засобом, оскільки вони суперечать як обставинам, зафіксованим за допомогою відеозапису, так і показанням свідка ОСОБА_3 допитаного у суді апеляційної інстанції..

Таким чином, наведені показання свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4, зміст відеозапису та показання представника поліції узгоджуються та свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного спяніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Тому доводи апелянта про порушення його процесуальних прав з огляду на те, що працівники поліції не опитали свідків, на яких вказував ОСОБА_1 є надуманими та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, та змогли б вплинути на встановлення обставин, за яких було вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 6 березня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Ямкова