Справа № 405/7907/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2018 р. м. Кропивницький

суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Загреба А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Кіровоградській області ДЗЕ НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, не працюючої, проживаючої у ІНФОРМАЦІЯ_2

- за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що вона будучи станом на 01.01.2017 субєктом декларування в розумінні Закону, а саме: особою, зазначеною у підпункті «в» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, яка 28.08.2017 припиняла діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування - начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, до 00 год. 00 хв. 26.09.2017 або до 25.09.2017 включно, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону та абзацу 1 підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, не подавши декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а подавши її несвоєчасно 27.10.2017 о 17 год. 51 хв. за період з 01 січня 2017 до 28 серпня 2017, вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 під час розгляду справи заперечила проти даного протоколу, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, не вказано в яких саме умисних діях та з якою саме метою ОСОБА_1 несвоєчасно надіслала декларацію, як не наведено та не надано докази на підтвердження такого умислу. Матеріали справи не містять жодних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_1, надіславши декларацію 27.10.2017 року, мала умисел на порушення встановлених Законом України «Про запобігання корупції» вимог для державних службовців чи переслідував будь-який корисливий чи особистий інтерес. Крім того, відповідно до ч.1, 3 ст. 48 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих субєктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого субєкта про факт неподання декларації, і субєкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 вказаного Закону. Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим субєктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського обєднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним субєктом декларування. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що Національним агентством до ОСОБА_1 такий вид контролю не застосовувався та не було повідомлено про факт несвоєчасного подання декларації відповідним субєктом декларування.Отже оперуповноваженим сектора протидії корупції Управління захисту економіки Національної поліції України майором поліції ОСОБА_3 безпідставно проводилась перевірка щодо своєчасності подання ОСОБА_1 декларації. В матеріалах справи відсутні докази : відомості чи письмове повідомлення НАЗК, що я як субєкт декларування несвоєчасно подала декларацію. Також, вважає, що повідомлення ОСОБА_4 - завідувача сектора з питань запобігання і виявлення корупції та взаємодії з правоохоронними та контролюючими органами Кіровоградської міської ради, не може бути підставою для відкриття адміністративного провадження щодо притягнення мене до адміністративної відповідальності так як у відповідності до ч.1 п.8 ст. 11 ЗУ «Про запобігання корупції» здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відноситься до компетенції НАЗК. Також в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено що -ОСОБА_1 мала фізичну та технічну можливість вчасно подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави, або місцевого самоврядування, а поважні причини не подачі не встановлені, що також не відповідає дійсності адже з моменту звільнення, вона більше не мала доступу до електронного цифрового підпису, який був наданий їй як керівнику виконавчого органу, доступ до робочого місця за адресою, яка зазначена в протоколі, остаточний розрахунок проведений не на дату вказану в протоколі, перебувала на лікарняному, 20.10.2017 року від головного бухгалтера Служби в справах дітей Кіровоградської області ОСОБА_5, вона дізналась що, 20.09.2017 року нею було подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів.

ОСОБА_1 підтримала позицію захисника.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеним несвоєчасне без поважних причин подання ОСОБА_1 декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яке є підставою для визнання винною та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

У ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Зазначене вище свідчить про те, що ОСОБА_1, обіймала посаду начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та будучи державним службовцем категорії «Б», є суб'єктом відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати:

1) об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно- правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно- правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

В ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

3) суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Матеріалами провадження доведено, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками Управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, та відповідно склали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 З протоколу №84/17 від 28.12.2017 року вбачається, що протокол відносно ОСОБА_1 складено оперуповноваженим Управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України майором поліції ОСОБА_6

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_1, як особа, яка припинила діяльність, пов»язану з виконанням функції держави або місцевого місцевого самоврядування, зобов»язана наступного року після припинення діяльності подати вказану декларацію до Національного агенства з питань запобігання корупції.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, згідно з якими ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та іншими законодавчими актами, зокрема, відповідно до статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» має діяти поліція.

Основні її повноваження визначені статтею 23 вказаного Закону, а з огляду на обмеження, встановлені статтею 24 цього ж Закону, виконання інших (додаткових) функцій може бути покладене на поліцію лише виключно законом.

Крім того, згідно з пунктами 12, 12-1 частини першої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство наділено правом ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або повязаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень, а також складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з цим, в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, та будь-які повідомлення НАЗК про доручення такої перевірки ДЗЕ НП України, надання останнім відповідних розпоряджень та інше.

Слід зазначити, що згідно п.1 та п.4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Враховуючи викладене, посадова особа Управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, що склала протокол про адміністративне правопорушення, не наділена повноваженнями встановлення обставин своєчасності подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов»язану з виконанням функцій держави. Як наслідок, складання вказаним субєктом протоколу у відношенні ОСОБА_1, щодо несвоєчасності подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов»язану з виконанням функцій держави за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, виходить за межі повноважень даного субєкта.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повно та всебічно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбачений ч.1 ст.172-6 КУпАП, у звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 172-6 ч.1, п.1 ч.1 ст.247, 283, 284, 287 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_7