АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/270/18 Головуючий у І-й інстанції Шофаренко Ю.Ф.
Справа № 202/82/18-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_2, 1989 року січня місяця 06 дня народження, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 18.12.2017 року о 01 год. 20 хв. в м. Дніпро, вул. Донецьке шосе 174к, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ОСОБА_3 ОСОБА_1», д/н НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 оскаржувану постанову суду просить скасувати, а провадження у справі закрити через відсутність у діях його підзахисного складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та винесеною в порушення вимог законодавства.

Вказує, що працівниками поліції було порушено "Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість уваги", згідно якої огляд на стан сп'яніння повинен бути проведений в передбаченому законом порядку та з дотриманням відповідних вимог.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено в порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, оскільки в ньому допущено виправлення, що є недопустимим.

Зазначає, що судом було встановлено, що під час складання протоколу в салоні автомобіля перебувала дівчина, проте клопотання ОСОБА_2 про її допит та допит як свідка було відмовлено. Крім того, з відеофайла, наявного в матеріалах справи, неможливо встановити, що саме ОСОБА_2 перебував за кермом, а також поліцейськими в порушення інструкції не було вилучено посвідчення водія.

Вказує, що судом під час розгляду провадження було порушено низку вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим та з урахуванням наведеного судом було прийнято формальне рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними та достатніми доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 18.12.2017 р., складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_2 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд у встановленому законом порядку для встановлення стану алкогольного спяніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного спяніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд у медичному закладі охорони здоров'я.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було допитано у судовому засіданні в якості свідків дівчину, яка перебувала у салоні автомобіля ОСОБА_6, та водія, який дійсно керував даним автомобілем, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт керування автомобілем саме водієм ОСОБА_2, що перебував при цьому у стані алкогольного спяніння, а також факт його відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку, обєктивно підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема відеозаписом та письмовими поясненнями понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Що стосується доводів апелянта про наявність недоліків у протоколі про адміністративне правопорушення та не вилучення в ОСОБА_2 посвідчення водія, то їх суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними, оскільки з урахуванням наявних в матеріалах провадження доказів вони не спростовують факту відмови водія ОСОБА_2 від проходження медичного огляду та правильності висновків суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки мають формальний характер та спрямовані на уникнення його підзахисним відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_7