Єдиний унікальний номер 225/4226/18 Номер провадження 33/804/174/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ по адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Ковалюмнус Е.Л., за участю секретаря Рябцевої Ю.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, з його слів працює, не одружений, дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови Дзержинського міського суду Донецької області, встановлено, що 21.07.2018 року о 09 год. 45 хв. водій ОСОБА_2 на 671 км а/д Київ - Довжанський, керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота); від проходження огляду на стан сп'яніння із застосуванням алкотестеру «Драгер» у встановленому законом порядку ухилився шляхом усної відмови, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим порушив своїми діями вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Дзержинського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

В апеляційній скарзі на зазначену постанову суду ОСОБА_2, просить скасувати постанову суду і закрити провадження у справі. Зазначає, що судом не доведено об'єктиву сторону адміністративного правопорушення, звертає увагу суду, що він не знаходився у стані сп'яніння, що працівниками поліції він був безпідставно зупинений. Вважає, що дії працівників поліції незаконні, так як вважає, що працівники поліції повинні були направити його на медичний огляд на обстеження до медичного закладу, а замість того, запропонували йому пройти перевірку із застосуванням алкотестеру «Драгеру». Крім того, вважає, що суд першої інстанції порушив його право на захист, оскільки справу було розглянуто за його відсутністю, але він бажав прийняти участь та надати свої пояснення, докази, а також викликати свідків для дачі пояснень для спростування його вини. На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду та провадження закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На судове засідання апеляційної інстанції особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, а також його представник, діючий на підставі довіреності ОСОБА_3 з'явилися та підтримали викладені доводи в апеляційній скарзі в повному об'ємі та просили їх задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, а також його представника ОСОБА_3, врахувавши доводи наведені в апеляційній скарзі вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді Дзержинського міського суду Донецької області від 18.10.2018 року повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП. Судом першої інстанції в повному обсязі з'ясовані всі обставини справи.

Так, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, суд правильно визначив, що не виконання такого обов'язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Саме за порушення вимог ст. 130 КУпАП, що полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_2, а тому обґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що суддя місцевого суду правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний факт підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № БД 263630 від 21.07.2018 року, у якому зазначено, що ОСОБА_2 керував авто ВАЗ 2107 з д.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння і запах алкоголю з порожнини рота, поясненням в протоколі ОСОБА_2, в яких він пояснив, особисто, власноруч написав, що відмовляється їхати у наркологію та пройти огляд на приладі «Драгер», а також поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, що ОСОБА_2 відмовився від продуття алкотестеру «Драгер» та від проходження медичного огляду в установленому законом порядку.

Вважаю, що суддя правильно послався, як на доказ провини правопорушника на письмове пояснення правопорушника ОСОБА_2, згідно яких ОСОБА_2 в протоколі особисто вказав, що "управлял автомобилем, в наркологию ехать отказываюсь и драгер продувать не буду».

Тому судом, обґрунтовано прийнято до уваги, що початкові письмові пояснення ОСОБА_2 були написані ним власноруч, відразу на місці події.

Доводи апеляції ОСОБА_2, стосовно того, що за його відсутність було розглянуто справу, є необґрунтованими, так як з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи неодноразово у зв'язку з неявкою ОСОБА_2 в судове засідання, відкладався, суд першої інстанції неодноразово намагався викликати ОСОБА_2, а саме шляхом надіслання судових повісток та розміщення інформації про стан розгляду справи на офіційному Web-сайті Судової Влади України, а також надання доручення про привід правопорушника співробітникам поліції, проте, в жодне з призначених судових засідань ОСОБА_2 не з'являвся, тобто суд вжив всіх необхідних заходів для виклику останнього в судове засідання.

Відповідно до протоколу серії БД №263630 від 21.07.2018 ОСОБА_2 був обізнаний про складання відносно нього зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та про його розгляд в суді, що засвідчують його підписи у відповідних графах, проте, жодних заходів з метою дізнатися про стан відомого йому судового провадження не вжив. Крім того, адреса місця реєстрації (проживання) внесена в протокол при встановленні співробітником поліції його особи, відповідно до документу, що посвідчує особу, що ОСОБА_2 не оспорювалося.

Крім того, про ухилення ОСОБА_2 від участі у розгляді справи, свідчить, той факт, що він скрив при складанні адміністративного протоколу працівникам поліції адресу фактичного проживання, а вказав лише місце реєстрації, за яким фактично не мешкає. Вказаний факт було встановлено, співробітниками Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, при їх виході з ціллю виконання приводу, було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 зареєстрований, однак там проживає його мати, якій невідомо місцезнаходження сина, про що є рапорт, пояснення сусіда та матері ОСОБА_2

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на вказані положення рішення Європейського суду з прав людини та положень чинного законодавства, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про хід судового розгляду.

Отже, ОСОБА_2 будучи обізнаним про те, що відносно нього на розгляді Дзержинського міського суду Донецької області (про що свідчить підпис в протоколі) перебуває справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, знехтував своїми процесуальними правами та процесуальними обов'язками.

Таким чином, відсутність ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою, небажанням брати участь в судовому засіданні та розцінюється судом як дії, спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

Таким чином ОСОБА_2 не скористався своїм правом прийняти участь у судовому засіданні та надати пояснення.

Доводи ОСОБА_2, що його не мали право зупиняти працівники поліції, не є слушними. Твердження, що, на його думку, в нього були відсутні ознаки сп'яніння, нічим не підтверджені, оскільки він відмовився пройти огляд на приладі «Драгер», та від поїздки в наркологію, про що сам зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна інстанція не бере до уваги доводи апеляції ОСОБА_2, щодо порушення працівниками поліції вимог порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння з огляду на таке, оскільки вони виконані працівниками поліції належним чином.

Згідно ж з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 7 розділу І цієї ж Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або відмова водія транспортного засобу від проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП,є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_2 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові в проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров'я.

Доводи ОСОБА_2 про його неповідомлення про розгляд справи спростовується наявними у справі судовими повістками про повернення їх до суду, рапортами працівників поліції про неможливість виконати ухвалу про привід останнього у зв'язку з не проживанням за адресою. В судовому засіданні ОСОБА_2 не зміг надати пояснення причини, чому він не вказав адресу фактичного проживання. Також не зміг пояснити, чому жодного разу не прийшов до суду, щоб поцікавитись про перебіг розгляду справи.

Стосовно того, що ОСОБА_2 сам звернувся до медичного закладу, та пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння, то апеляційний суд зазначає, що він пройшов з порушенням вимог закону, а тому висновок огляду, який надав останній, є недійсним, без направлення відповідного органу та після спливу 3 годин з моменту зупинки.

Оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції 21.07.2018 року о 10-00 годину, в той же день він звернувся до медичного закладу за власним бажанням пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, а саме 21.07.2018 року 0 13-05 годині, тобто пізніше 2 годин.

Доводи ОСОБА_2, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього сфальшований є необґрунтованими, як і його зауваження, що дії працівників поліції є незаконними, оскільки ОСОБА_2 до теперішнього часу не звертався зі скаргами або заявами у відповідні органи на дії працівників патрульної поліції.

Посилання на покази свідка є безпідставними, оскільки вона його рідна сестра, а тому зацікавлена в розгляді справи.

Неправильного застосування норм КУпАП, які б були підставою для зміни або скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, а тому апеляційну скаргу останнього необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Донецького апеляційного суду Е.Л. Ковалюмнус