справа №619/2547/18
провадження №3/619/815/18
ПОСТАНОВА

іменем України

27 червня 2018 року суддя Дергачівського районного суду Харківської області Болибок Є.А., розглянув матеріали, які надійшли від першого заступника начальника начальника штабу Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АР Крим м. Керч пров. Стасова №3,

за ч.1 ст.2041 КУпАП,-

встановив

07 квітня 2018 року інспектором прикордонної служби 2 категорії 3 відділення ІПС ВПС «Дергачі» прапорщиком ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ №463056 у відношенні ОСОБА_1 Згідно зазначеного протоколу, 07.04.2018 року о 21 год. 10 хв. в пункті пропуску «Гоптівка» прикордонним нарядом «Перевірка документів» на виїзд з України, виявлений ОСОБА_1, який намагався незаконно перетнути державний кордон України без відповідних документів, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При підготовці до розгляду справи суддею встановлено наступне.

Постановою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19 квітня 2018 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.2041 КУпАП повертався до відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України для належного оформлення, в тому числі у звязку з відсутністю в матеріалах будь-яких доказів, що ОСОБА_1 є громадянином України.

До супровідного листа, яким надіслано матеріали до суду, додано незасвідчену належним чином копію листа ДІАП Національної поліції України №3371/27/04/3-2018 від 07.06.2018, з якого вбачається, що ОСОБА_1 05.07.2011 був засуджений Керченським міським судом АР Крим.

Зазначений лист не є документом, який підтверджує, що ОСОБА_1 станом на 07 квітня 2018 року, тобто дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, є громадянином України.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Матеріали справи, які надійшли до суду, не містять даних, що були зазначені у постанові судді від 19 квітня 2018 року.

Таким чином, уповноваженою посадовою особою органу Державної прикордонної служби України не виконано вимоги постанови судді, яка набрала законної сили.

До того ж, суддя відмічає наступне.

У п.3.4 «Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.09.2013 №898 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 жовтня 2013 р. за №1729/24261, вказано, що у протоколі зазначаються: дата і місце його складання; посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст.2041 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

У звязку з викладеним, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.2041 КУпАП, має містити посилання на відповідний нормативний акт, закон України із зазначенням конкретної статті, яка вважається порушеною, та викладено їх зміст.

У протоколі СхРУ №463056 у відношенні ОСОБА_1 зазначено, що він намагався незаконно перетнути державний кордон України без відповідних документів, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення СхРУ №463056 у відношенні ОСОБА_1не містить посилання на відповідний нормативний акт, закон України із зазначенням конкретної статті, який встановлює перелік відповідних документів, які повинен був надати ОСОБА_1 на право перетину державного кордону України.

Також зазначений протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, який документ на право перетину державного кордону України був наданий ОСОБА_1 у пункті пропуску.

Наведені порушення закону є істотними і перешкоджають провадженню у справі, та не можуть бути усунені при судовому розгляді.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п.52 рішення від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» (заява №74420/01) зазначив, що питання щодо допустимості доказів у справі це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим (див. рішення від 23 квітня 1997 р. у справі «ВанМехелен та інші проти Нідерландів», № 21363/93, № 21364/93, № 21427/93 та № 22056/93, п. 50; рішення від 9 червня 1998 р. у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», №25829/94, п. 34; ухвалу від 6 травня 2003 р. щодо неприйнятності справи «Секейра проти Португалії», № 73557/01; ухвалу від 6 квітня 2004 р. щодо неприйнятності справи «Шеннон проти Сполученого Королівства», №67537/01). У такому випадку Суд зобовязаний не визначати, чи певні докази було отримано незаконно, а перевіряти, чи така «незаконність» не спричинила порушення іншого права, гарантованого Конвенцією.

Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

За таких обставин, суддя вважає неможливим розгляд справи, що є підставою для її повернення до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України для належного оформлення.

Конституційний Суд України у рішення №2-рп/2015 від 31.03.2015 розяснив, що положення ч.2 ст.294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч.1 ст.284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 268, 276, 277, 278 КУпАП суддя -

постановив

Повернути першому заступнику начальника начальнику штабу Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України адміністративний матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.2041 КУпАП для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є. А. Болибок