АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року суддя Апеляційного суду м. Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати у зв'язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

З позиції апелянта, працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було істотно порушено порядок проведення огляду особи на стан алкогольного сп'яніння, до якого було залучено в якості понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які не можуть об'єктивно свідчити в даній справі, оскільки є учасниками дорожньо-транспортної пригоди, яка попередньо мала місце за їх та ОСОБА_2 участю.

Не відповідають дійсності і викладені в протоколі дані про те, що ОСОБА_2 відмовлявся від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

За наведених обставин вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується те, що ОСОБА_2 в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння у присутності двох свідків.

За наслідками розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, провівши допит свідків, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 07.09.2017 року о 19 год. в місті Києві по пр-ту Перемоги, 64, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Суддя прийшов до висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 цього КУпАП.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи, а саме на дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про те, що на вимогу працівника поліції ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставини справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, положення якого зобов'язують водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Диспозицією статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи поданої апеляційної скарги про те, що наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами не доводиться те, що ОСОБА_2 за наявності передбачених законом підстав відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.6 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як засвідчив в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4, він став учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2 Внаслідок ДТП було пошкоджено його автомобіль. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 погодився і відшкодував на місці завдані йому та іншому водієві збитки, працівниками поліції протокол по даному факту не складався. Разом із цим, на прохання працівників поліції він засвідчив своїм підписом у протоколі та окремих поясненнях факт відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Однак про таку відмову свідку стало відомо від патрульного, оскільки на час спілкування працівника поліції зі ОСОБА_2 він перебував від автомобіля на значній відстані та не чув зміст розмови.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що також був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яке сталося з вини водія ОСОБА_2, проте матеріали за фактом ДТП не оформлялись, оскільки була досягнута домовленість з дружиною ОСОБА_2 про відшкодування завданих йому збитків. В той же час він був запрошений працівниками поліції як понятий для засвідчення факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. В його присутності ОСОБА_2 декілька разів то погоджувався, то відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Чи погодився ОСОБА_2 в кінцевому результаті пройти огляд на стан сп'яніння, він наразі не пам'ятає. Як пояснили йому працівники поліції, за відмову пройти огляд на стан сп'яніння щодо ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Проте, показання даних свідків не можуть бути допустимими доказами відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої вважають ОСОБА_2, а тому наявні обґрунтовані сумніви щодо їх неупередженості у справі.

Судом апеляційної інстанції також досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово змінював свою позицію щодо надання згоди на проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, проте в кінцевому результаті погодився на вимогу працівника поліції пройти таких огляд за допомогою приладу Драгер. Разом з цим, матеріали справи не містять даних про те, з якої причини такий огляд не було проведено.

Складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП хоч і є доказом у розумінні статті 251 цього Кодексу, однак є недостатнім для висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушення п.2.5 ПДР України, оскільки не підтверджується будь-якими іншими доказами, що містяться у справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються викладені в протоколі обставини щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Оскільки суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, його висновки про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП є незаконною та необґрунтованою.

За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_2 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз