ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/292/18 Справа № 199/5740/18 Суддя у 1-й інстанції - Лисенко В.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Згідно з оскаржуваною постановою, 13 липня 2018 о 02:35 годині у місті Дніпрі по вул. Вітчизняній, 61а, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Daewoo Sens», н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду першої інстанції та провадження закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, не повідомив про дату та час судового розгляду, а про постанову він дізнався лише 31 жовтня 2018 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги в апеляційній скарзі зазначає, що є уродженцем м. Баку, Азербайджан, та в Україні має посвідку на проживання, однак не розуміє української мови, але, не зважаючи на це, співробітниками поліції було порушено його право на захист, оскільки був відсутній перекладач та не було залучено захисника.

Разом з тим, Алієв зауважує, що відповідно до Розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі до протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. При цьому, зазначає, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, та в матеріалах справи відсутній відповідний акт, в якому були б зафіксовані ознаки алкогольного сп'яніння та свідки, які могли б підтвердити перебування особи з ознаками алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_2 вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що він дійсно перебував у стані алкогольного сп'яніння чи з ознаками алкогольного сп'яніння, а пояснення свідків, які містяться у справі ці обставини не підтверджують, та вважає, що з цих підстав його вина у вчиненні правопорушення не доведена.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розгляду за відсутністю ОСОБА_2 та копію оскаржуваного рішення він отримав лише 29 жовтня 2018 року.

З огляду на те, що з апеляційною скаргою ОСОБА_2 звернувся до суду 05 листопада 2018 року, тобто в межах десятиденного строку з моменту отримання постанови, апеляційний суд не вважає строк оскарження судового рішення пропущеним.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим та підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 145195 від 13 липня 2018 року; рапортом працівника патрульної поліції, яким встановлений факт наявності у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння та відмови останнього від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння; відеозаписом з нагрудних камер поліцейський.

Зазначені докази у своїй сукупності є такими, що вказують на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Поряд із цим, доводи ОСОБА_2 про те, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду на стан сп'яніння, суд апеляційної інстанції розцінює як безпідставні.

Так, відповідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

В силу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України, від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З огляду на вказані вимоги, працівники поліції зобов'язані запропоновувати водію пройти огляд із застосуванням спеціальних засобів та, за наявності згоди водія, його провести.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема пояснень свідків, ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду. Ці обставини ОСОБА_2 не заперечує й в апеляційній скарзі та, окрім того, вони повністю підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Що стосується доводів скарги ОСОБА_2, що він не володіє держаною мовою, внаслідок чого було порушено його права під час оформлення протоколу про адміністративне праволпорушення, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду також не знайшли, оскільки ОСОБА_2 з 2011 року має посвідку на постійне проживання в Україні та клопотань про залучення до справи перекладача при складанні протоколу не заявляв. Відсутні ці вимоги й в апеляційній скарзі.

З огляду на наведене, вважати обґрунтованими доводи ОСОБА_2 стосовно порушення поліцейськими порядку складання протоколу, а також права на захист суд апеляційної інстанції не може.

Отже, при апеляційному розгляді справи не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни або скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т АН О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко