Номер провадження: 33/785/539/18
Головуючий у першій інстанції Іщенко О.В.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рені Одеської області, громадянина України, працюючого водієм по найму, зареєстрованого: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

-у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП а провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 07 вересня 2017 року о 07 год. 55 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «І-VAN» реєстраційний номер НОМЕР_1, на вул. Радісній, 9 у місті Одесі, порушивши вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою і підлягає скасуванню з наступних підстав:

- суд першої інстанції, на порушення вимог ст. 245 КУпАП, не належним чином оцінив наявні матеріали справи, які спростовують його винуватість і порушення п. 10.1 ПДР, адже саме водій ОСОБА_4, з метою уникнення зіткнення із зустрічним транспортним засобом, здійснив поворот праворуч, що стало причиною ДТП;

- суд не дав оцінки тому факту, що саме ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.3 ПДР України.

Посилаючись на такі доводи,ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_4, який залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду, повторно дослідивши докази у справі, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючі винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БР №071874 від 07 вересня 2017 року;

- схему місця ДТП та інші матеріали справи.

Під час апеляційного розгляду справи були повторно досліджені докази у справі, а саме:

- письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с. 3) про те, що він керував автобусом 168 маршруту по вул. Радісній у другій смузі зі швидкістю 15-20 км/год. Водій автомобілю «Volkswagen» (реєстраційний номер НОМЕР_2), виконуючи обгін, не врахував дистанцію з правого боку і вчинив ДТП;

- письмові пояснення водія ОСОБА_4 (а.с. 4), з яких випливає, що він рухався по вул. Радісній з боку площі Незалежності у бік вул. Генерала Петрова на автомобілі «Volkswagen». У районі будинку №7 він об'їжджав маршрутний автобус, який стояв, і відчув удар у правий бік свого автомобілю;

- схему місця ДТП (а.с. 2), з якої видно, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на відстані 4,9 м від правого краю проїжджої частини дороги;

- відеозапис події ДТП з відеорегістратора, який знаходився у автомобілі «Volkswagen», з якої очевидно випливає, що водій ОСОБА_4, керуючи своїм автомобілем, рухається прямо, а водій автомобілю «І-VAN» (реєстраційний номер НОМЕР_1), після висадки (посадки) пасажирів, увімкнув світловий покажчик повороту ліворуч та розпочав рух із зміщенням ліворуч, не пропустивши автомобіль «Volkswagen», який рухався у попутному напрямку.

Відповідно до припису п. 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З огляду на досліджені під час апеляційного розгляду справи докази, апеляційний суд вважає, що об'єктивно встановленим є той факт, що водій ОСОБА_2, перед початком руху із зміною його напрямку, не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що раптовість і небезпечність дій водія ОСОБА_2, були непередбачуваними для іншого учасника дорожнього руху, а саме для водія ОСОБА_4, адже, відповідно до припису п. 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Надавши об'єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Так, доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не врахував винуватість у вчиненні ДТП водія ОСОБА_4, який, на його думку, порушив приписи п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки під час апеляційного розгляду об'єктивно встановлено, що водій ОСОБА_2, розпочинаючи рух та змінюючи його напрямок, не переконався у тому, що цей маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

За таких обставин вважаю, що орган дізнання, оформлюючи матеріали ДТП, а суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дійшли правильного висновку про те, що єдиним винуватцем у вчиненні ДТП є ОСОБА_2, дії якого кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, оскільки він вчинив порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Положеннями ч. 2 ст. 38 КУпАП України передбачено, що, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи видно, подія ДТП мала місце 07 вересня 2017 року, а справа, після належного оформлення, надійшла до суду 20 лютого 2018 року, тобто після закінчення строку, протягом якого можливе накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, постанова суду першої інстанції від 12.03.2018 року є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 38, 268, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року стосовно ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області: Копіца О.В.