АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1320/2018 Постанова винесена суддею Шевчук А.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 21 грудня 2017 року о 14 год. по вул. Марка Вовчка, 21 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Iveco», державний номерний знак НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 13.1, 10.1, 2.3 (б) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не оспорюючи своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, просить постанову суду змінити та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на час розгляду справи він перебував у відрядженні, тому з поважних причин не зміг брати участь у судовому засіданні та надати відповідні докази для пом'якшення своєї вини та застосування відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

При цьому зазначає, що свою вину у вчиненому він визнає в повному обсязі, щиро розкаюється та зробив відповідні висновки і завіряє, що в подальшому буде уникати будь-яких адміністративних порушень.

Також просить врахувати і те, що він неофіційно працює водієм, а тому позбавлення його права керування суттєво вплине на матеріальний стан його сім'ї, оскільки його дружина, яка є інвалідом 3 групи, не працює, і його зарплата була єдиним джерелом доходу.

Крім того вказує й на те, що під час ДТП обидва транспортні засоби отримали незначні механічні ушкодження та, що він добровільно відшкодував всі матеріальні збитки потерпілому і він до нього претензій матеріального характеру немає.

Таким чином, на думку апелянта, всі вищезазначені обставини, а також його сімейний стан, є підставами для пом'якшення його відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з апеляційною скаргою надійшло клопотання, в якому ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції,посилаючись на те, що строк на оскарження постанови суду ним був пропущений з поважних причин, оскільки у судовому засіданні він присутнім не був, так як перебував у відрядженні, а копію оскаржуваної постанови отримав в канцелярії суду лише 16.03.2018 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновок судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим і підтверджений доказами, зібраними по справі, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після зіткнення та пошкодження, які вони мали в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також поясненнями, як самого ОСОБА_2, так і іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, що містяться в справі про адміністративне правопорушення, та які свідчать про недотримання ОСОБА_2 п.п. 13.1, 10.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Більш того і при розгляді справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 повністю визнав себе винуватим у вчиненому адміністративному правопорушенні і не оспорював фактичних обставин справи, встановлених судом, та щиро розкаявся. При цьому також зазначив, що його роботапов'язана з необхідністю використання автомобіля і є основним та єдиним джерелом його доходів, а також, що на його утриманні знаходиться дружина, яка є інвалідом 3 групи та не працює, тому позбавлення права керування транспортним засобам ставить його у дуже скрутне становище, оскільки він не має можливості іншого способу заробітку для існування.

Разом з тим, суддя апеляційної інстанції вважає, що накладене на ОСОБА_2 стягнення є надто суворим.

Так, всупереч загальним засадам накладення стягнень за адміністративні правопорушення, визначеним ст.ст. 33 - 35 КУпАП, суддя належним чином не з'ясував дані про особу правопорушника та інші обставини, що впливають на вид і розмір адміністративного стягнення, не врахував характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а лише формально послався в постанові на врахування цих обставин, внаслідок чого при альтернативній санкції закону, за порушення якого ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності, піддав його більш суворому стягненню.

Між тим, з матеріалів справи та документів, долучених до скарги, убачається, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності притягається вперше, свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю й у вчиненому розкаявся, добровільно відшкодував завдані матеріальні збитки потерпілому і він до нього претензій матеріального характеру не має, у ОСОБА_2 на утриманні перебуває дружина, яка є інвалідом 3 групи, не заперечував своєї вини у вчиненому він і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанцій, зазначаючи, що у вчиненому щиро кається, та таким чином, обставиною, що пом'якшує його відповідальність за адміністративне правопорушення, є його щире розкаяння.

При цьому, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2, суддею не було встановлено.

Водночас, при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суддею не було враховано і конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2, як те, що пошкодження, які отримали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, є незначними, а саме - в результаті зіткнення в автомобілі «Фольксваген» було пошкоджено задню ліву блок фару та заднє ліве крило, а в автомобілі «Iveco» - пошкодження відсутні, а, до того ж, вчинене ним правопорушення є необережним, що не може вказувати на грубе порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху.

Також, відповідно до даних трудової книжки Серія НОМЕР_3, ОСОБА_2 протягом своєї трудової діяльності до 2007 року працював на різних підприємствах лише водієм, а, відповідно до товарно-транспортних накладних, у 2016 - 2017 р.р. він працював водієм у ФОП ОСОБА_4, а, отже, доводи ОСОБА_2 про те, що позбавлення його права керувати транспортними засобами негативно відобразиться на його матеріальному становищі, оскільки іншими спеціальностями він не володіє, заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини справи та особу порушника, вважаю можливим пом'якшити ОСОБА_2 адміністративне стягнення та призначити його у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року - зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року відносно ОСОБА_2 - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Піддати ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, в доход держави.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.