А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02.03.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 січня 2018 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка АДРЕСА_1 громадянка України, українка,

визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..

Згідно постанови, 29 жовтня 2018 року о 01-ій годині 25 хвилин по вул. Паризької Комуни у м. Ужгороді, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Mazda 2», державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується оглядом проведеним у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога, чим порушила вимоги передбачені п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР ) і вчинила передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною у зв'язку з однобічністю розгляду справи та невідповідністю викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи. Посилається на те, що судом першої інстанції було порушено її право на захист, оскільки суд розглянув справу без її участі, при цьому, не взявши до уваги її клопотання про бажання брати участь у розгляді справи та відкладення її розгляду, а також належним чином, не повідомивши її про час та місце розгляду справи. Крім того, вказує на те, що через хворобу зуба та проходження лікування у лікаря-стоматолога вона застосовує спиртовмісні дезінфікуючі розчини, а алкотестер «Драгер», за допомогою якого було проведено тестування на стан алкогольного сп'яніння, є дуже чутливим і реагує на наявність запахів, що можуть бути викликані рядом захворювань чи вживання певної їжі. Також посилається на те, що однобічний підхід суду першої інстанції до розгляду справи полягає в тому, що в судове засідання не було викликано та не допитано інспектора, який склав протокол, зокрема, із приводу обставин, за яких було зупинено керований нею автомобіль, а також виявлення у неї ознак алкогольного сп'яніння; не встановлено і не допитано свідків, які підписали протокол; не перевірено правильність, порядок та обставини використання алкотестеру. Разом із тим, вказує на те, що строк на апеляційне оскарження нею пропущено з поважних причин, оскільки повідомлень про час та місце розгляду справи вона не отримувала, у зв'язку з чим, не змогла з'явитись у судове засідання, і про факт розгляду судом справи та прийняте рішення дізналася лише 31.01.2018. Просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якої з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що повідомлення про час та місце розгляду справи двічі надсилались на адреси, як зазначену в протоколі, так і особисто ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, однак, на розгляд справи ОСОБА_1 повторно не з'явилася. Крім того, при прийнятті рішення про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1, апеляційний суд враховує й те, що від ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходили дані про поважність причин її неявки, а також заяви про відкладення розгляду справи на інший термін; що відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд судового рішення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів із дня надходження справи до суду; що справа щодо ОСОБА_1 надійшла до апеляційного суду 01.02.2018; що із часу адміністративного правопорушення, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1, пройшло більше чотирьох місяців.

Так, з оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не приймала участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні дані, які б достовірно підтверджували факт отримання ОСОБА_1 повідомлень про час та місце розгляду справи. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що копія постанови була вручена або надіслана ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк. З матеріалів справи також вбачається, що копія оскаржуваної постанови від 12.01.2018 була направлена ОСОБА_1 лише 26.01.2018, що підтверджується наявним у матеріалах справи супровідним листом(а. с. 17). Разом із тим, як убачається з розписки, що міститься на форзаці справи ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваної постанови 31.01.2018.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилається ОСОБА_1, зокрема, про те, що повідомлень про час та місце розгляду справи вона не отримувала, у зв'язку з чим, не змогла з'явитись у судове засідання, і про факт розгляду судом справи та прийняття рішення дізналася 31.01.2018, - визнаються поважними, у зв'язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, і строк поновлюється.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 083763, 29 жовтня 2018 року о 01-ій годині 25 хвилин по вул. Паризької Комуни у м. Ужгороді, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Mazda 2», державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується оглядом проведеним у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога, чим порушила вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР, що тягне настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердила, що права та обов'язки їй роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлена; його копію отримала; що до протоколу внесені правильні дані щодо її особи. Крім того, із протоколу вбачається, що по суті правопорушення ОСОБА_1 будь-яких пояснень не надавала (а. с. 1).

З акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві Маріонда А. О. за допомогою алкотестеру «Драгер ARHJ - 0271» у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вбачається, що огляд проведений у зв'язку з виявленими у гр. ОСОБА_1 ознаками - запах алкоголю з порожнини рота, результат огляду - 0,73 % (а. с. 2), що також підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою тестування на алкоголь (а. с. 3).

З письмових пояснень громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором Маріонда А. О. в якості свідків складання щодо ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП, вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшла медичний огляд у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння, у результаті якого, у неї було виявлено 0,73 % проміле (а. с. 5-6).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 404 від 29.10.2017, складеного черговим лікарем Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_5 вбачається, що направлена інспектором Маріонда А. О. 29.10.2017 на огляд ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп'яніння. З даного висновку також убачається, що своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що з результатами огляду ознайомлена (а. с. 7).

З рапорту інспектора Маріонда А. О. вбачається, що 29.10.2017 приблизно о 01 год. 25 хв. екіпажем 106 у складі Маріонда А. О. та Зубанич В. М. було зупинено транспортний засіб «Mazda 2», державний номерний знак НОМЕР_1, за порушення вимог передбачених п. 9.7 ПДР, за що водію ОСОБА_1 було зроблено усне зауваження. У ході розмови у водія були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим, у лікаря-нарколога було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, у результаті якого підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, за що відносно неї складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а автомобіль залишено по вул. Тлехаса, 14, без порушень ПДР (а. с. 8).

Факт виявлення в ОСОБА_1 під час проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» стану алкогольного сп'яніння - 0,73 % підтверджується й дослідженим у ході розгляду справи апеляційним судом відеозапису, що міститься на наявному в матеріалах справи диску.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та її винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Маріонда А. О. була упереджена при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в неї були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в лікаря ЗОНД ОСОБА_5, який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння та склав висновок про її перебування у стані алкогольного сп'яніння, були підстави для фальсифікації висновку щодо ОСОБА_1 та її обмови в перебуванні в стані алкогольного сп'яніння, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість інспектора Маріонда А. О. та лікаря ОСОБА_5 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, підписання нею протоколу та інших документів, що містяться у справі, зокрема, висновку лікаря, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказані інспектор та лікар при виконанні своїх функціональних обов'язків діяли у межах наданих їм повноважень.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки, суд розглянув справу без її участі, при цьому, не взявши до уваги її клопотання про бажання брати участь у розгляді справи та відкладення її розгляду, а також належним чином, не повідомивши її про час та місце розгляду такої, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом, а також не свідчать про незаконність висновку судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, і не свідчать про порушення суддею права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що повідомлення про час та місце розгляду справи судом надсилались ОСОБА_1 на адресу, яка зазначена в складеному щодо неї протоколі, і нею підтверджена, про що свідчить її підпис у протоколі (а. с. 12-15); що зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було роз'яснено, що розгляд справи відбудеться в Ужгородському міськрайонному суді, а відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»); що в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання ОСОБА_1 про бажання брати участь у розгляду справи та відкладення її розгляду; що вказані доводи враховані апеляційним судом при вирішенні питання про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження; що як судом першої інстанції, так і апеляційним судом вжито всіх передбачених законом заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, надсилаючи їй повідомлення на вказані нею як у протоколі, так і в апеляційній скарзі адреси; що, не з'являючись у судові засідання, у тому числі й до суду з метою дізнатися про рух справи щодо неї, ОСОБА_1 самостійно і добровільно позбавила себе права постати перед судом та дати пояснення по суті справи та апеляційної скарги.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1, не взявши до уваги її клопотання про бажання брати участь у розгляді справи та відкладення її розгляду, апеляційний суд враховує те, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 у даній справі подавались які-небудь клопотання, у тому числі про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що через хворобу зуба та проходження лікування у лікаря-стоматолога вона застосовує спиртовмісні дезінфікуючі розчини, а алкотестер «Драгер», за допомогою якого було проведено тестування на стан алкогольного сп'яніння, є дуже чутливим і реагує на наявність запахів, що можуть бути викликані рядом захворювань чи вживання певної їжі, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами, у зв'язку з чим, визнаються такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не вказувала про вживання спиртовмісних дезінфікуючих розчинів у зв'язку з хворобою зуба та проходження лікування у лікаря-стоматолога, як при проходженні огляду на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції однобічно підійшов до розгляду справи, оскільки не викликав у судове засідання та не допитав інспектора, який склав протокол, зокрема, із приводу обставин, за яких було зупинено керований нею автомобіль, а також виявлення у неї ознак алкогольного сп'яніння; не встановив і не допитав свідків, які підписали протокол; не перевірив правильність, порядок та обставини використання алкотестеру,-апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, визнає такими, що не свідчать про однобічний підхід судом першої інстанції до розгляду справи та не спростовують висновку судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не являються підставами для скасування судового рішення. При оцінці вказаних доводів, апеляційний суд враховує й те, що суд першої інстанції прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі наявних у матеріалах справи доказів; що виклик та допит особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, та свідків у справі, здійснюється судом на підставі заявлених учасниками судового розгляду клопотань, яких у даній справі не заявлялось, оскільки ОСОБА_1, не з'явившись на розгляд справи як до суду першої, так і апеляційної інстанцій, позбавила себе такої можливості, а також не заявляла таких клопотань і в апеляційній скарзі.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Когуч Т. Т. обґрунтовано визнана винною у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на неї в межах санкції вищевказаної статті, у зв'язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не додано до апеляційної скарги жодних доказів, які б впливали на висновки судді та свідчили б про незаконність судового рішення, а не з'являючись у судові засідання на розгляд справи, ОСОБА_1 позбавила себе можливості на реалізацію своїх прав щодо надання пояснень та доказів, а також заявлення клопотань.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення задовольнити, поновивши строк на оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 січня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, та зі сплатою судового збору у розмірі 320 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан