Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернігова, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2018 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 22 березня 2018 року близько 6 години 20 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 по пр-ту Академіка Палладіна, 46 у м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що 21 березня 2018 року після основної роботи з метою додаткового заробітку поїхав ремонтувати автомобіль в район станції метро "Видубичі". Закінчивши ремонт близько 5 години 20 хвилин 22 березня 2018 року, віддав автомобіль замовнику та поїхав у напрямку дому, коли був зупинений патрульними

_________________________________________________________________________

Справа № 33/796/1651/2018 Постанова винесена суддею Бандурою І.С.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

поліцейськими. Після спілкування поліцейський попросив витягнути руки та посвітив в очі ліхтариком. Оскільки на вулиці було досить прохолодно, він фактично добу не спав і хвилювався, цим пояснює тремтіння рук та нібито відсутність реакції зіниць на світло. На пропозицію поліцейського проїхати до закладу охорони здоров'я відмовився, оскільки необхідно було їхати до дружини та 5-тимісячної доньки, потім відвідати старшу дитину, яка знаходилася на стаціонарному лікуванні, завезти їй одяг та ліки, і бути на роботі о 9 годині.

Суд першої інстанції не взяв до уваги його пояснення і не врахував, що відсутність у нього на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення стану наркотичного та/або алкогольного сп'яніння можуть підтвердити принаймні три особи, а саме, його керівник ОСОБА_5, власник автомобіля, який він ремонтував, ОСОБА_6, і дружина ОСОБА_7, яких він просить допитати в суді апеляційної інстанції. Також суд не врахував, що він ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, періодично проходив медичні огляди, під час яких жодного разу не було встановлено фактів вживання наркотичних засобів. Тому вважає, що всупереч вимогам ст.ст.245, 251, 280 КУпАП суддя всебічно, повно і об'єктивно не з'ясував обставини справи, не дав належну оцінку доказам і прийняв необґрунтоване рішення про накладення на нього стягнення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши докази в справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше, та рапорті поліцейського роти № 5 батальйону № 2 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві аналогічного змісту; письмових поясненнях свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я; записі нагрудної камери (відеореєстратора) патрульного поліцейського, на якому зафіксована така відмова, що ОСОБА_3, дійсно, пояснював необхідністю їхати в лікарню до дитини.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Пояснення правопорушника ще раз доводять правильність висновків суду. Крім того, ОСОБА_3 не заперечував, що його стан давав поліцейським підстави вважати, що він може перебувати у стані наркотичного сп'яніння, а тому вимога пройти огляд у закладі охорони здоров'я була цілком правомірною.

Враховуючи зміст пояснень правопорушника, підстав для задоволення клопотання про допит свідків апеляційний суд не вбачає. До того ж, стан наркотичного сп'яніння згідно з ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, встановлюється виключно лікарем закладу охорони здоров'я за умови обов'язкового проведення лабораторних досліджень.

Разом з тим, на підтвердження пояснень про необхідність відвідування дитини, яка перебувала на стаціонарному лікуванні, та забезпечення її ліками, ОСОБА_3 ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції жодних доказів не надав.

Таким чином обставини справи встановлені суддею всебічно, повно і об'єктивно, що спростовує доводи про протилежне, і винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Отже, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн