П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2018 Справа №607/9272/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Тернопільського відділу поліції ГУ НП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ч. 1 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 250997 від 15 березня 2018 року, 22 лютого 2018 року в період часу з 19 до 20 години, громадянин ОСОБА_1, який перебуває під адміністративним наглядом, не зявився на відмітку до службового приміщення ДОП по вул. Ст. Бандери, 88 м. Тернополя.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, свою вину у вчиненні правопорушення визнав та щиро розкаявся.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Таким чином, приймаючи до уваги вимоги ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення на гр. ОСОБА_1 за вчинене ним правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КУпАП, могло бути накладене не пізніше 22 травня 2018 року.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- закінчення встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня виявлення правопорушення).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Закриття провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності у звязку з закінченням строків є формою вираження відмови держави від притягнення особи до адміністративної відповідальності, а, в свою чергу, метою останньої є доведення вини.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є саме постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Керуючись статтями 38, 247, 268,283, 284, 287, 294 КУпАП, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП закрити, у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяОСОБА_2