АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Бобика Й.В. на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3,-

В С Т А Н ОВ И В :

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01.02.2018 року визнано винуватим ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, без конфіскації грошей, отриманих внаслідок вчинення правопорушення.

Стягнуто також з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно постанови суду, 21 листопада 2017 року близько 13 год. 45 хв. в районі 244 км + 50 м автодороги в адміністративних межах с. Магала Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_3, в порушення вимог ст.58 Господарського кодексу України, здійснював господарську діяльність з перевезення 12 пасажирів з м. Чернівці в напрямку м.Кельменці Чернівецької області на транспортному засобі під його керуванням марки «Volkswagen-LT 46» державний номерний знак НОМЕР_1, без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності.

На цю постанову представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження за відсутністю події і складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог адвокат вказував, що всі докази, якими суд обґрунтував вину ОСОБА_3, не доводять винуватість останнього у

справа №33/794/176/18 головуючий у 1 інстанції Ляху Г.О.

вчиненні правопорушення.

Зазначав, що в суді не було здобуто доказів того, що ОСОБА_3 за перевезення пасажирів брав плату. Крім того, свідки, які дали пояснення, що бачили як ОСОБА_3 брав гроші з пасажирів, не могли категорично стверджувати, що останній брав гроші саме як плату за перевезення.

Вказував, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом по справі. Ще зазначав, що постанова від 25.01.2017 року не є доказом систематичності вчинення правопорушення, оскільки за вказаною постановою скаржник був оштрафований через відсутність договору із замовником транспортних послуг.

Заяви та пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 не можуть бути доказами вчинення ОСОБА_3 правопорушення, оскільки їхні заяви не стосуються подій 21.11.2017 року. А наданий диск із записом не є належним доказом, оскільки відео зйомка здійснювалась з порушенням прав особи, передбачених Конституцією України. Також відсутні відомості ким проводилась відео зйомка, на якій підставі, коли та яким технічним засобом.

На думку апелянта, пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також є сумнівними, оскільки ОСОБА_7 станом на 21.11.2017 року перебував на службі в Національній Гвардії і був звільнений зі служби лише 30.11.2017 року.

Ще апелянт вказував, що ОСОБА_3 має намір оскаржити постанову Садгірського районного суду від 07.12.2017 року, оскільки не був присутній в судовому засіданні і не знав про існування такого судового рішення. Інші письмові докази, що наведені судом в постанові, також не є підтвердженням вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення.

Заслухавши адвоката ОСОБА_4, ОСОБА_3, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження, вважаю, що апеляційні вимоги є безпідставні і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється факт перевезення 21.11.2017 року близько 13 год. 45 хв. ОСОБА_3 з м. Чернівці в напрямку м.Кельменці 12 пасажирів транспортним засобом марки «Volkswagen-LT 46» державний номерний знак НОМЕР_1, без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, в цій постанові не наводяться докази на підтвердження вказаних обставин.

Твердження апелянта про відсутність належних доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_3, є необґрунтовані.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган(посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А тому твердження адвоката про те, що протокол не може бути визнаний належним доказом, суперечить змісту ст.251 КУпАП.

Крім того, фіксування вчиненого правопорушення на відеозапис без згоди правопорушника, не є порушенням конституційних прав останнього, як про це вказував апелянт в поданій скарзі.

Заперечення апелянтом пояснень очевидців вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, а також свідків, які 21.11.2017 року їхали в автобусі ОСОБА_3 в якості пасажирів і платили йому гроші за проїзд, є неспроможні. Аналіз пояснень цих свідків суд навів в оскаржуваній постанові. Ці пояснення є правдиві, узгоджуються з іншими письмовими доказами, які також підтверджують винуватість ОСОБА_3

Письмова заява свідка ОСОБА_7 про погрози на його адресу батька ОСОБА_3, щоб той не давав пояснення в суді, також є підтвердженням того, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення та намагається уникнути відповідальності.

Той факт, що ОСОБА_9 раніше вчиняв правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 КУпАП, визнавався винним у вчиненні незаконних дій по перевезенню пасажирів, і провадження було закрито на підставі ст.38 КУпАП, вчиняв інші порушення правил перевезення пасажирів, також правильно судом визнано підтвердженням того, що останній порушує порядок провадження господарської діяльності і його дії мають системний характер.

Пояснення свідка ОСОБА_8, де остання вказувала, що 21.11.2017 року їхала в якості пасажира з м. Чернівці в с. Мошанець в автобусі, яким керував ОСОБА_3 і за проїзд платила водію гроші в сумі 50 грн., також є підтвердженням вини ОСОБА_3 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП.

Зібрані по справі докази, яким суд дав належну оцінку, свідчать про винуватість ОСОБА_3 та про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення.

Підстав для зміни чи скасування постанови суду немає.

На підставі на веденого та керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 відмовити, а постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст.164 ч.1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Згідно з оригіналом: суддя