КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, оскільки прийнята за результатами неповного дослідження доказів та їх невірної оцінки.

Вказує на те, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду його на стан сп'яніння, а саме, не запропоновано йому проходження вказаного огляду на місці зупинки його транспортного засобу, не надано направлення на проходження огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я, а також не роз`яснено йому наслідків відмови від проходження огляду.

Звертає увагу на порушення оформлення процедури такого огляду через відсутність у письмових поясненнях свідків підпису особи, яка відбирала пояснення.

Не заперечуючи факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння зазначає, що працівники поліції ввели його в оману, роз`яснивши, що він може пройти вказаний огляд пізніше самостійно, чим він скористався та в межах двох годин пройшов огляд в МНКЛ «Соціотерапія».

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об'єктивно дослідити усі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст постанови суду має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Як убачається із матеріалів справи, суд першої інстанції цих вимог закону не виконав.

Згідно мотивувальної частини постанови, висновок судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах.

Разом з тим, вивчивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, приходжу до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 160164 від 19 липня 2018 року, складеного інспектором патрульної поліції 7 роти 2 батальйону 1 полку Леоновим М.В., ОСОБА_2 19 липня 2018 року о 23 год. 40 хв. на вул. Ярославів Вал, 9 у м. Києві керував автомобілем «MERCEDES-BENZ E320», д.н.з. НОМЕР_1з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку присутності двох свідків чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із положеннями ч.3 ст. 266 КУпАП та п.6,7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735(далі Інструкція), огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я. У разі незгоди водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У разі виявлення у водія ознаки наркотичного сп'яніння, згідно вимог Інструкції огляд проводиться у медичному закладі охорони здоров'я, лікарем наркологом.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що дійсно 19 липня 2018 року керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ E320», д.н.з. НОМЕР_1 у м. Києві по вул. Ярославів Вал, 9 почув звук сирен, після чого зупинив свій транспортний засіб на вимогу працівників поліції. Правил Дорожнього руху не порушував, однак причину зупинки працівники поліції йому не повідомили.На вимогу працівників поліції проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп'яніння, зазначив про те, що йому терміново потрібно їхати додому, оскільки його мати потребує постійного нагляду.

У судовому засіданні ОСОБА_2 надав висновок МНКЛ «Соціотерапія» за самозвезренням щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 липня 2018 року, згідно якого ОСОБА_2 19 липня 2018 року о 00 год. 45 хв. у стані сп'яніння не перебував.

З метою перевірки даного висновку Київським апеляційним судом надіслано запит до МНКЛ «Соціотерапія». Згідно відповіді від 13 листопада 2018 року № 1307, ОСОБА_2,1985 року народження, дійсно проходив медичний огляд на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння за само зверненням, про що складений висновок про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 липня 2018 року № 007485, запис у журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, заключний діагноз: тверезий.

Матеріали адміністративної справи не містять жодних даних про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності працівниками поліції за виявлене ними порушення ПДР, що стало підставою для зупинки його транспортного засобу.

Зазначені пояснення викладені на спеціальних бланках, які містять однотипну інформацію, при цьому особисті пояснення вказаних свідків щодо обставин відмови ОСОБА_2 у їх присутності від проходження огляду на стан сп`яніння, у матеріалах справи відсутні.

Всупереч вимогам закону щодо повного та об'єктивного розгляду справи, суддя районного суду не вжив заходів щодо виклику у судове засідання для дачі пояснень вказаних свідків.

Крім того, Пунктом 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Однак, у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що вказує на те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Всупереч вказаним вимогам закону, матеріали адміністративної справи не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. .

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім та допустимим доказом порушення ОСОБА_2 вимог п.2.5 ПДР України та відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. п.1.ст.247, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2 скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/534/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Савицький О.А.