Номер провадження: 33/785/488/18
Номер справи місцевого суду: 496/610/18
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21.02.2018 року стосовно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сахновщина Харківської області, громадянина України, працюючого у в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на посаді начальника служби охорони державної таємниці помічником командира в/ч, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,
встановив:
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн.
Відповідно до постанови суду першої інстанції, у травні 2016 року, на підставі «Номенклатури посад працівників, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці», ОСОБА_1 було оформлено допуск до державної таємниці за формою 1. У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2016 року №343, ОСОБА_1 надано доступ до державної таємниці з найвищим грифом секретності «Особливої важливості».
Протягом тривалого часу у в/ч НОМЕР_1 у приміщеннях: кабіна Ф2К (радіопеленгатор), розташована на 1601 зрдн (с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області); кабіна Ф2К (радіопеленгатор), розташована на 1602 зрдн (с. Нерубайське Біляївського району Одеської області); кабіна Ф2К (радіопеленгатор), розташована на 1603 зрдн (с. Чорноморка Іллічівського району Одеської області); кабіна Ф2К (радіопеленгатор), розташована на 1604 зрдн (с. Вапнярка Одеської області); кабіна 49Л6 (автоматизована система управління «Байкал»), розташована на КП в/ч НОМЕР_1 (с. Радісне Біляївського району Одеської області), проводяться секреті роботи, але ОСОБА_1 , на порушення вимог ч. 4 ст. 28 Закону України «Про державну таємницю», п.п. 116, 206-231, 240 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 року №939, зазначені приміщення не були віднесені до режимних приміщень і, як наслідок, режим доступу до них регламентований не був.
Водночас, у даних приміщеннях щоденно здійснюється робота з матеріальними носіями секретної інформації зі ступенем секретності «Цілком таємно», а саме здійснюється використання матеріальних носіїв з відповідним грифом для несення бойового чергування, введення ключової документації до апаратури державного розпізнавання, тощо.
Своїми діями ОСОБА_1 , як особа, яка безпосередньо відповідає за контроль щодо дотримання вимог режиму секретності у в/ч НОМЕР_1 , створив передумови до витоку відомостей, що становлять державну таємницю або втрати їх матеріальних носіїв.
В апеляційній скарзі, не заперечуючи фактичні обставини справи, ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду не відповідає вимогам чинного законодавства з таких підстав:
1) суд 1-ї інстанції стягнув з нього судовий збір у розмірі 352,40 грн., хоча, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці звільнюються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків;
2) суд не врахував, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього, стосується саме виконання службових обов`язків на військовій службі.
Пославшись на такі доводи, ОСОБА_1 просить змінити постанову суду в частині стягнення судового збору та звільнити від його сплати.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення №13(9/775/15/) від 13.02.2018 року;
-витягом з функціональних обов`язків;
-витягом з наказу №343 від 24.05.2016 року;
-витягом з наказу №66 від 25.03.2016 року;
-зобов`язанням ОСОБА_1 .
Відповідно до диспозиції п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, адміністративна відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю настає у разі невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.
З доказів, наведених вище, беззаперечно випливає, що ОСОБА_1 не дотримався вимог ч. 4 ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 116, 206-231, 240 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», який затверджений Постановою Кабміну України від 18.12.2013 року №939.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував його дії за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, як невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони обгрунтованими.
Так, встановленим є той факт, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а адміністративне правопорушення вчинив під час виконання службових обов`язків на військовій службі.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці звільнюються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Згідно з приписом п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що судовий збір з ОСОБА_1 стягнутий безпідставно, тому судове рішення у цій частині підлягає зміні, а апеляційна скарга -задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 40-1, 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21.02.2018 року стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., - змінити.
Виключити з постанови суду першої інстанції другий абзац резолютивної частини про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 352,40 грн.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца