Справа № 266/1756/18
Провадженя№ 3/266/615/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районного суду м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шишилін О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Воропаєвої О.Є.,

особи відносно якої вирішується питання про притягнення

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

потерпілої ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого: ДП "Маріупольський морський торгівельний порт" докером, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 31 березня 2018 року, о 13 годині 45 хвилин, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alcotest" та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Також, ОСОБА_1, 31 березня 2018 року, о 13 годині 45 хвилин керуючи транспортним засобом "Kia Soul", з державним номерним знаком АН 4374 НТ, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, та при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху та скоїв наїзд на транспортний засіб "Ford Mondeo", з державним номерним знаком АН 7614 ІК, що стояв під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, чим порушив п. 2.3 б, 10.1 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що напередодні подій, які описані в протоколі про адміністративне правопорушення, він після роботи залишив свій автомобіль біля узбіччя свого будинку № 11 по вул. Лавицького в м. Маріуполі. Автомобіль розташовувався так, що стояв правими колесами до бордюру, а задньою частиною автомобілю до вул. Лавицького, при цьому перешкод для руху нікому не створював. Крім того залишив автомобіль на "ручному" гальмі, а швидкість включив задню, проте може припустити, що задня швидкість не увімкнулася. Так, 31.03.2018 року він не працював, впродовж дня нікуди виїжджати не збирався, тому вжив спиртні напої. Приблизно о 13 год., він перебуваючи на вулиці побачив, що автомобіль змістився у бік, припускає, що не втрималося та було зірване стоянкове гальмо. Також побачив поруч дівчину та інший автомобіль "Форд Мондео". В процесі розмови йому стало відомо, що його автомобіль пошкодив автомобіль цієї дівчини, як потім зясувалося то це ОСОБА_3 Проте домовитися мирним шляхом не вдалося, від запропонованої суми відшкодування шкоди ОСОБА_3 відмовилась та називала свою суму. І також зазичила, що у разі відмови виплатити саме суму названу нею, вона змушена буде викликати поліцію та сказати, що за кермом автомобілю був ОСОБА_1, який перебуває у стані алкогольного спяніння. Після цього він покликав на допомогу свого сина, з яким разом вони відсунули автомобіль до бордюру та знов поставили на ручне гальмо. Так в подальшому, ОСОБА_3 викликала поліцію, які не прийняли до уваги його пояснення, напевно через те, що він перебував у стані алкогольного спяніння. Також зазначив, що дійсно відмовився від проходження тесту на стан алкогольного спяніння, оскільки не заперечував проти того, що перебував в цьому стані. Свою провину не визнає, оскільки умисно не скоював ДТП, не керував транспортним засобом, до того ж у стані алкогольного спяніння. Проте він визнає, що фактично його транспортним засобом було заподіяно шкоду іншому автомобілю та готовий відшкодувати, як матеріальну, так і моральну шкоду, проте саме ту яка завдана. На запитання судді Говорухін В.В. вказав, що йому не відомо чи були в справному стані стоянкові гальма. Він допускає що вони були справні.

Потерпіла ОСОБА_3 будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання в судовому засіданні вказала, що була учасником ДТП яке відбулося 31.03.2018 року. Так ОСОБА_1 керуючи автомобілем повертав з вул. Лавицького не впоравшись із керуванням виїхав на правий бордюр та вирулюючи здійснив зіткнення передньою правою частиною автомобіля із передньою правою частиною її стоячого автомобіля. Після чого, ОСОБА_1 відїхав назад та намагався покинути місце ДТП, але вона перешкоджала йому поїхати та викликала поліцію. Про обставини розвитку подій суду намалювала схему. Такі ж саме пояснення вона надала у своїх письмових поясненнях працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснив, що є сином особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В той день він перебував вдома, йому зателефонував батько ОСОБА_1 і попросив взяти ключі від автомобілю та підійти на вказане ним місце. Явних ознак того, що відбулося ДТП за участі батька не було, оскільки ключі із сигналізацією були вдома. Автомобіль був в іншій стороні від бордюру та впритул із бампером іншого автомобіля. На час того, як він підійшов на місце ДТП, поряд не було осіб, які б стверджували, що батько перебував за кермом та вчинив ДТП. Два свідки зявилися після приїзду патрульної поліції. Також зазначив, що в цей день його батько ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання пояснив, що потерпіла ОСОБА_3 є його знайомою. 31.03.2018 р. він розмовляв з останньою по телефону, під час розмови вона повідомила йому, що сталося ДТП, у звязку із чим він приїхав на місце ДТП, при цьому очевидцем самої ДТП він не був. Був свідком того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці ДТП.

Працівник поліції ОСОБА_6 в судовому засідання пояснила, що 31.03.2018 р. виконувала свої обовязки патрульного поліцейського разом із ОСОБА_7, отримавши виклик про те, що стався наїзд на транспортний засіб, вона разом із напарником приїхали на місце ДТП за адресом вул.. Лавицького,11. На місці ДТП знаходився транспортний засіб Форд, водій якого ОСОБА_3 повідомила, що знаходилася у своєму припаркованому біля узбіччя автомобілі, розмовляла по телефону, коли побачила, що до прибудинкової території заїхав автомобіль Кіа, яким керував ОСОБА_1 Останній намагався припаркуватися, у звязку із чим заїхав на бордюр, а потім намагаючись зїхати вивернув руль ліворуч здійснив наїзд на автомобіль заявниці. Поруч стояв ОСОБА_1 який був з явними ознаками алкогольного спяніння. Також було виявлено при огляді місця ДТП, що автомобіль Кіа було переміщено від місця зіткнення. Також по характеру пошкоджень нею було встановлено, що в момент ДТП автомобіль Кіа рухався, хоча ОСОБА_1 стверджував, що наїзд стався у звязку із самовільним рухом автомобілю. Крім того на час їх приїзду біля автомобілю ОСОБА_1 крім нього були його родичі, хоча ОСОБА_3 зазначила, що в момент ДТП в автомобілі був ОСОБА_1 один, крім нього пасажирів не було. ОСОБА_1 не підтверджував факт того, що перебував за кермом транспортного засобу. ОСОБА_1 не зміг пояснити чому його автомобіль був припаркований біля буд. 11 по вул.. Лавицького, хоча він зареєстрований за іншою адресою по пр.. Будівельників, б. 37 А, кв. 55. Після зясування всіх обставин було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ДТП відносно ОСОБА_1, також останній відмовився від проходження на стан спяніння в присутності 2 свідків, у звязку із чим відносно нього було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Вона не була очевидцем ДТП, та керування ОСОБА_1 автомобілю у стані алкогольного спянінні також не було встановлені очевидці. Вона не є експертом, працює 6 місяці в поліції. Пошкодження автомобілів було зафіксовані на фото та вказані у схемі. Слідів руху автомобілю Форд не було зафіксовано, також не було зафіксовано слідів руху на бордюрі автомобілю Кіа. По характеру пошкодження на автомобілі Форд вона зясувала, що рухався саме автомобіль Кіа. Оскільки зі слів ОСОБА_1 автомобіль нібито було припарковано та залишено ним з включеною задньою передачею та на ручному гальмі логічним було, що автомобіль не міг рухатися вперед, тому вона дійшла висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і з його вини сталася ДТП. Справність автомобілю Кіа вони не перевіряли. Відео з боді камер щодо ДТП вона не залучала. Автомобілі після їх приїзду стояли окремо один від одного. Того факту, що водій ОСОБА_3 намагалася затримати водія ОСОБА_1 до приїзду поліцейських вона не бачила. На її переконання якщо автомобіль рухався самостійно то пошкодження були би у виді зчосу, а якщо водій керував транспортним засобом то пошкодження у виді вмятини. Характер пошкоджень зафіксовано у схемі ДТП. Лако-фарбове покриття залишилося на обох автомобілях, це зафіксовано на відео. Факт керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння ОСОБА_1 було встановлено на підставі того, що він своїми хибними показами намагався ухилитися від відповідальності. ОСОБА_1 не заперечував той факт, що відігнав автомобіль на метр. Ознаки алкогольного спяніння були явним. На момент складання протоколу ОСОБА_1 зазначив, що мешкає пр.. Будівельників, б. 37 А кв. 55 і це було вказано у технічному паспорті на автомобіль.

Суд, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1В, потерпілу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що у діях ОСОБА_1 є наявність події та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та ст. 124 КУпАП а його вина в скоєнні даного адміністративного правопорушення доведена наступними доказами:

Так вина ОСОБА_1 підтверджена протоколами БД №049681 від 31.03.2018 року (том 1 а.с. 3), БД №049682 від 31.03.2018 р. (том 2 а.с. 2) які останнім були отримані під його особистий підпис.

З письмових пояснень ОСОБА_1 (том 1 а.с. 6) від 31.03.2018 р. наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП вбачається, що автомобіль він припаркував 30.05.2018 р. о 08 год. 30 хв. після повернення з роботи біля буд. 11 по вул.. Лавицького в м. Маріуполі. Автомобіль він залишив на ручнику та із включеною задньою передачею. Після того, як він побачив коли проходив поруч 31.03.2018 р. приблизно о 13 год. 45 хв. біля свого автомобілю, що його автомобіль наїхав на авто НОМЕР_1 він на прохання водія автомобілю Форда відігнав свій автомобіль на 1 метр від місця наїзду.

З письмових пояснень ОСОБА_3 від 31.03.2018 р. ( том 1 а.с. 7) вбачається, що 31.03.2018 р. о 13 год. 45 хв. вона знаходилася у автомобілі "Ford Mondeo", з державним номерним знаком АН 7614 ІК який було припарковано по вул.. Лавицького, 11. Водій автомобілю "Kia Soul", з державним номерним знаком АН 4374 НТ, повернув з вул.. Лавицького в сторону де був припаркований її автомобіль, та намагався припаркуватися біля її автомобілю внаслідок чого заїхав правим колесом на бордюр, а коли намагався зїхати з бордюру скоїв наїзд на її автомобіль правою частиною переднього бамперу свого автомобілю. У звязку із чим її автомобіль отримав механічні пошкодження. Після цього водій Kia відїхав від місця наїзду. Крім того водій намагався залишити місце ДТП. Також ОСОБА_3 зазначила, що водій "Kia Soul", з державним номерним знаком АН 4374 НТ знаходився один в автомобілі і від нього тхнуло алкоголем. Такі ж саме пояснення потерпілою надано і в судовому засіданні та надано власноруч намальовану схему розвитку ДТП. Вказала, що саме ОСОБА_1 керував зазначеним автомобілем.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серія ЕАА №344573 від 31.03.2018 р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП за переміщення транспортного засобу, що має причетність до дорожньо-транспортної пригоди чим порушено п. 2.10 в ПДР (том 1 а.с. 10) Постанова не була оскаржена та набрала законної сили, що не спростовується ОСОБА_1

Таким чином ОСОБА_1 в порушення п. 2.10 в ПДР яким встановлений обовязок водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди перемістив автомобіль "Kia Soul", з державним номерним знаком АН 4374 НТ.

Отже обовязок не переміщати транспортний засіб і предмети стосується саме вимог водія, тобто особи, що керує транспортним засобом, що спростовує доводи захисту, про те що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

За таких підстав факт керування 31.03.2018 р. ОСОБА_1 транспортним засобом який був причетний до ДТП підтверджується обєктивними доказами.

Також зі схеми ДТП складено 31 березня 2018 р. о 13 год. 45 хв. вбачається, що автомобіль ОСОБА_3 розташовано напроти будинку 11 по вул.. Лавицького біля бордюру, передня частина автомобілю знаходиться на відстані 0,16 м. від бордюру, задня частина автомобілю на відстані 0,10 м від бордюру. Автомобіль ОСОБА_1 розташовано напроти будинку 11 по вул.. Лавицького передньою частиною, яка знаходиться на відстані 0,5 м. бід бордюру повернутий до автомобілю ОСОБА_3. Обидва автомобіля мають пошкодження лакофарбового покриття переднього бамперу з правого боку, колеса автомобіля ОСОБА_1 вивернуті вліво. (том 2 а.с. 6)

З фото таблиці та схеми ДТП вбачається, що обидва автомобілі мають механічні пошкодження бамперу з правого боку (том 2 а.с. 5).

Як стороною захисту так і потерпілою, не оспорюється факт знаходження автомобіля потерпілої у статичному стані, тобто припаркованого до правого бордюру проїзної частини так і факт того, що відбулося зіткнення автомобілю НОМЕР_2, який знаходився у русі з автомобілем НОМЕР_3.

Тобто суд приходе до висновку, що поза розумним сумнівом залишається встановлений факт наїзду автомобіля НОМЕР_2 на статичний автомобіль НОМЕР_3.

В судовому засіданні стороною захисту не надано жодного обєктивного доказу на спростування обставин зазначених протоколі та підтверджених потерпілою, так само і не надано доказів на підтвердження версії сторони захисту, що автомобіль "Kia Soul" будучі залишеним заздалегідь із увімкненою ріверсивною передачею та увімкненим стоянковим тормозом знаходячись на схилі із вивернутими колесами вліво, сам поїхав у перед, оскільки навіть з пояснень ОСОБА_1, коли він переставляв автомобіль автомобіль не був у заблокованому стані, ані реверсивною передачею, ані стоянковим тормозом. Щодо будь-яких несправностей блокуючих рух частин автомобілю доказів не надано.

Отже версія захисту, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом "Kia Soul" АН 4374 НТ з урахуванням наведених доказів є субєктивною та такою, що піддається критиці і реалізована ОСОБА_1 з метою уникнення відповідальності. Крім того, на запитання суду щодо дослідженої судом розписки від 31.03.2018 р. (том 1 а.с.8) ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_8 є товариш його сина, тому він попросив його переставити автомобіль за адресою вул.. Лавицького, 11 де він мешкає у своїй тещі, тобто ці обставини вказують на те, що вищеописані частини автомобілю "Kia Soul" були у належному технічному стані.

Суд також, оцінює покази свідка ОСОБА_4 критично, оскільки він являється сином особи, що притягається до адміністративної відповідальності тобто заінтересованою особою і його покази не узгоджуються із вищевстановленими судом обставинами.

Пунктом 2.3 б ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За таких підстав за відсутності доказів щодо несправності автомобілю "Kia Soul", з державним номерним знаком АН 4374 НТ, а саме, несправності ручних гальмі, або будь-яких інших несправностей, які могли призвести до самовільного руху зазначеного транспортного засобу, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.3 б., 10.1 ПДР, а в результаті до вчинення ДТП, яка сталася 31.03.2018 р. о 13 год. 45 хв. підтверджується обєктивними доказами дослідженими судом під час розгляду справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_5 ( том 1 а.с. 4,5) вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку за допомогою приладу та в лікаря нарколога для визначення стану спяніння.

Крім того, факт перебування у стані спяніння та відмови від проходження у встановленому законом порядку медичного освідування, ОСОБА_1 не заперечується.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За положеннями п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Санкція статті 124 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно зі ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Визначаючи міру адміністративного стягнення, яку необхідно призначити правопорушника, суд виходить із того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та 124 КУпАП перебуваючи в стані алкогольного спяніння, що є не тільки обставиною, що обтяжує відповідальність, а є умисно вчиненим правопорушенням, оскільки сідаючи за керування транспортним засобом водій повинен усвідомлювати всю відповідальність та настання можливих наслідків та дій, загрозу яку він може нести не тільки собі, а й усім учасникам дорожнього руху, тому суд вважає доцільним та достатнім для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених тобто ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1,221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_4) визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень (розрахунковий рахунок № 0001, одержувач Донецьке УК Донецької області/21081200, Банк ГУДКСУ В Донецькій області, МФО 834016, , код платежу 21081300) з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_4) судовий збір у розмірі 352,40 гривень, на користь держави з наступними реквізитами ( отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106, , банк ортримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача:820019, розрахунковий рахунок № 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк предявлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Суддя: Шишилін О. Г.