Провадження № 3-3377/18
Справа № 760/8565/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Горбатовська С. А., за участю захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2018 року, приблизно о 20.50 год., ОСОБА_4, перебуваючи по АДРЕСА_2, вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_3

В суді ОСОБА_4 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, мають малолітню доньку. Між ним і ОСОБА_3 є конфлікт з приводу виховання дитини, ОСОБА_3, її мати ОСОБА_5 чинять перепони у спілкуванні з дитиною, тому з даного приводу є цивільні спори. 05.03.2018 року, приблизно о 18 год., він разом із сином ОСОБА_6 прибули до кв. АДРЕСА_2 з метою побачити доньку (сестру.) Знаходячись біля будинку, бачили, у квартирі ОСОБА_3 горить світло, тому, вважав, що мешканці квартири, в тому числі, ОСОБА_3 і його дитина, знаходяться вдома. Двері тамбуру їм відкрила сусідка, після чого, вони зайшли до загального коридору, звідки він почав дзвонити до кв. АДРЕСА_2. Двері квартири ніхто не відчиняв, тому декілька разів стукнув у вхідні двері, через які попросив вивести йому дитину. За дверима реакції не було. Він зателефонував на спецлінію «102» і викликав працівників поліції. О 18.50 год. з кв. АДРЕСА_2 почала кричати мати ОСОБА_3 - ОСОБА_5 З квартири, розташованої поряд, вийшов сусід, який запитав про причини стукання. Він пояснив сусіду, що хоче бачити власну дитину. Крім того, виходили інші сусіди, яким він також пояснив про причини своїх дій. Він тричі викликав поліцію, проте, за його викликами поліція не приїхала. Через двері кв. АДРЕСА_2 він спілкувався з ОСОБА_5 Вважає, що ОСОБА_3 і його дитини вдома не було, тому він і не міг вчинити до відношенню до ОСОБА_3 будь - якого тиску. Зазначає, що на місці пригоди протиправних дій не чинив, нецензурно не виражався, знімав подію на мобільний телефон. Після 20 год. на місце приїхали дільничний офіцер поліції з помічниками, з останніми він поїхав до відділку поліції по вул. Гарматній, де відносно нього в присутності двох невідомих дівчат був складений протокол про адміністративне правопорушення.

В суді ОСОБА_3 пояснила, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, мають малолітню доньку. В період шлюбу ОСОБА_4 неодноразово застосовував до неї і до спільної дитини фізичне насильство, в результаті чого вона подала заяву на розлучення, проте, позов не був задоволений, оскільки дитина не досягла однорічного віку. Спільно з ОСОБА_4 вона не проживала, за адресою: АДРЕСА_2 проживає з матір'ю і малолітньою дитиною. З приводу дій ОСОБА_4 по відношенню до неї в провадженні суду є кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 125 КК України. В результаті агресивних дій чоловіка, в тому числі, з приводу пошкодження її майна, її переслідування, залякування, вона боїться ОСОБА_4, а оскільки останній застосовував фізичне насильство і до їх спільної дитини, дочка також боїться батька і не хоче його бачити. 05.03.2018 року, приблизно о 18 год., вона, мати ОСОБА_5 і дитина знаходились вдома. В цей час почався гучний стукіт у двері, за дверима вона почула крики ОСОБА_4 Її мати, подивившись у двірне вічко, сказала, що це дійсно ОСОБА_4 і наказала їй забрати дитину та піти у віддалену кімнату, що вона і зробила. Їй було страшно, дитина плакала. Мати залишилась біля вхідних дверей. Виламування ОСОБА_4 їх вхідних дверей продовжувалося біля 2 год. Вона неодноразово телефонувала на «102» і дільничному. Після 20 год. приїхала поліція, яка забрала ОСОБА_4 В цей же день, ввечері, вона дільничному офіцеру поліції написала заяву на ОСОБА_4 Після вказаної події дитина відвідує дитячого психолога, дитина перебуває у страху, лякається шуму і плаче. Вхідні двері їх квартири після візиту ОСОБА_4 ремонтувались.

За клопотанням учасників в ході розгляду справи опитані свідки.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_3 Вона, дочка і малолітня онука проживають у кв. АДРЕСА_2. Вказує, що тривалий час ОСОБА_4 чинить як фізичне, так і психологічне насильство відносно її дочки. Ввечері 05.03.2018 року вдома знаходились вона, дочка і онука. Приблизно о 18 год. до вхідних дверей квартири прийшли ОСОБА_4 із сином останнього. ОСОБА_4 виламував вхідні двері їх квартири, бив по дверях ногами і руками, лаявся, погрожував і вимагав дитину. Дочка і онука перелякались, дитина почала плакати, тому вона наказала дочці забрати онуку і піти з найдальшу кімнату. Вона залишилась біля вхідних дверей і через двері просила ОСОБА_4 піти. ОСОБА_4 із своїм сином знаходились біля дверей їх квартири протягом приблизно 2 год. Вона бачила обох у дверне вічко. Вхідні двері квартири вона не відчиняла, оскільки боялась дій ОСОБА_4, який раніше неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. Вона чула, як до коридору виходили сусіди з 124 і 125 квартир, які просили ОСОБА_4 припинити дії. Вона і дочка телефонували на «102», дочка телефонувала дільничному. За декілька годин приїхав дільничний офіцер поліції і забрав ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_6 пояснив судді, що є сином ОСОБА_4 05.03.2018 року він і батько вирішили відвідати його, ОСОБА_6, сестру ОСОБА_7, яка жила з ОСОБА_3 До цього він двічі бачив сестру. Після 18 год. він з батьком підішли до будинку, де мешкає ОСОБА_3 Вікна квартири ОСОБА_3 світились, тому він вважав, що мешканці повинні бути вдома. Вони піднялись на поверх, двері у тамбур відкрила сусідка. Після чого, вони підішли до кв. АДРЕСА_2, ОСОБА_4 пальцями рук двічі стукнув у двері і попросив вивести дочку. Реакції з квартири не було. З квартири поряд вийшов сусід і запитав, чому вони стукають у двері. Після 19 год. до коридору виходила сусідка. Через годину по прибуттю через вхідні двері квартири ОСОБА_5 запитала, чому вони прийшли і повідомила, що відкриє двері, коли приїде поліція, потім почала кричати і кликати на допомогу. Декілька разів ОСОБА_4 телефонував на «102». Приблизно о 20 год. приїхали дільничний офіцер з помічниками, які забрали його і батька до райвідділку поліції.

Вислухавши ОСОБА_4, ОСОБА_3, свідків, дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджується зібраними у справі і дослідженими в суді доказами з наступних підстав.

Згідно за ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь - яких діянь (дій або бездіяльності), в тому числі, і психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психологічному здоров'ю потерпілого.

Потерпілою у даній справі є ОСОБА_3, з якою на час вчинення інкримінованого правопорушення проживала і знаходилась малолітня донька.

В судовому засіданні з пояснень свідків, оглянутих відеозаписів, наданих стороною захисту, пояснень ОСОБА_4 вбачається, що останньому на час вчинення інкримінованого діяння було відомо про перебування ОСОБА_3 і його малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_2.

Наведені обставини повністю підтверджуються поясненнями ОСОБА_3 в суді, що 05.03.2018 року, в період часу з 18 год., вона знаходилась вдома разом з малолітньою дитиною.

Таким чином, доводи захисту про відсутність ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 дала пояснення про свій психологічний стан і стан дитини внаслідок дій ОСОБА_4

Згідно диспозиції ст. 173-2 КУпАП тільки потерпілий може пояснити про свій психологічний стан внаслідок дій іншої особи, а тому саме з пояснень потерпілого повинен виходити суддя, розглядаючи дану категорію справ, оцінюючи наявність такого стану разом з іншими доказами у справі.

П. 14) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Аналізуючи пояснення і поведінку ОСОБА_3 в суді, вважаю, що дії ОСОБА_4 викликали у ОСОБА_3 побоювання за свою безпеку чи безпеку своєї малолітньої дочки, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

Доводи захисту про ненадання ОСОБА_3 доказів щодо спричинення їх психологічної шкоди, що, за позицією захисту, полягає у наявності звернень за медичною допомогою, суперечить положенням п. 14) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року.

Крім того, оцінюючи дії ОСОБА_4 на місці події, враховую їх характер, тривалість, наявність звернень сусідів щодо припинення таких дій, а тому вважаю, що дії ОСОБА_4 могли спричинити виникнення у ОСОБА_3 того психологічного стану, про який вона зазначала в суді.

Аналіз вищенаведених доказів свідчить про те, що дії ОСОБА_4 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні захисники вказували на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП, зазначаючи, що у протоколі відсутні відомості про потерпілу; протокол містить дописки і невідповідності; у протоколі невірно вказана суть адміністративного правопорушення; протокол, складений не уповноваженою на те особою; до протоколу не долучені всі зібрані у справі докази.

Тому захисники просили опитати в суді осіб, які були присутні при складенні протоколу, особу, яка склала протокол, провести експертне дослідження підпису потерпілої на відповідній заяві.

Аналізуючи таку позицію захисту, приймаю до уваги, що всі докази, які учасники вважали за необхідне долучити до матеріалів справи, були долучені до матеріалів справи в ході судового розгляду, долученим доказам надана відповідна оцінка, а тому не вбачаю підстав для повернення справи для належного оформлення.

Крім того, вважаю за недоцільне опитувати службових осіб, які склали протокол і рапорти за результатами процесуальних дій, по обставинам невідповідності складених ними документів, оскільки працівники поліції, складаючи такі документи, визначили у них свою позицію і додатковому опитуванню з цього приводу не підлягають.

Доводи захисту про незгоду з діями працівників поліції по складенню того чи іншого документу не є підставою для опитування відповідних службових осіб.

Крім того, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і складений уповноваженою на те особою.

Обираючи ОСОБА_4 вид стягнення, враховую характер вчиненого, дані про особу винного, ступінь його вини і майновий стан.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір у справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За викладеним, керуючись ст. ст. 252, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (170 грн.)

Штраф підлягає сплаті на р/р 0010; ; одержувач: УДКСУ у Солом'янському районі; банк одержувача: ГУДКУ у м. Києві; МФО 820019; призначення платежу: «адміністративні штрафи та інші санції.»

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 352,40 грн.

Судовий збір підлягає сплаті на р/р 0010; одержувач: УДК СУ у Солом'янському районі м. Києва, ; банк одержувача: ГУ ДК СУ у м. Києві, МФО 820019; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред'явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя: