ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6030/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, тимчасово непрацюючого, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, 13.09.2018 року, о 23 год. 50 хв., рухаючись по вул. Світла, 1 у м. Києві, керував транспортним засобом марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився у присутності двох свідків.

В суді ОСОБА_2 свою вину категорично заперечив, зазначивши, що працівники поліції безпідставно зупинили його та склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП безпідставно, причини зупинки, як і у чому полягає його вина - керуванні транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння чи відмова від проходження огляду йому не пояснювали, тому звинувачення, викладене у фабулі протоколу для нього є незрозумілим. Зауважив, що пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічних засобів йому не пропонувалось, як і не зазначено про те, що йому пропонували пройти огляд у лікаря - нарколога. Крім того звертав увагу на те, що в протоколі, копію якого було вручено йому, не зазначено частину статті, яку йому, ОСОБА_2, було інкриміновано працівниками поліції, проте в оригіналі, направленому до суду міститься посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП, що на його думку також є порушенням. Відсутність направлення для проходження огляду до медичного закладу, на його думку, також свідчить про порушення норм Інструкції. Пояснення свідків просив визнати недопустимим доказом, так як останні до суду не з'явились і свої показання не підтвердили, крім того звертав увагу на те, що указані пояснення мають численні неточності, а також на те, що він здав аналізи у лабораторії «Діла» і наркотичних речовин, відповідно до результатів огляду виявлено у нього не було. На підставі викладеного просив провадження відносно нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Від проходження огляду у встановленому законом порядку, ОСОБА_2 відмовився, порушивши таким чином вимоги п. 2.5 ПДР.

Відповідно до п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як убачається з положень ст. 130 ч. 1 КУпАП, відповідальність передбачена, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

За таких обставин, твердження ОСОБА_2 про те, що йому не зрозуміло в чому саме його звинувачують є надуманим, так як з фабули протоколу чітко вбачається які саме порушення інкримінують ОСОБА_2

Посилання ОСОБА_2 на те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд за допомогою технічних засобів є неспроможними, так як відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чинним законодавством не передбачено.

При цьому факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду було зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків та підтверджується даними відеозапису, долученого до матеріалів справи.

Крім того ОСОБА_2 особисто у протоколі зазначено про те, що він попрямував на незалежну експертизу.

Згідно з п. 3 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735 , огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Будь - яких даних на підтвердження того, що обстеження у лабораторії «Діла» проводився уповноваженою, відповідно до вимог Інструкції, особою в матеріалах справи не має, як і відсутня інформація, яка дозволила би переконатись в тому, що аналізи в лабораторії «Діла» здавав саме ОСОБА_2

При цьому відповідно до п. 15 розділу ІІІ указаної Інструкції, за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Проте діагнозу щодо стану сп'яніння в лабораторії «Діла» встановлено не було і результати проведеного дослідження не можуть вважатися встановленим діагнозом лікаря, як це передбачено положеннями Інструкції.

Крім того, відповідно до наказу КМДА від 30.05.2016 року № 236 «Про затвердження закладу охорони здоров'я, якому надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» єдиною установою у м. Києві було визначено КМКНЛ «Соціотерапія».

Посилання на письмові пояснення свідків як неналежний доказ, так як указані свідки не з'явились до суду також є неспроможними з огляду на те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 особисто поставили підписи у протоколі на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у їх присутності, що також підтвердили своїми письмовими поясненнями, долученими до матеріалів справи.

Твердження ОСОБА_2 про наявність численних недоліків, що містяться в поясненнях свідків, зокрема інформація щодо відмови від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» спростовується даними протоколу про адміністративне правопорушення та даними відеозапису, з якого убачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду у лікаря - нарколога, крім того спеціальних вимог до пояснень свідків чинним законодавством не передбачено.

Посилання ОСОБА_2 на те, що у копії постанови, що йому вручена, не зазначено частину статті, за порушення якої складено протокол, ніяким чином не може свідчити про відсутність вини ОСОБА_2 у інкримінованому йому правопорушенні.

За таких обставин приходжу до висновку, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, не зважаючи на заперечення ним своєї вини, підтверджена в повному обсязі, а позиція щодо невизнання останнім своєї вини є обраною позицією захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Враховуючи особу правопорушника, конкретні обставини вчиненого правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_2 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Судовий збір підлягає стягненню зі ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Стягнути зі ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на постанову - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

Строк пред'явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя