Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/63/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 В. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Осєтров В.І., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Веселівка, Кіровоградського району та області, вул. Калініна, 9,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2018 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 23.12.2017 р. о 18 год. 14 хв. В м. Кропивницькому по вул. Холодноярська, 162 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з ВА 6896 ВІ, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду стосовно нього скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своє прохання апелянт мотивує тим, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як в ньому не зазначено: ПІБ водія, який кервав транспортним засобом в стані алкогольного спяніння; ПІБ водія, який відмовився від проходження огляду на визначення стану спяніння та не зазначено від якого саме спяніння, чи то алкогольного, наркотичного або перебування під впливом лікарських засобів. Окрім цього, апелянт зазначає, що у працівників поліції на місці його зупинки був відсутній прилад «Драгер», продути який йому не пропонувалось, що свідчить про порушення процедури проведення огляду на визначення стану спяніння з боку працівників поліції.

Вислухавши ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП районний суд всебічно, повно і обєктивно дослідив всі обставини справи, та правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого спяніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 079935 від 23.12.2017 року, згідно якого 23.12.2017 р. о 18 год. 14 хв. В м. Кропивницькому по вул. Холодноярська, 162 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з ВА 6896 ВІ, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків(а.с. 2); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких слідує, що вони були свідками того, як в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоровя у встановленому законом порядку (а.с. 3). При цьому, свідок ОСОБА_5 підтвердив надані ним пояснення будучи допитаним в судовому засіданні апеляційного суду, додавши, що ОСОБА_3 був із явними ознаками алкогольного спяніння, на що вказувала нестійка хода та різкий запах алкоголю із ротової порожнини; наданим на запит апеляційного суду відеозаписом, який мав місце 23.12.2017 року і на ньому зафіксовано, як працівники поліції запропонували ОСОБА_3 пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», однак правопорушник відмовився від його продуття. В подальшому ОСОБА_3 було запропоновано проїхати до медичного закладу для визначення стану спяніння, однак останній знову відмовився. Зазначені відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння були надані в присутності двох свідків.

Аналіз наведених вище доказів в їх сукупності дає всі підстави вважати, що ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, адже відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоровя у встановленому законом порядку, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ніяких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративні правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений у повній відповідності із вимогами ст. 256 КУпАП, адже він містить усі реквізити та відомості, які визначеній у зазначеній нормі Закону, а тому суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо порушень з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо допущення порушень з боку працівників поліції під час проведення огляду на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, на переконання суду є надуманими, так як вони, окрім пояснення правопорушника, жодним належним та обєктивним доказом не підтверджені, а навпаки спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, а саме: відеозаписом від 23.12.2017 року та поясненнями двох свідків, один із яких в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив факт пропонування правопорушнику проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера, однак ОСОБА_3 відмовився від проходження такого огляду.

При призначенні адміністративного стягнення, судом першої інстанції було в повній мірі дотримано вимоги ст. 33 КУпАП та остаточно призначено справедливе стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке за своєю суттю та розміром в повному обсязі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 та запобігати в подальшому вчинення останнім нових правопорушень. Підстав, які б давали можливість помякшити призначене адміністративне стягнення, матеріали справи не містять.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2