Провадження № 3/219/84/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від інспектора СРПП № 2 Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, водія Відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС» Публічного акціонерного товариства «Донецькобленерго», не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 11 грудня 2017 року по вулиці Донецькій, 5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FORD SCORPIO», реєстраційний номер 07649АМ, з явними ознаками алкогольного спяніння (стійкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від продуття алкотестеру «Драгер» та проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків. Від керування усунений.

Таким чином, згідно вищевказаного протоколу, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорта громадянина України, йому розяснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що винним себе у скоєнні інкримінованого йому правопорушення не визнає в повному обсязі з наступних підстав. Так, 11 грудня 2017 року в обідній час (біля 12 години) він попросив свого товариша ОСОБА_3, щоб той відвіз його до села Нижнє Лозове (неофіційна назва Скельове) Бахмутського району Донецької області до матері померлого товариша. Після того, як ОСОБА_3 відвіз його, він залишився у матері померлого товариша, а ОСОБА_3 поїхав по своїх справах, після чого заїхав за ним та відвіз додому, куди вони приїхали приблизно о 17 годині 30 хвилин. При цьому, ОСОБА_3 автомобіль залишив біля гаражу, розташованого на території домоволодіння, де проживає ОСОБА_1, та пішов додому, а ОСОБА_1 пішов до гаражу, де ремонтував бензопилу, під час чого почув постріли, після чого посварився зі своєю співмешканкою ОСОБА_4, яка і викликала поліцейських, які в подальшому склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вилучили його посвідчення водія. Додатково зазначив, що не заперечує щодо того, що перебував у стані алкогольного спяніння, оскільки в цей день вживав алкогольні напої, а саме: горілку на поминах загиблого товариша та у гаражі під час ремонтування бензопили, однак транспортним засобом не керував, у звязку з чим і відмовився від продуття алкотестеру «Драгер» та проходження обстеження на перебування у стані алкогольного спяніння в медичній установі, як і від підписання протоколу про адміністративне правопорушення. З огляду на викладене ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснила, що є співмешканкою ОСОБА_1, з яким проживає однією сімєю на протязі вісімнадцяти років. 11 грудня 2017 року вона знаходилась у будинку, розташованому за адресою: Донецька обл., Бахмутський р-н, смт. Миронівський, вул. Донецька, буд. 5/1, де дивилась кіно. Приблизно о 18 годині 00 хвилин вона почула, як на територію домоволодіння заїхав автомобіль, однак хто саме керував ним їй невідомо. Приблизно о 19 годині 00 хвилин її чоловік прийшов до хати, після чого вони посварились через те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, у звязку з чим вона викликала поліцію. До приїзду поліцейських ОСОБА_1 знаходився у сараї та дворі, а після їх приїзду вона з двома поліцейськими пішла до хати, а один залишився з її чоловіком. В свою чергу, додатково свідок зазначила, що автомобіль стояв біля гаражу, а пояснення, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, були написані поліцейськими, однак з їх змістом вона не ознайомлювалась з причин, які суду не змогла пояснити, однак, скоріш за все, через те, що вважала, що пояснення складені з приводу вчинення сварки у сімї.

В судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_2, який допитувався у присутності законних представників свідка ОСОБА_5 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, суду пояснив, що він є сином ОСОБА_1, який 11 грудня 2017 року перебував у стані алкогольного спяніння, про що свідку відомо через те, що він знаходився вдома та особисто бачив стан батька та спостерігав за конфліктом, який відбувся між батьками, у звязку з чим його матір викликала поліцію. Додатково свідок зазначив, що він бачив, як автомобіль заїжджав на територію домоволодіння, однак, хто ним керував на той момент, йому невідомо. Батька за кермом автомобіля в той день він не бачив.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він є товаришем ОСОБА_1, з яким 11 грудня 2017 року він зустрівся, проходячи повз подвіря останнього, та той попросив його відвезти до села Нижнє Лозове (неофіційна назва Скельове) Бахмутського району Донецької області, на що він погодився, та вони поїхали на автомобілі ОСОБА_1, при цьому, керував автомобілем саме свідок. Їдучи до села, вони заїхали до крамниці, де ОСОБА_3 придбав ковбасу, горілку, хліб та пиво, які віддав ОСОБА_1, якого залишив у селі Нижнє Лозове Бахмутського району Донецької області, а сам поїхав до міста Світлодарськ Бахмутського району Донецької області до автокрамниці, після чого на зворотному шляху забрав ОСОБА_1 та відвіз його додому, куди вони приїхали приблизно о 17 годині 40 хвилин, де через те, що у останнього не було ключів від гаражу, припаркував автомобіль біля гаражу, після чого пішов додому.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, органом, який склав адміністративний протокол, надано протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 012093 від 11 грудня 2017 року, згідно якого в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте, в свою чергу, вказаний протокол складено в порушення статті 256 КУпАП, оскільки в графі «Суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» не зазначено, часу вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Згідно статей 1, 3, 8, 9 Конституції України Україна є правовою державою, в якій людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Тобто в даному випадку через невідповідність складеного протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього письмових доказів вимогам статті 256 КУпАП, суд позбавлений можливості достовірно встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зіставивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність у матеріалах справи, зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення, достатніх доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В свою чергу, додані до протоколу про адміністративне правопорушення пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 суд не приймає в якості доказів, оскільки відомості, зазначені у них, спростовуються поясненнями, наданими зазначеним свідками безпосередньо у судовому засіданні, які повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_3 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, які також особисто надали показання суду. Інших обставин в матеріалах справи не відображено, у звязку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про які вказано в протоколі.

При цьому, статтею 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 неможливо визнати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду адміністративних матеріалів в суді не здобуто, а докази, надані особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, в якості підтвердження вчинення правопорушення суд не приймає до уваги з наведених вище обставин.

Відповідно до статті 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких першим пунктом визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 8, 9, 57 Конституції України, ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко