АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/266/18 Головуючий у І-й інстанції - Головін В.О.
Справа № 185/9533/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу останнього на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює водієм в ПП «Циганок», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вирішено стягнути з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, 05 листопада 2017 року о 00 год. 20 хв. водій ОСОБА_2 керував автомобілем ТАТА LPT-613 з державним номерним знаком АЕ 8394 НМ по вул. Мірошніченко біля буд. 93 в м. Костянтинівка Донецької області в стані алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова), згідно висновку КЗ «Центральна районна лікарня м. Костянтинівки» № 78 від 05.11.2017 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просив постанову суду скасувати та провадження відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, ОСОБА_2Є вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що він не керував транспортним засобом та необґрунтовано залишив поза увагою клопотання останнього про дослідження доказів на підтвердження вказаних відомостей. На переконання апелянта, матеріали справи ґрунтуються на припущеннях та наявні у ній докази неможливо вважати належними та допустимими. Апелянт вказує на те, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, оскільки огляд за допомогою технічних засобів поліцейськими не здійснювався та його одразу змусили поїхати до лікарні. Окрім того, огляд у лікарні, на думку останнього, також було проведено з порушеннями, оскільки технічні засоби, наявні у лікарні, були застарілими, а у висновку лікар не зазначив, як саме проводилось дослідження. Також, апелянт вказує, що суд необґрунтовано розглянув справу без його участі.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2Є підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснив, що автомобіль стояв на узбіччі в несправному вигляді з 22.00 годин та він переїхав лише на інше місце.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 274871 від 05 листопада 2017 року; поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження медичного освідування на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестеру Драгер, після чого він був доставлений в медичний заклад для встановлення ступеня його алкогольного спяніння; висновком КЗ «Центральна районна лікарня м.Костянтинівки» № 78 від 05.11.2017 року, відповідно до якого при проведенні медичного огляду 05.11.2017 року о 01.00 годині встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного спяніння з результатом 1,1%.

Отже, зазначенні встановленні обставини і факти спростовують твердження ОСОБА_2, стосовно того, що він наполягав на проведенні обстеження на місці за допомогою технічних засобів, однак працівники поліції змусили його поїхати до закладу охорони здоровґя.

Доводи ОСОБА_2 про те, що огляд у лікарні було проведено з порушеннями, оскільки технічні засоби, наявні у лікарні, були застарілими, а у висновку лікар не зазначив, як саме проводилось дослідження, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки зазначених порушень при розгляді справи про адміністративне порушення встановлено не було. Долучений до матеріалів справи висновок від 4.11.2017 року (а.с.11) суд обгрунтовано не прийняв до уваги, оскільки огляд проведений в строк більший ніж дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення та не в присутності поліцейського, що не відповідає вимогам ч.4 ст.266 КУпАП. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не надав даних на підтвердження того, що його автомобіль був у несправному стані та не заперечував факту керування транспортним засобом під час коли здійснював рух на вказаному автомобілі, переїжджаючи на інше місце.

Не знайшли свого підтвердження й ті обставини, що ОСОБА_2 не був присутній при розгляді справи судом першої інстанції, оскільки про час розгляду справи він був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ним повістки (а.с.7), в постанові суду значиться про його присутність в судовому засіданні та викладено його позицію відносно скоєного правопорушення, що йому інкриміновано. Копію постанови вручено ОСОБА_2 02.02.2018 року в день винесення постанови, що відображено у розписці (а.с.17)

В ході апеляційного перегляду постанови суду порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1