Справа № 370/2629/17 Головуючий у І інстанції Мазка Н. Б.
Провадження № 33/780/278/18 Доповідач у 2 інстанції Дрига А. М.
Категорія 147 28.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Дриги А.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 7 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з постанови суду, 23.11.2017 року о 20.30 годині на трасі М-06, 34 км водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

На дану постанову надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій він просить поновити строк на оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 7 лютого 2018 року, постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною та винесена без повного та об'єктивного з'ясування обставин правопорушення та особи правопорушника. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями, а саме те, що його автомобіль знаходився не на трасі М-06, а на дорозі, що проходить паралельно їй під житловими будинками у с. Гурівщина. Також зазначив, що на момент складання протоколу автомобілем НОМЕР_2 не керував, а водієм був гр. ОСОБА_4 Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Враховуючи те, що повний текст постанови суду від 7.02.2018 року ОСОБА_2 отримав лише 13.02.2018 року, тому строк на апеляційне оскарження слід поновити.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, вище зазначених вимог закону суд першої інстанції в повному обсязі не дотримався та допустив неповноту та однобічність розгляду справи.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, безпосередньо не допитав свідків та передчасно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2

При розгляді справи в апеляційній інстанції, з пояснень ОСОБА_2 встановлено, що винним себе у інкримінованому правопорушенні він не визнав, та стверджував, що 23.11.2017 року він разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приїхали в гості до ОСОБА_6 в село Гурівщина. Помітивши, що забув свій телефон в машині, пішов на вулицю, щоб забрати телефон. Вийшовши на вулицю, помітив біля свого автомобіля автомобіль патрульної поліції та вирішив, що його автомобіль перешкоджає проїзду автомобілю поліцейських. Підійшовши до працівників поліції надав їм посвідчення водія. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, на що він відмовився і зазначив, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння, проте огляд проводити не має підстав, так як транспортним засобом не керував.

З метою перевірки показань ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції відкладав розгляд справи та викликав в судове засідання працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення та відбирали пояснення у свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Однак, на виклики до суду працівники поліції не з'явилися, а нормами КУпАП не передбачається їх примусовий привід, тому перевірити достовірність обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не виявилось можливим, а ставити під сумнів пояснення ОСОБА_2 у суду немає підстав.

Крім того, факт керування ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння спростовується показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які підтвердили ту обставину, що ОСОБА_2 не являвся водієм транспортного засобу на момент, коли відносно нього працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення та вимагали пройти обстеження на стан сп'яніння.

Пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд не приймає до уваги, оскільки зазначені пояснення не містять доказів на спростування показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і самого ОСОБА_2 про те, що він не курував автомобілем НОМЕР_2.

Інших доказів до матеріалів провадження у справі про адміністративне правопорушення не додано.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів на спростування показань ОСОБА_2, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_2 не керував автомобілем НОМЕР_2, а обставини, зазначені у складеному протоколі про адміністративне правопорушення, про керування ОСОБА_2 транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції не було дотримано принципів, визначених ст.252 КУпАП, зокрема, обов'язку всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 ПДР України.

Так як суб'єктом порушення вимог про заборону керування транспортними засобами в стані сп'яніння є лише водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом, якою не був ОСОБА_2, то слід визнати, що судове рішення постановлене з порушенням норм матеріального права і воно підлягає скасуванню.

У той же час, за обставин не підтвердження даних протоколу про адміністративне правопорушення, справа підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 7 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 7 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 - скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига