АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/1075/2018 Суддя у першій інстанції: ШкірайМ.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва ФричТ.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_4, на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, на не відповідність постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2018 року дійсним обставинам справи, оскільки 20 грудня 2017 року ОСОБА_4 керуючи своїм автомобілем Chrysler Neonномерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Васильківській 45, їхав до своєї матері, якій була викликана швидка медична допомога. В цей час ОСОБА_4 перебував у шоковому стані та хвилювався виключно за здоров'я та життя матері. Будучи у стресовій ситуації, не розуміючи підстав для проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_4 відмовився. Свідки, що були присутні в цей час, в судовому засіданні не були допитані. Разом з тим, працівники патрульної поліції безпідставно його звинуватили та підозрювали у перебуванні в стані сп'яніння. Працівники патрульної поліції відмовилися проїхати з ним до матері, де після того, як він пересвідчився у стані матері пройшов би всі необхідні тести.

Також апелянт зазначає, що рішення суду ґрунтується виключно на припущеннях. Беззаперечною обставиною є те, що ОСОБА_4 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння та не визнавав цю обставину. Письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 лише підтверджують його відмову від проходження огляду на стан сп'яніння та не містять пояснень щодо всіх обставин справи.

Крім того, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 442344 від 20.12.2017 року не містить обставин, які свідчили б про те, що водій ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, так як ОСОБА_4 отримав копію постанови тільки 02.02.2018 та тривалий час шукав спеціаліста в сфері даної категорії справ і тільки 14 лютого 2018 року ОСОБА_4 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_5, який в свою чергу вивчив справу, та запропонував подати апеляційну скаргу на що клієнт погодився. Зважаючи на те, що для підготовки апеляційної скарги потрібен час, а також час на вивчення матеріалів справи, строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_4, про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року необхідно задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно оскаржуваної постанови, 20.12.2017 року ОСОБА_4 керував автомобілем Chrysler Neon номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві, вул. Васильківська, 45 з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейськогопройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_4 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_4, за ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, той факт, що останній керував автомобілем Chrysler Neon номерний знак НОМЕР_1 та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, крім того судом апеляційної інстанції на перевірку доводів апеляційної скарги витребувано відеозапис з камер поліцейських, з якого убачається, що ОСОБА_4, добровільно та без будь-якого тиску на нього зі сторони поліцейських відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку в лікаря нарколога, в присутності свідків.

Також з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_4 під час відмови від проходження огляду поводив себе спокійно та не нервував, що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги в частині того, що 20 грудня 2017 року ОСОБА_4 керуючи своїм автомобілем Chrysler Neonномерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Васильківській 45, їхав до своєї матері, якій була викликана швидка медична допомога, перебував у шоковому стані та хвилювався виключно за здоров'я та життя матері, дане твердження не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, та стороною захисту не надано суду будь-якого доказу, на підтвердження цього.

Щодо посилання апелянта на упередженість та протиправність дій працівників поліції, то слід зазначити, що ОСОБА_4 не оскаржував дії працівників УПП у м. Києві, щодо їх неправомірних дій у встановленому законом порядку, та дане твердження апелянта спростовується матеріалами справи у їх сукупності.

Стосовно доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не були допитані свідки, слід зазначити наступне. Відповідно до норм статтей 272, 278-279 КУпАП не передбачено обов'язкової участі поліцейських та свідків при розгляді справ про адміністративні правопорушення, а відтак доводи апеляційної скарги щодо не виклику свідків та поліцейських в судове засідання є не обґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про те, що рішення суду ґрунтується виключно на припущеннях, ОСОБА_4 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння та не визнавав цю обставину, то вони є голослівними та спростовуються матеріалами справи.

Щодо доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 442344 від 20.12.2017 року не містить обставин, які свідчили б про те, що водій ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то вони безпідставні, так як убачається з протоколу щодо ОСОБА_4 в ньому викладенні обставини та суть правопорушення, тому даний протокол відповідає ст. 256 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведеною, а доводи апеляційної скарги про недоведеність його винуватості у вчиненні правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_4, про поновлення строку на апеляційне оскарження, - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич