Справа № 362/414/18 Головуючий у І інстанції Кравченко Л.М.
Провадження № 33/780/261/18 Доповідач у 2 інстанції Свінціцька О. П.
Категорія 257 28.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Свінціцька О.П., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2018 року, якою на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Васильків, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, пенсіонера, інваліда 2 групи захворювання довічно

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 127,5 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13.01.2018 р. о 12 год. 30 год. за адресою: АДРЕСА_1, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 насильство в сімї, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров'ю потерпілої, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2018 року та закрити провадження у справі. Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Зазначає, що сварка була вчинена саме його дружиною на ґрунті майнових стосунків, а саме їхньої спільної квартири. Вказує, що дружина постійно чинить перешкоди в користуванні їхньою спільною квартирою.

Вказує, що не маючи можливості вільно користуватись і розпоряджатись даною квартирою, попередньо належним чином повідомивши дружину про продаж своєї ? частки квартири, що підтверджується заявою від 12.12.2017 року, він 13.01.2018 року прийшов з потенційними покупцями до квартири, на що дружина відреагувала дуже агресивно та вчинила сварку, почала погрожувати заподіяти собі фізичну шкоду і потім подати на нього в суд за нібито нанесення ним їй фізичної шкоди. Після даної сварки він отримав психологічний стрес, у нього погіршилось самопочуття та проаналізувавши поведінку дружини останній звернувся в поліцію з заявою на дружину. Його дружина поліцію того дня не викликала, а пізніше, зі спливом певного часу, 23.01.2018 року пішла написала заяву до поліції про начебто вчинене ним кримінальне правопорушення, про що був складеним протокол про адміністративне правопорушення. Даний протокол не відповідає дійсності, а його пояснення по суті протоколу і про те, що відбувалось насправді взагалі не взяті до уваги.

Вказує, що суд в постанові зазначив, що він визнає свою вину частково, однак це твердження не відповідає дійсності, оскільки свою вину він не визнає повністю, оскільки це дружина поводиться агресивно і вчинила сварку.

Щодо порушення строків то вказує, що заяву на видачу йому копії постанови він написав 01.02.2018 року, а отримав постанову лише 06.02.2018 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який подану ним апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Васильківського міськрайонного суду щодо ОСОБА_2 була винесена 25.01.2018р. , копію постанови ОСОБА_2 отримав лише 06.02.2018р., тобто після закінчення строку на її оскарження. Вказану обставину суд вважає поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 поставлено у вину те, що він вчинив насильство в сім'ї щодо своєї дружини ОСОБА_3, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному чи психічному здоров'ю потерпілої. За змістом протоколу про адміністративне правопорушення та постанови судді ОСОБА_2 було поставлено у вину вчинення психологічного насильства.

Поняття «сім'я» визначене у ряді законів. Так, відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України під сім'єю розуміється спільне проживання осіб, пов'язаність спільним побутом та наявність взаємних прав та обов'язків. Для подружжя визначені випадки, коли вони вважаються сім'єю за відсутності спільного проживання. Таке ж поняття сім'ї дане у ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям». Аналіз зазначених правових норм дає підстави стверджувати те, що лише наявність усіх трьох ознак, указаних у наведених вище законах (за виключенням, яке зазначене у другому абзаці ч.3 ст.3 Сімейного кодексу України) дає підстави стверджувати про існування сім'ї.

Посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на факт насильства у сім'ї дає підстави стверджувати те, що у цій справі підлягав доказуванню факт наявності сім'ї у громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Суд вважає, що у справі не зібрано доказів, які би доказували цей факт. Так, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно не проживають, при цьому доказів, які вказують на наявність випадків, що роблять не можливим спільне проживання і які зазначені у другому абзаці ч.3 ст.3 Сімейного кодексу України матеріали справи не містять. Матеріали справи не містять також будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пов'язані між собою спільним побутом та, що вони пов'язані взаємними правами та обов'язками. Відсутність доказів існування сім'ї у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказує на недоведеність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення і свідчить про незаконність постанови судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 1732 КУпАП об'єктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого. Зазначені вище діяння можуть проявлятися у наступних формах: насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, одежі, коштів, тощо.

Під психологічним насильством у сім'ї розуміється насильство, пов'язане із дією одного члена сім'ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров'ю цього члена сім'ї.

Між тим, у ході розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено те, що 13.01.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникла обопільна сварка, при цьому сварка була спровокована діями ОСОБА_3, яка вчинила перешкоди законним діям ОСОБА_2 у зв'язку із продажем належної йому частини квартири АДРЕСА_1. Доказів того, що саме ОСОБА_2 своїми одноособовими діями впливав на психіку ОСОБА_3 та, що від цих дій була завдана чи могла бути завдана шкода її фізичному чи психічному здоров'ю матеріали справи не містять. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять також будь-яких доказів того, що в ході цієї сварки ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_3 фізичною розправою, про що було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та знайшло своє відображення у постанові судді при формулюванні доведеного в суді складу адміністративного правопорушення. Так, при наданні пояснень у ході з'ясування обставин адміністративного правопорушення ОСОБА_3 жодним чином не вказувала на наявність будь-яких погроз фізичною розправою з боку ОСОБА_2 При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 присутня не була і будь-яких пояснень не давала. Таким чином посилання судді на наявність погроз фізичної розправи є не обґрунтованим і не підтверджується наявними у справі доказами. На думку суду факт обопільної сварки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не може вказувати на наявність дій психологічного характеру одного члена сім'ї на іншого, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров'ю іншого члена сім'ї. У своїй сукупності наведені обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_2 ознак об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП.

Окрім того суд, при розгляді зазначеної справи зважає на те, що при формулюванні сутності вчиненого адміністративного правопорушення працівники поліції виклали його у недіючій редакції частини першої ст. 1732 КУпАП. Так, у відповідності до Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 року, який набрав чинності із 07.01.2018 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству» частина перша ст. 1732 КУпАП викладена у наступній редакції: «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення». Ця редакція істотно відрізняється від попередньої редакції цієї статті, яка передбачала відповідальність за насильство у сім'ї, що і знайшло своє відображення спочатку у протоколі про адміністративне правопорушення, а пізніше - у постанові судді. За своєю правовою суттю поняття «домашнє насильство» відрізняється від поняття «насильство у сім'ї». Між тим у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не ставилось у вину вчинення саме «домашнього насильства», доказів щодо наявності такого насильства у ході провадження в цій справі не збиралось, а тому в межах розгляду протоколу № 578376 від 24.01.2018 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП ОСОБА_2 не можливо притягнути до адміністративної відповідальності за цією статтею за вчинення саме «домашнього насильства».

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП в редакції закону від 07.12.2017 року. Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за цією статтею не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2018р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька