Справа № 592/325/18
Провадження № 3/592/151/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.Суми Чернобай О.І., за участю секретаря судового засідання Хрін М.О., захисника ОСОБА_1, розгляну у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр-на України, студента ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

В протоколі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції зазначено, що 05.01.2018 року, 23:20 год., в м.Суми, вул.3-тя Заводська, б.1, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ-1102 н.з. ВМ 8905 ВС з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Інспектором в протоколі також зазначено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України.

При розгляді справи ОСОБА_2 Винним себе у вчиненні даного правопорушення не визнав і суду показав, що 05.01.2018 року його сімя відмічала вдома день народження бабусі. Він вживав алкогольне пиво. Його брат посварися з батьками і пішов з дому. Батьки попросили їхнього сусіда ОСОБА_3 щоб той проїхав на їхньому автомобілі і пошукав брата. Після чого, він разом з ОСОБА_3 на автомобілі ЗАЗ поїхали шукати брата. Знайшли його на Курському мікрорайоні і посадивши в машину поїхали назад додому. За кермом був ОСОБА_3. На вулиці Заводській вони зупинились та вийшли з автомобіля щоб перекурити. До них підїхав автомобіль патрульної поліції і поліцейські попросили документи на автомобіль. Він взяв в бардачку техпаспорт і передав їм. Автомобіль зареєстрований на нього, тому поліцейські почали питати чи вживав він алкогольні напої на що він відповів, що вживав пиво. Потім поліцейські стали пропонувати йому пройти медогляд на стан спяніння. Він сказав, що він не керував автомобілем, а керував ОСОБА_3, але поліцейські заставляли саме його пройти огляд на стан спяніння. Далі відносно нього склали адміністративний протокол з яким він не погодився.

На місці він просив щоб йому надали докази, що саме він керував автомобілем, оскільки поліцейські звинувачували в цьому його. Але ніяких доказів йому надано не було.

До матеріалів справи інспектором патрульної поліції в якості доказів було долучено тільки два письмових пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, написані інспектором поліції і підписані ними. /а.с.3; 4/

Обидва пояснення ідентичні одне одному і як в них зазначено, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

При цьому в поясненнях не відображено, що ж саме пояснював ОСОБА_2 і чи визнавав він, що саме він керував автомобілем.

Тому дані пояснення не свідчать про те, що саме ОСОБА_2 керував вказаним автомобілем.

На запит суду, патрульною поліцією був надісланий диск з відеозаписом вищевказаних подій, який був опечатаний печаткою патрульної поліції і який був розпакований в судовому засіданні у присутності захисника і ОСОБА_2 і з переглянутого судом відеозапису видно, що момент підїзду патрульного автомобіля до автомобіля ЗАЗ відео знімалось з відео регістратора патрульних.

На відео також видно, що коли інспектор патрульної поліції підійшов до автомобіля ЗАЗ, то там нікого не було, а всі стояли на вулиці і що ОСОБА_2 весь час стверджував, що не він керував автомобілем ЗАЗ і що він там був в якості пасажира.

Але адміністративний протокол був складений відносно ОСОБА_2, і як вбачається з відео інспектор патрульної поліції ОСОБА_6, який складав протокол на запитання ОСОБА_2 весь час пояснював, що на відео чітко зафіксовано, що за кермом сидів саме ОСОБА_2, тому протокол складається відносно нього.

На неодноразові вимоги ОСОБА_2 показати це відео, оскільки він оспорював факт керування, інспектор пояснив, що відео обовязково буде надано в суд.

У звязку з тим, що на відео дійсно не відображено хто ж саме керував автомобілем ЗАЗ, за клопотанням захисту в судове засідання був викликаний і допитаний в якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_6, який суду показав, що дійсно на відео не відображено хто ж саме керував автомобілем ЗАЗ. А протокол відносно ОСОБА_2 він склав тому, що коли він спілкувався із сторожем, неподалік від того місця, то той вказав на ОСОБА_2 Відео із своєї нагрудної боді-камери він не знімав, оскільки чи забув включити, чи не було боді-камери.

На запитання суду, інспектор відповів, що особу того сторожа він не встановлював, оскільки той відмовився називатись, тому в якості свідка його не записував.

Дані показання інспектора поліції викликають обґрунтовані сумніви у суду, оскільки на відео запису не йшлося ніяких розмов, що сторож вказав на ОСОБА_2, а навпаки інспектор стверджував, що на відео чітко зафіксовано, що автомобілем ЗАЗ керував саме ОСОБА_2 і що це відео буде надано суду.

Таким чином, інспектором патрульної поліції в якості доказів винуватості ОСОБА_2 до матеріалів справи були долучені два письмових пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з яких не вбачається хто ж саме керував автомобілем ЗАЗ і в судове засідання був наданий диск з відеозаписом з якого також не видно хто ж саме керував автомобілем ЗАЗ, а навпаки відображено, що ОСОБА_2 весь час стверджував, що він не керував автомобілем.

Таким чином, жодних прямих доказів, на підставі яких суд міг би встановити хто ж саме керував автомобілем ЗАЗ, патрульною поліцією надано не було.

Статтею 23 КпАП України передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тобто, аналізуючи вказану норму Закону чітко вбачається, що адміністративне стягнення може бути застосоване виключно до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Згідно ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності з вимогами ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є:

1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

2) забезпечення доведеності вини;

3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості…

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висловленої також у рішенні у справі «Корнєв і Карпенко проти України» п.61 ЄСПЛ зазначив, що Суд зауважує, що в деяких інших справах проти України він уже розглядав подібні питання стосовно такої ж категорії проваджень і такої самої статті Кодексу про адміністративні правопорушення і визнавав, що … таке адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції …. У справі, що розглядається, Суд не вбачає підстав відходити від своїх висновків і визнає статтю 6 Конвенції застосовною до провадження у справі заявниці.

Таким чином, проаналізувавши як Національне законодавство України, так і практику Європейського суду з прав людини, суд зазначає, що застосовуючи принцип презумпції невинуватості, ОСОБА_2 не повинен доказувати свою невинуватість у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а його вина повинна бути доведена співробітниками патрульної поліції, які склали відносно нього протокол.

Враховуючи, що патрульною поліцією не надано суду жодних доказів, на підставі яких суд міг би дійти висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні даного правопорушення, тому провадженя відносно нього в даній справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ст.247 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях даного складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог ст.294 КпАП України може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.І. Чернобай