Справа № 359/1343/18 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 33/780/389/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 429 08.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області ОСОБА_1,

за участі:

захисника ОСОБА_2

представника митниці - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року, якою

ОСОБА_5 (Maisuradze Konstantin), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: ОСОБА_4, м. Горі, місце проживання (реєстрації): ОСОБА_4, АДРЕСА_1, працює: приватний підприємець, паспорт громадянина ОСОБА_4 для виїзду за кордон 10ВА23126, виданий 13.05.2011 р., орган, що видав: Ministry of Justice,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 гривень

З конфіскацією в дохід держави України вилученого згідно протоколу №0056/12500/18 валюту, а саме 8402 доларів США,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області, 20.01.2018 о 08 год. 20 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5 (Maisuradze Konstantin), який прилетів з ОСОБА_4, м. Тбілісі, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом PS518, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 (Maisuradze Konstantin) було задано запитання щодо наявності у нього готівки, на що він відповів, що має при собі 5 000 доларів США.

Після цього громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 (Maisuradze Konstantin) було запрошено до службового приміщення митниці зали «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 20 637 доларів США.

З виявленої суми громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 (Maisuradze Konstantin) було пропущено: 12 235 доларів США (що становить еквівалент 10 000 євро, відповідно до курсу НБУ на 20.01.2018 р.). За протоколом про порушення митних правил затримано 8 402 долари США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надавав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5 (Maisuradze Konstantin) під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 (Maisuradze Konstantin), який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню, у повному обсязі відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р. мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області, а провадження у справі закрити, повернути ОСОБА_5 грошові кошти.

Зазначає, що письмові пояснення ОСОБА_5 написані ним безпосередньо під час оформлення правопорушення, свідчить, що ОСОБА_5 не володіє ні українською, ні російською мовами і йому не було забезпечено перекладача з української (російської) мови на грузинську мову. При оформленні порушення митних правил працівниками митниці було грубо порушені вимоги ст.ст. 486,489, ч. 2 ст. 492, 498 МК України, ст. 268 КУпАП.

Вказує, що копія протоколу опитування не була вручена ОСОБА_5, хоча закон вимагає вручення екземпляру протоколу особі, яка притягужться до адміністративної відповідальності під розписку.

Зазначені докази вказують, що ОСОБА_5 підписав документи не розуміючи їх змісту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5, який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, думку представника митниці, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Висновок суду про доведеність винності громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Кваліфікація дій громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 за ст. 471 Митного кодексу України є правильною.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність накладеного стягнення у виді конфіскації валюти, то вони є обґрунтованими.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу» / дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Апеляційний суд прийшов до висновку, що застосування стосовно громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 стягнення у виді конфіскації затриманої валюти, буде порушенням зазначеного вище принципу пропорційності наслідком якого стане накладення на громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 індивідуального надмірного тягаря.

Так, приймаючи рішення про конфіскацію іноземної валюти у громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5, суд першої інстанції не врахував те, що грошові кошти, які громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5 переміщував через митний кордон України, були його заробітною платою отриманою законним шляхом.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на положення п.10 ч.2 Конвенції про захист заробітної плати, відповідно до якої, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що стягнення у виді конфіскації вилученої у громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 валюти в розмірі 8402 доларів США, покладає на правопорушника «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосований у даному випадку.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст. 462, 487 МК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 - задовольнити частково, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року щодо громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 змінити.

Вилучену у громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 за протоколом про порушення митних правил №0056/12500/18 від 20 січня 2018 року іноземну валюту у розмірі 8402 доларів США повернути громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко