АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/331/18 Головуючий у І-й інстанції - Озерянська Ж.М.
Справа № 175/4785/17 Суддя-доповідач - Мудрецький Р.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу останнього на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2018 року, якою провадження у справі відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працюючого Фермерське Господарство «МріяАрго»,

закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2018 року від 20 грудня 2017 року провадження у справі відносно ОСОБА_4 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з оскаржуваною постановою, 20 вересня 2017 року о 21-00 год. в м. Дніпрі на регульованому світлофором перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Березинської, ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_2, при включені в його напрямку дозволяючого рух «зеленого» сигналу світлофору, не надав дорогу закінчуючому проїзд перехрестя з включеними проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом автомобілю «Тойота Пріус» державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок чого скоїв зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, чим завдано матеріалні збитки. ОСОБА_4 скоїв правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, потерпілий ОСОБА_3 поза межами строку апеляційного оскарження постанови звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив поновити пропущений строк, постанови суду змінити та визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду, ОСОБА_3 посилається на те, що оскаржуване рішення судом не направлялось та про нього йому стало відомо лише 14 лютого 2018 року з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень.

Свої вимоги про зміну постанови ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП та закрив провадження у справі попередньо не встановивши наявність вини в діях ОСОБА_4 На переконання апелянта, при закритті провадження за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен був визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що визначено ст.ст. 38, 247, 245, 251, 252 КУпАП. При цьому, ОСОБА_3 зазначає, що ухваливши зазначене рішення, суд першої інстанції позбавив його можливості стягнення завданої ДТП шкоди в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, доповнив її та просив скасувати постанову та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводи ОСОБА_4, який проти задоволення апеляційної скарги потерпілого не заперечував, перевіривши матеріали адміністративної справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність залишення її без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що оскаржуване рішення від 24 січня 2018 року було ухвалено без участі ОСОБА_3 та відомості про його вручення останньому в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_3, поновивши його та розглянувши подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема, факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.

Таким чином, встановлення такої обставини, чи винна особа у скоєнні правопорушення, за яким відкрите провадження, є необхідною передумовою для прийняття рішення про закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП. При цьому, у відповідності до положень ст. 283 КУпАП усі обставини, встановлені при розгляді справи, мають бути зазначені в постанові суду.

Матеріалами справи підтверджено, що приймаючи рішення про необхідність закриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції обставини наявності вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, всупереч зазначеним вимогам, не з'ясував. За таких обставин, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Перевіривши матеріали справи та вислухавши пояснення свідків та учасників ДТП, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 146214, ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_2, розпочавши руху на зелений сигнал світлофора, не надав перевагу автомобілю «Тойота Пріус», д/н НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, який рухався з включеними проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом та закінчував проїзд перехрестя, внаслідок чого скоїв зіткнення з останнім.

Виходячи з пояснень ОСОБА_4, наданих суду апеляційної інстанції, він рухався по Донецькому шосе в напрямку м. Підгороднє в правій смузі руху на зелений сигнал світлофора. Зліва була фура, поліцейський виїхав з-за неї та зіткнення відбулось у передню частину автомобіля «Тойота Пріус». ОСОБА_4 зауважив, що жодних проблискових маячків він не бачив та звукового сигналу не чув.

Згідно з поясненнями ОСОБА_3, що містяться в матеріалах справи та які він надав суду апеляційної інстанції, він керуючи автомобілем «Тойота Пріус», супроводжував швидку допомогу. По вул. Березинській в бік пр. Слобожанського на перехресті з Донецьким шосе на мерехтливий зелений сигнал світлофора з включеним проблисковим маячком та звуковим сигналом, як на швидкій, так і на патрульній машині, зі швидкістю не більше 5-10 км/год, він здійснював рух за швидкою. Швидка, проїхавши перехрестя, поїхала та він, продовжуючи рух за нею, дочекався того, що він є помітним для всіх учасників руху та переконавшись в безпечності маневру, якій він намагався закінчити, почав проїжджати перехрестя та в цей момент відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_2.

Виходячи з показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вказані обставини дійсно мали місце, та водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Фольксваген» не надав перевагу автомобілю «Тойота Пріус», який супроводжував швидку, та рухався з проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом, внаслідок чого й настало ДТП.

При цьому, свідок ОСОБА_9, який керував швидкою, обставини супровіду патрульною поліцією їх машини підтвердив та також зазначив, що автомобіль «Тойота Пріус» рухався з проблисковими маячками та звуковим сигналом.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 останнього у скоєнні адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та схеми до нього, а також у поясненнях вищезазначених свідків.

На переконання суду апеляційної інстанції, зазначені докази є належними та допустимими, а у своїх сукупності й достатніми для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З огляду на викладені обставини, скасувавши постанову, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 та вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАп, є доведеною, а тому останнього слід визнати винним у його вчиненні.

Разом із цим, скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т АН О В И В :

Поновити ОСОБА_3строк апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2018 року - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2018 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_4 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_4закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Р.В.Мудрецький