Провадження № 33/779/60/2018
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката Васютина М.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, також стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн. -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 10 листопада 2017 року о 12 год. 20 хв. у м.Івано-Франківську на перехресті вулиць Галицька-Целевича, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 під час виїзду з другорядної дороги на головну не дав дорогу автобусу «І-ВАН» д.н.з.НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі, допустивши з ним зіткнення. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 Б, 16.11 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини та прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує, що 10.11.2017 року він , керуючи власним автомобілем марки Мерседес Бенц 313 д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись по вул. Целевича під'їхав до нерегульованого перехрестя з вул.Галицькою, увімкнув сигнал правого повороту і переконавшись у відсутності перешкод для виконання повороту праворуч, виїхав на праву смугу вул. Галицька ближче до її правого краю та продовжив рух. Однак, в цей момент він побачив, як до автомобіля, що знаходився на паралельній смузі руху на великій швидкості наближався автомобіль марки «І-ВАН» д.н.з.НОМЕР_2, жовтого кольору, який через не обрання ним безпечної швидкості руху, не справився з керуванням і вчинив зіткнення із заднього частиною автомобіля, який знаходився попереду на його смузі руху. Від удару об цей автомобіль автобус марки «І-ВАН», втративши керованість, виїхав на його смугу руху, де вчинив зіткнення із керованим ним автомобілем пошкодивши його ліву передню частину. Вважає, що порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм автобуса «І-ВАН» є очевидним і перебуває у причинному зв'язку із настанням цієї автопригоди, під час якої були пошкоджені транспортні засоби.

Вказує, що твердження у протоколі про адміністративне правопорушення, що причиною цієї ДТП є те, що ним було порушено вимоги п.16.11 ПДР України повністю спростовуються місцем зіткнення транспортних засобів та локалізацією механічних пошкоджень, що утворилися на автомобілях в результаті пригоди.

Посилається на те, що інспектор поліції будучи необ'єктивним та несправедливим, всупереч об'єктивних даних, які свідчили про його невинуватість у цій автопригоді, з метою допомогти водієві автобуса «І-ВАН» уникнути адміністративної відповідальності за грубе порушення ПДР України та цивільної відповідальності за заподіяну шкоду, склав на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до безвідповідального висновку про те, що він та його захисник зловживаючи своїми процесуальними правами, не заявилися в судове засідання.

Звертає увагу, апеляційної інстанції на те, що згідно довідки Управління патрульної поліції вбачається, що дійсно інспектором Козій було складено два протоколи про адміністративне правопорушення, однак перший протокол, який було складено неправильно, був знищений, а тому видати копію цього протоколу не має можливості.

Вважає, що вищевказані обставини свідчать про те, що працівники патрульної поліції сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення, що відповідно до вимог ст.62 Конституції України повинно тлумачитись на його користь.

Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що захисник Васютин М.В. 22.12.2017 року подав до суду першої інстанції клопотання про відкладення справи, оскільки не мав можливості з'явитися в судове засідання у зв'язку з тим, що приймав участь в розгляді кримінальної справи в іншому суді.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що адвокат Васютин М.В. не долучив до своєї заяви копію договору, укладеного із ОСОБА_2 про надання правової допомоги та представництво його інтересів в суді.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вищевказані дії ОСОБА_2 та адвоката Васютина М.В. свідчать про зловживання правом на відкладення розгляду справи, оскільки дата судового засідання була узгоджена з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та адвокатом.

Апеляційний суд, враховуючи вищевказані обставини, вважає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про те, що дії ОСОБА_2 та його адвоката Васютина М.В. свідчать про зловживанням правом на відкладення розгляду справи та безпідставно, в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанову суду необхідно скасувати та прийняти по справі нову постанову, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції було допущено істотне порушення вимог закону щодо забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника на участь у розгляді справи, чим було порушено право на захист.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується протоколом серії БР №222323 від 10.11.2017 про вчинення адміністративного правопорушення, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.11.2017 року, переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_5

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 222323 від 10.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 10.11.2017 р. 12 год.20 хв. в м. Івано-Франківську на перехресті вулиць Галицька-Целевича, керуючи транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 під час виїзду з другорядної дороги на головну не дав дорогу автобусу «І-ВАН» д.н.з.НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі, допустивши з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою-старшим інспектором УПП Івано-Франківська лейтенантом поліції Козій М.Я., підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності.

Зі схеми місця ДТП від 10.11.2017 року вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася на перехресті вулиць Галицька-Целевича м. Івано-Франківська. На вказаній схемі зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, яке фактично знаходиться безпосередньо на виїзді з вул. Целевича на вул. Галицька.

До вказаної схеми долучено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП відповідно до якого транспортний засіб «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 має пошкодження у виді деформації тріщини розбиття переднього лівого крила, передньої лівої фари та деформації руйнування переднього бампера;транспортний засіб «Фольксваген пасат» НОМЕР_3 має деформацію та пошкодження лакофарбного покриття правого переднього крила, дверей та дзеркала; транспортний засіб «І-ВАН» д.н.з.НОМЕР_2 має пошкодження у виді деформації та пошкодження лакофарбного покриття правого крила, сигналу повороту, пошкодження лакофарбного покриття лівої сторони.

Сукупність вищевказаних даних схеми дорожньою-транспортної пригоди та переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП дозволяє встановити розташування транспортних засобів під час дорожньо-транспортної пригоди та свідчить, що зіткнення транспортних засобів відбулось саме в той момент, коли водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 виїжджав з другорядної дороги на головну.

В судовому засіданні апеляційної інстанції був допитаний ОСОБА_5, який повністю підтвердив правдивість своїх письмових пояснень, які долучені до матеріалів справи та пояснив, що 10.11.2017 року, керуючи автобусом марки «І-ВАН» д.н.з.НОМЕР_2 рухався по вул. Галицькій в м.Івано-Франківську по крайній лівій смузі, коли під'їжджаючи до перехрестя з вул..Целевича, включивши сигнал повороту праворуч розпочав маневр перестроювання у праву смугу, яка була вільна від транспортних засобів. Однак, в цей момент водій автомобіля «Мерседес» несподівано став виїжджати з другорядної дороги, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. Вказує, що уникнути дорожньо-транспортної пригоди він не мав технічної можливості. Від удару автобус кинуло на ліву сторону дороги внаслідок чого він зіткнувся з автомобілем марки «Фольксваген пасат» Вважає, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винен ОСОБА_2, який керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 під час виїзду з другорядної дороги на головну не дав дорогу автобусу, що рухався по головній дорозі.

Вищевказані пояснення ОСОБА_5 повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди та переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП щодо місця зіткнення транспортних засобів, локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв'язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з'ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з'ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1., маючи об'єктивну можливість правильно оцінити дорожньо-транспортну обстановку, прийшов до неправильного висновку, що виїзд з другорядної дороги на головну буде безпечним, внаслідок чого створив аварійну ситуацію, яка призвела до дорожньо-транспортної пригоди, зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження.

Відповідно до п.2.3 б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Апеляційний суд, проаналізувавши сукупність досліджених доказів вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він в порушення вимог п.2.3 б), п.16.11 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, під час виїзду з другорядної дороги на головну не дав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, допустивши з ним зіткнення.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 10 листопада 2017 року о 12 год. 20 хв. у м.Івано-Франківську на перехресті вулиць Галицька-Целевича, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 під час виїзду з другорядної дороги на головну не дав дорогу автобусу «І-ВАН» д.н.з.НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі, допустивши з ним зіткнення., внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження..

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує, на те, що працівники поліції свідомо сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення, оскільки спочатку склали протокол про адміністративне правопорушення, в якому було вказано, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винен водій ОСОБА_5, однак, в подальшому забрали копію вказаного протоколу та склали на нього новий протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про те, що працівники поліції свідомо сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення, вказавши в ньому дані, які не відповідають дійсності.

Так, до апеляційної скарги ОСОБА_2 долучено довідку, відповідно до якої під час складання протоколу про адміністративне правопорушення БР№219407 стосовно ОСОБА_2 лейтенантом поліції Козій М.Я., було допущено механічну помилку, в результаті чого зіпсований бланк протоколу в подальшому було знищено згідно акту№11 щомісячного списання бланкової продукції від 06.12.2017 року у відповідності до п.3 розділу ХІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та вважає за необхідне обрати ОСОБА_2 адміністративне стягнення в мінімальних межах, передбачених санкцією ст.124 КУпАП, що буде відповідати вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Вважаю за необхідне обрати ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до норм діючого законодавства, зокрема ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 гривень.

Судовий збір у зазначеному розмірі підлягає стягненню з ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати та прийняти по справі нову постанову.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв