П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 16 квітня 2018 року приблизно в 00 год. 15 хв. керував автомобілем «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Верховинна, буд. 7 в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, провадження щодо нього закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Захисник ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки поясненням ОСОБА_3, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких він не керував автомобілем, а сидів в його салоні на стоянці.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 не було, тому вважає, що їх пояснення, які містяться в матеріалах справи, не є доказом винуватості ОСОБА_3

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_3 закриттю у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2 не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Будь - яких клопотань про відкладення судового засідання від учасників не надійшло.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення серії (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_3 16 квітня 2018 року приблизно в 00 год. 15 хв. керував автомобілем «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Верховинна, буд. 7 в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 4 - 5), відповідно до яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння; висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 квітня 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_3 виявлено 1,85 проміле алкоголю. Ці докази є належними, допустимими та достатніми.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності , про те, що ОСОБА_3 ознайомлений з правами та обов'язками. Крім того, у висновку лікаря наявний також підпис ОСОБА_3 про те, що він ознайомлений з результатами проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння. В той же час, матеріали провадження не містять жодних заперечень ОСОБА_3 стосовно результатів проведеного огляду.

Крім того, в протоколі містяться пояснення ОСОБА_3, відповідно до яких він автомобілем не керував, знаходився в ньому на стоянці.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем, а просто в ньому знаходився не підтверджуються будь - якими доказами.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд на стан сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положеннями цієї норми закону передбачено, що огляд з використанням технічних засобів повинен проводитись в присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з проведенням огляду на стан сп'яніння з використанням технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до встановлених судом обставин, ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не погодився пройти огляд з використанням технічного приладу, у зв'язку з чим він проходив огляд в закладі охорони здоров'я.

Із відеозапису нагрудної камери інспектора поліції зафіксована відмова ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності свідків. Більше того, поліцейський роз'яснив ОСОБА_3, що технічний прилад «Драгер» сертифікований та наслідки відмови від проходження огляду.

Стосовно незгоди з результатами огляду на стан сп'яніння, будь - яких доказів на підтвердження цього апелянтом не надано.

Отже, огляд на стан сп'яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянтом не наведено доводів на спростування висновку суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ним лише зазначено, що судом не враховано всіх обставин справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун