АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
33/796/2965/2017 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Андрейчук Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М. за участю учасника ДТП ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 постанову Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ст. 122-4 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 29 серпня 2017 року о 07 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Mitsubishu», д.н.з. НОМЕР_1, по

вул. Сокальській, 4 м. Києві у порушення п.10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу із двору не надала дорогу автомобілю «Volkswagen»,

д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого сталося зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, після чого ОСОБА_4 у порушення п. 2.10 ПДР України, залишила місце ДТП, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови Оболонського районного суду м. Києві від 20 жовтня 2017 року у зв'язку із відсутністю у її діях складу правопорушення, зокрема, посилається на те, що зелені насадження перешкоджали огляду проїжджої частини, внаслідок чого вона не помітила інший автомобіль. Крім того, постанова винесена передчасно з порушенням вимог законодавства, оскільки суд першої інстанції розглянув справу у її відсутність незалежно від наявності в матеріалах справи клопотання про відкладення.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_4 посилається на те, що про день та час судовому засіданні належним чином повідомлена не була, судове засідання відбулося за її відсутності, про рішення суду першої інстанції дізналась 31.10.2017 року.

Розглянувши клопотання ОСОБА_4, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації права у суді апеляційної інстанції на оскарження судового рішення та положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод суд вважає за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення іншого учасника ДТП

ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_4 неодноразово повідомлена належним чином про час та дату судового засідання до суду апеляційної інстанції не з'явилась, причини неявки не повідомила, заяв та клопотань від неї на адресу суду не надходило, тому вважаю, що апеляційний перегляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 можливий у її відсутність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 413217 від 29 серпня 2017 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Mitsubishu», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Сокальській, 4 м. Києві, у порушення вимог п.10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу із двору, не надала дорогу автомобілю «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого сталося зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП згідно протоколу БД № 413216 від 29 серпня 2017 року ОСОБА_4, у порушення вимог п. 2.10 ПДР України, залишила місце ДТП, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що 29 липня 2017 року близько 07 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen»,д.н.з. НОМЕР_2, по вул. Сокальській, 4, рухався у правій смузі, дотримуючись Правил дорожнього руху, ліворуч із двору виїжджав автомобіль «Mitsubishu», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, яка не надала йому переваги у русі та здійснила зіткнення з його автомобілем, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП водій автомобіля «Mitsubishu» ОСОБА_4 місце пригоди залишила.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, письмові пояснення ОСОБА_4 про те, що виїжджаючи із двору, по вул. Сокальського із-за обмеження видимості проїжджої частини (зелені насадження) не помітила автомобіль «Volkswagen» внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, не дочекавшись на місці пригоди працівників патрульної поліції поставила автомобіль за адресою: м. Київ, вул. Сокальська, 4, врахувавши дані схеми ДТП, дослідивши наявні в матеріалах докази, зафіксовані пошкодження автомобіля: «Volkswagen» (пошкодження ліві передні дверцята, ліва нижня бокова частина кузова), - оцінивши вказані докази як кожен окремо, так в їх сукупності, вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, встановлених судом, законний і належним чином вмотивований.

Твердження ОСОБА_4 про те, що виїжджаючи із двору, вона не бачила автомобіль, який рухався по дорозі із-за перешкоди (зелені насадження), - безпідставні та спростовуються дослідженими в судовому засіданнями доказами, зокрема із наданих суду фото убачається, що при виїзді із двору відсутні перешкоди огляду проїжджої частини.

Тобто, ОСОБА_4 виїхала із двору, перед проїзною частиною не надала дорогу автомобілю, що рухався по ній, внаслідок чого сталося зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Саме порушення п. 10.2 ПДР України ОСОБА_4 є в причинно-наслідковому зв'язку із виниклою ДТП.

Також обґрунтований висновок суду першої інстанції щодо доведеності винності ОСОБА_4, у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, залишення водієм місця дорожньо-транспортної пригоди доводи апеляційної скарги не спростовують, що і не заперечувала ОСОБА_4 у своїх письмових поясненнях.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив її процесуальні права, оскільки розглянув справу у її відсутність,- безпідставні.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», зазначено, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається , в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об'єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

З урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, наявних у матеріалах справи доказів того, що суд першої інстанції неодноразово належним чином повідомляв ОСОБА_4 про час і місце судових засідань, за її клопотаннями відкладав судові засідання, вважаю, що суд неухильно дотримався в даному випадку норм закону та вживав усіх заходів направлених на забезпечення явки особи до суду.

Переконливих доводів, які спростовували би висновки суду першої інстанції і були підставами для зміни чи скасування постанови Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, як за ст. 124 КУпАП, так і за ст. 122-4 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді справи в апеляційній інстанції не встановлено.

Судом першої інстанції на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення з дотриманням вимог ст. 36 КУпАП у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, як законну та обґрунтовану, - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на оскарження у суді апеляційної інстанціїпостанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.М. Сітайло