Номер провадження: 33/785/124/18
Номер справи місцевого суду: 521/9021/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07.06.2017 року, о 01 годині 20 хвилин, в м. Одесі, за адресою: ОСОБА_5, 68, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почепроння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

За даним фактом, відносно ОСОБА_2, було складено протокол серії БР № 241775 від 07.06.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП України, зібрані пояснення свідків вказаного правопорушення та інші документи.

На вказану постанову ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга, в якій він вважає оскаржувану постанову відносно нього незаконну та таку, що підлягає скасуванню.

В своїй заяві про поновлення строків аЗверьков К.С. вказав, що справу було передано за підсудністю з Малиновського районного суду до Приморського районного суду, про що ОСОБА_2 належним чином не був сповіщений, при розгляді судом справи він участі не приймав, тому просить поновити строк на подачу апеляційної скарги.

Зазначає, що був позбавлений можливості участі у судовому засіданні і на використання передбачених законом права на захист, що є суттєвим порушенням та на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови, оскільки не встановлені обставини, які мають значення для справи та ці обставини були неповно з'ясовані при розгляді зазначеної адміністративної справи.

Апелянт зазначає, що не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 241775 від 07.06.2017 року, згідно якого він нібито відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння. При цьому апелянт вказав, що працівник поліції не пропонував йому пройти огляд на стан спяніння, а з протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло саме від чого апелянт відмовився: від проходження огляду на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів чи від проведення огляду в закладі охорони здоровя. Крім того ОСОБА_2 зазначив, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо його відсторонення від керування транспортним засобом чи передачі керування іншій особі згідно вимог ст. 266 КУпАП.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2017 року, розглянути його апеляційну скаргу, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 02.08.2017 року.

В матеріалах адміністративної справи відсутні свідчення про направлення апелянту копії постанови суду, як це передбачено ст.285 КУпАП.

Як вказує в своїй заяві про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови районного суду ОСОБА_2, копія постанови була отримана ним лише 28.11.2017 року, а апеляційна скарга подана 04.12.2017 року, що підтверджується штампом канцелярії Приморського районного суду м. Одеси, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та заперечив факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. При цьому пояснив, що дійсно, в день, час та місці, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, він керував транспортним засобом, але був тверезий і алкогольні напої не вживав. Був зупинений співробітниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, так як випадково виїхав на зустрічну смугу. Коли співробітники поліції стали предявляти йому претензії з приводу того, що він керує автомобілем в стані алкогольного спяніння. то він з цим не погодився. При цьому співробітники поліції у порушення Інструкції не пропонували йому пройти тест на стан алкогольного спяніння на місці події або в медичному закладі і він від цього не відмовлявся.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 підтримала доводи ОСОБА_2 в частині порушення його прав при розгляді справи в районному суді, так як останній не був сповіщений про дату та час її розгляду і були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Також представник звернула увагу на те, що співробітниками поліції були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, а саме: не зафіксована відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння; ОСОБА_2 не був відсторонений від керування транспортним засобом. На підставі цього вважає, що постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Районний суд, прийнявши справу до свого провадження, розглянув справу у відсутності ОСОБА_2, вважаючи належним чином повідомленим ОСОБА_2 про дату, місце та час судового розгляду, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Але з цим неможливо погодитись, так як в протоколі про адміністративне правопорушення / а.с. 2 / датою розгляду справи в Приморському районному суді м. Одеси вказано 07.07.2017 року о 10 годині часу, однак справа була розглянута 02.08.2017 року, що не відповідає даті розгляду вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому також слід визнати, що судом першої інстанції не приймалися заходи для додаткового сповіщення ОСОБА_2 про дату та час розгляду адміністративної справи відносно нього в суді.

Зважаючи на це, доводи апелянта про порушення його прав та розгляд справи без його належного повідомлення про дату та час судового розгляду та за його відсутності, апеляційний суд вважає слушними, так як з матеріалів справи, вбачається, що розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, а матеріали справи не містять жодних даних про належне сповіщення ОСОБА_2 про місце, дату та час розгляду справи, на що посилається суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Зазначені обставини вказують на обґрунтованість доводів апелянта у цій частині та розгляд справи районним судом в порушення вимог ст.268 КУпАП і з огляду на викладене, суд вважає, що при розгляді справи були допущені суттєві порушення прав ОСОБА_2, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що забезпечують особі можливість здійснити свій захист, в звязку з чим, постанова суду підлягає скасуванню.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 241775 від 07.06.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, у звязку з тим, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, незважаючи на те, що він керував автомобілем виявляючи ознаками алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини, а саме відмову ОСОБА_2, у якого спостерігалися ознаки алкогольного спяніння, від проходження відповідного медогляду, співробітники поліції, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксували у присутності двох свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.2).

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у своїх поясненнях, наданих безпосередньо на місці події пояснили, що у їх присутності ОСОБА_2, на вимоги працівників поліції пройти тест на стан алкогольного спяніння безпосередньо на місті або проїхати до медичного закладу відмовився від проходження тесту або медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку (а.с.3-4).

Ці пояснення свідків підтверджуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що на вимоги співробітника поліції до ОСОБА_2 с приводу проходження тесту на стан алкогольного спяніння або на проведення огляду на стан алкогольного спяніння в умовах медичного закладу останній двічі відповів незгодою. При цьому, як видно з відеозапису з місця події, ОСОБА_2 не заперечував того, що саме він керував транспортним засобом.

Сам ОСОБА_2, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, від пояснень відмовився та написав про незгоду з протоколом (а.с.2).

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в його діях відсутні ознаки правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні свідчення того, що він знаходився у стані алкогольного спяніння під час керування автомобілем, не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності не лише за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а і за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що він не відмовлявся від проходження перевірки на стан алкогольного спяніння на місці або в медичному закладі, так як це спростовується показами вищевказаних свідків, відеозаписом з місця події, а крім того слід зауважити на те, що дії співробітників щодо складання відносно нього адміністративного протоколу він не оскаржив, а також не намагався самостійно пройти перевірку на стан алкогольного спяніння, що могло довести обґрунтованість його доводів щодо відсутності такого стану.

Водночас, з урахуванням відсутності і в матеріалах справи даних про передачу права керування іншій особі, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини, свідчать про невиконання працівниками поліції передбачених законом заходів щодо відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом як особи, яка перебуває у стані алкогольного спяніння та приймає до уваги зазначений факт.

Разом з тим апеляційний суд вважає, що сам по собі факт повернення ОСОБА_2 автомобілю як особі, яка перебуває у стані алкогольного спяніння, з урахуванням встановлених працівниками поліції ознак алкогольного спяніння в останнього під час керування ним транспортним засобом, не може беззаперечно вказувати на обґрунтованість тверджень ОСОБА_2 та його представника про знаходження ОСОБА_2 у тверезому виді.

При цьому апеляційний суд вважає, що допущені працівниками поліції порушення вимог закону можуть та повинні бути предметом розгляду з наданням діям цих співробітників належної правової оцінки, в тому числі можливості притягнення цих посадових осіб до дисциплінарної відповідальності керівництвом Управління патрульної поліції, в звязку з чим апеляційний суд вважає за необхідним направити копію зазначеної постанови до Управління патрульної поліції в м. Одеса.

Інші порушення складання протоколу, згідно ст. 266 КУпАП, на які посилається представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 не є таким, що ведуть до безумовного скасування постанови районного суду, так як не тягнуть за собою спростування доказової бази з приводу скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні. а тому його слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Разом із тим, за змістом п. 7 ст. 247 КУпАП, при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи ту обставину, що на момент розгляду справи апеляційним судом та прийняття за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП - скінчився, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст.247,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 02.08.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 02.08.2017 року відносно ОСОБА_2, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі відносно ОСОБА_2 - закрити, в звязку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8.