ЄУН № 684/170/18
Провадження № 3-678-305/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Суддя Летичівського районного суду Хмельницької області Лазаренко А.В., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення №13 від 12.03.2018 року, який надійшов з Старосинявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 13 від 12.03.2018 року ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: починаючи з 18.07.2013 року по 01.03.2018 року не сплачував аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, які зобовязаний сплачувати відповідно до виконавчого листа №684/542/13-ц, виданого Старосинявським районним судом Хмельницької області 21.10.2013 року, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 101858,70 грн.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Відповідно до змісту ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У абз. 2 п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року (справа № 1-7/99 № 1-рп/99) у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Закон України №2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року (далі Закон №2234-VIII), на підставі якого КУпАП доповнений ст. 183-1, набув чинності 06.02.2018 року.

Зі змісту ст. 183-1 КУпАП випливає, що встановлено адміністративну відповідальність за несплату аліментів, яка полягає у несплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання. За таке порушення передбачено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення заборгованість по аліментам у ОСОБА_1 виникла в період з 18.07.2013 року по 01.03.2018 року.

Оскільки передбачене ст. 183-1 КУпАП адміністративне правопорушення за своїм характером є триваючим та встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, то дана норма, в силу ст. 58 Конституції України та ст. 8 КУпАП, не має зворотної дії в часі.

Отже, облік сукупного розміру заборгованості по аліментах за шість місяців, наявність якої передбачена ст. 183-1 КУпАП, починається з моменту набрання чинності Законом №2234-VIII, тобто з 06.02.2018 року.

В зв'язку з цим, період часу несплати аліментів ОСОБА_1 до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП, тобто до 06.02.2018 року, не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру заборгованості по аліментах, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, на день надходження до суду для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення (04.06.2018 року) в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 7-10, 183-1, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: А.В. Лазаренко