Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/1097/17 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Завязуна С.М.,

секретаря Скородинської Г.В.,

за участю: адвоката ОСОБА_1,

особи притягнутої

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Любарського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови органам державної виконавчої служби стягнути з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності подвійний розмір штрафу 20400 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 320 грн..

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 28.09.2017 року о 02 годині 35 хвилин по вул. Перемоги в с.Горопаї, Любарського району, Житомирської області в порушення п.2.5 ПДР України, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах з ротової порожнини, не стійка хода) та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та закрити провадження по справі. Апеляційні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, висновок суду не відповідає встановленим обставинам справи і наявним в матеріалах справи доказам, при цьому суд не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції ігнорував його пояснення, необєктивно дослідив докази поліцейських, не зясував автомобіль рухався, чи стояв, чим порушено вимоги ст.ст.251, 256 КУпАП. Від медосвідування відмовився по причині, що його автомобіль стояв у полі, а не рухався. Також, судом не взято до уваги застосування поліцейськими Наказу МВС України, Міністерства охорони здоровя від 09.11.2015 року №1452/735 про затвердження Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновок суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтується на: протоколі про адміністративне правопорушення від 28.09.2017 року (а.с.2); висновку №50 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення спяніння ОСОБА_2 від 28.09.2017 року (а.с.4); поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що транспортним засобом на час звернення до нього працівниками поліції, не керував. Працівники поліції його транспортний засіб не переслідували. Знаходився у автомобілі на задньому сидінні, де вживав пиво. В автомобілі також знаходилася ОСОБА_5 Працівники поліції провели огляд автомобіля, оскільки шукали зброю. Так як, він не керував автомобілем і не збирався цього робити, то відмовився від обстеження на стан спяніння.

Проаналізувавши, в сукупності з іншими дослідженими в справі доказами, пояснення ОСОБА_2 в частині того, що він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, 28.09.2017 року о 2 год. 35 хвил. не здійснював керування транспортним засобом, апеляційний суд визнає їх послідовними та правдивими.

Такі, пояснення ОСОБА_2 підтверджуються поясненнями опитаної в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_5 та на думку апеляційного суду належними доказами в справі залишилися не спростованими.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, послався на пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тоді як вказані особи є інспекторами поліції, які виявили вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, а тому є заінтересованими особами, що виключає прийняття їх пояснень як свідків. На переконання апеляційного суду, такі пояснення працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, є недопустимим доказом в справі.

Відповідно до ст.266 КУпАП, п.2.6 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, проводиться в присутності двох свідків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, як свідки щодо обставин відмови ОСОБА_2 від проходження огляду для визначення стану алкогольного спяніння, зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Проте, апеляційний суд звертає увагу, що на підтвердження встановлених фактичних обставин в цьому протоколі, відсутні письмові пояснення цих свідків.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не підписаний ОСОБА_2 Письмові пояснення свідків, які були очевидцями відмови ОСОБА_2 від ознайомлення з протоколом та в його підписанні, відсутні.

В ході судового розгляду апеляційний суд неодноразово за клопотанням захисника викликав у судове засідання зазначених в протоколі свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, проте за повідомленнями поштової служби ОСОБА_7 за зазначеним в протоколі адресом не проживає, а ОСОБА_6 за поштовим рекомендованим повідомленням не зявився.

Апеляційний суд звертає увагу на істотну суперечність в наявних матеріалах справи доказах. Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 28.09.2017 року о 2 год. 50 хвил. (час складання протоколу) відмовився від проходження медичного освідування на стан алкогольного спяніння. Однак, відповідно до висновку №50 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення спяніння ОСОБА_2 від 28.09.2017 року останній відмовився від огляду в медичному закладі о 3 год. 25 хвил. (а.с.4).

За наведених обставин, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 було складено до доставки останнього в медичний заклад, а тому висновок №50 щодо результатів медичного огляду, складався поза межами відповідної досудової перевірки, у звязку з чим не може вважатися належним та допустимим доказом по справі.

Перевіряючи обставини виявлення вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (керування чи не керування транспортним засобом, підстави зупинки тощо), в тому числі аналізуючи пояснення працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які стверджували, що на автомобілі ОСОБА_2 не працювали освітлювальні прилади підсвітка задніх номерів, керуючи автомобілем той намагався втекти від переслідування, суд першої інстанції не взяв до уваги, що зазначені обставини не підтверджуються належними доказами. Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 та ін. КУпАП.

За вище наведених обставин, апеляційний суд вважає, що встановлені судом першої інстанції докази вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх належності, допустимості та достовірності, а тому вина ОСОБА_2 є недоведеною.

Постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Любарського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_8