Провадження № 3/702/2/18
Справа № 702/1067/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття справи

06 березня 2018 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., з секретарем Ясінською О.А., з участю захисника ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши матеріали, які надійшли від Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу продавцем, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 058903 від 30.11.2017 року, складеногопрацівниками Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській областіОСОБА_3, 05.08.2017 року о 07 год. 42 хв. в м. Монастирище по вул. Соборна керуючи моторолером VIPER д/н НОМЕР_1 не урахувавши дорожньої обстановки, здійснюючи обгін на перехресті доріг, допустила наїзд на автомобіль НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_3 порушила вимоги п. 14.6 "а" ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ " Про судоустрій і статус суддів", районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП розяснено.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, вину не визнала повністю та пояснили, що вона рухалася на скутері по вул. Соборній в м. Монастирище, в напрямку руху до центра міста, по своїй полосі руху. Попереду зупинився автомобіль марки «Фольксваген» та висаджував пасажирів з правої сторони. Автомобіль рухався в попутному напрямку , він зупинився напроти входу до магазину «Лідер», біля східців. Маневр обгону вона розпочала коли автомобіль ще стояв та перед початком обгону ввімкнула покажчик лівого повороту. Доїхавши до автомобіля та знаходячись навпроти дверей водія автомобіля, вона побачила, що він розпочинає рух. Вона на швидкості різко повернула ліворуч, але автомобіль також розпочав поворот вліво. В результаті цього, відбулося зіткнення автомобіля зі скутером і вона впала. Удар скутеру прийшовся на переднє колесо, а автомобіля на ліве переднє крило, колесо з права. В той час, коли автомобіль стояв, в неї не було можливості не виїжджаючи на смугу зустрічного руху здійснити об»їзд даного автомобіля. Внаслідок цього, коли вона під»їхала під самий автомобіль, на рівні заднього бампера переднім колесом, виникла необхідність виїхати на смугу зустрічного руху з метою об»їзду автомобіля. Зіткнення транспортних засобів відбулось на зустрічній смузі руху, до перехрестя. Заїзд до магазину «Лідер» був позаду місця зіткнення, зупинка транспорту була набагато попереду, як і заїзд до вул. Ринкова. Удар скутеру прийшовся на переднє колесо, а автомобіля на ліве переднє крило. Після зіткнення вона впала разом зі скутером, при цьому її нога залишилась під скутером, а автомобіль зупинився. Після зупинки автомобіля, вона не пам»ятає, чи в автомобіля були технічні ознаки характерні для здійснення маневру повороту.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 показав, що в суботу, 5 серпня 2017 року, близько пів на сьому він виїхав з с. Бачкурине. Приблизно о 07 год. 42 хв. він віз сина та іншу працівницю на роботу, в магазин «Лідер». Він зупинився поблизу заїзду до магазину «Лідер», а саме минувши проїзд та ставши навпроти щита. Висадивши з автомобіля людей, пересвідчившись про відсутність будь-яких транспортних засобів, він включив покажчик лівого повороту, був впевнений, що ніхто не мав наміру обганяти його транспортний засіб та розпочав рух автомобілем. Скутера він не помітив. Проїхавши 20-30 метрів він почув скрегіт зі сторони дверей його автомобіля. Після цього він миттєво загальмував, виключив двигун та зупинився, далі рух автомобілем не продовжував, але передня частина автомобіля вже була на перехресті. Внаслідок удару в його автомобілі було пошкоджено дзеркало, подряпина на лівій дверці та лівому крилі автомобіля, на передньому колесі відірвало ковпак. Інший транспортний засіб, а саме скутер, відкинуло на 4-5 метрів попереду його автомобіля, разом з водієм скутера. Зіткнення транспортних засобів відбулось в той час, коли він здійснював поворот ліворуч, безпосередньо на перехресті, яке з»єднує вулиці Соборну та Ринкову в м. Монастирище. Удар відбувся до перехрестя, коли вона його вдарила, а зупинив він автомобіль на перехресті і план-схема в цій частині відповідає дійсності. Після удару він зупинився, а тому місце удару і місце зупинки на план схемі повинно співпадати. Згідно план-схеми автомобіль і місце зіткнення не позначено одним номером і відстань між автомобілем і місцем зіткнення є. Автомобіль на схемі розташований не на перехресті пояснюється тим, що удар був до перехрестя, а передня частина автомобіля була майже на перехресті. Він передньою частиною автомобіля перетнув осьову лінію, а задня частина автомобіля була за осьовою лінією. Від того місця де він висаджував пасажирів було 35-40 метрів, він ввімкнув лівий поворот, але відразу не переїжджав, оскільки там ще були автомобілі зустрічного руху, які він повинен був пропустити. В нього поворот був ввімкнений і він дивився щоб з переду не було автомобілів, але потім відчув удар. Місце зіткнення автомобілів відбулось на зустрічній смузі руху. Він був присутній коли працівники поліції та слідча складали відповідні документи з приводу ДТП, проводили заміри на місці. При цьому працівники поліції йому повідомили, що у вчиненні ДТП винен саме водій скутера. В нього працівники поліції забрали посвідчення водія, а потім завезли його на швидку допомогу, що підтверджує відповідна довідка. Він підтверджує справжність свого підпису на план схемі ДТП, яку складали працівники поліції, але він з нею не знайомився, а лише підписав її. Працівники поліції на нього не тиснули.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 показав, що він працює в Монастирищенському ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області. В силу виконання своїх службових обов»язків отримав виклик про ДТП по вул. Соборній в м. Монастирище. На місці ДТП було встановлено, що в одного з учасників ДТП є тілесні ушкодження в зв»язку з чим в подальшому справа передана слідчому. Через деякий час він отримав від слідчого постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до якої слідчим його було зобов»язано притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 та за ст. ст. 124, 126 КУпАП ОСОБА_3 Саме в зв»язку з даною постановою ним були складені відповідні протоколи про адміністративне правопорушення. Будь-якої перевірки по даному ДТП ним особисто не проводилося і протоколи були складені лише на підставі постанови слідчого.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, покази свідка, захисника, який просив справу провадженням закрити в зв»язку з недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та об»єктивного дослідження їх у судовому засіданні, суд вважає, що підстави для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, саме через порушення нею п. 14.6»а» ПДР України відсутні і справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення та виходить з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 058903 від 30.11.2017 року, ОСОБА_3 порушила вимоги сапе п. 14.6 «а» ПДР України за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, що зазначено і в постанові старшого слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 13.10.2017 року.

Обгін- випередження одного або кількох транспортних засобів, пов»язане з виїздом на смугу зустрічного руху ( п. 1.10. ПДР України).

Відповідно до п. 14.6 «а» ПДР України обгін заборонено на перехресті.

Перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території ( п.1.10 ПДР України).

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпПА, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Висновок працівника Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про наявність в діях ОСОБА_3 порушення вимог п. 14.6 «а» ПДР України зроблено лише на підставі, та фактично за вказівкою слідчого Дацюк О.Ю., яка викладена нею в постанові про закриття кримінального провадження від 13.10.2017 року, про що ОСОБА_4 підтвердив і в судовому засіданні будучи допитаним в якості свідка.

Разом з тим, постанова про закриття кримінального провадження від 13.10.2017 року не містить вказівок на підставі яких саме доказів слідчий дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 ознак порушення п. 14.6 «а» ПДР України та відповідно як наслідок необхідність притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, не надано юридичної оцінки зібраним доказам.

Суд вважає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, як і постанова про закриття кримінального провадження, не можу бути беззаперечними доказами вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

До протоколу про адміністративне правопорушення, як доказ вини ОСОБА_3 надано протокол допиту свідка ОСОБА_3, пояснення ОСОБА_2, план-схему ДТП, які не є достатніми та беззаперечно не вказують і не доводять наявність порушення ОСОБА_3 саме п. 14.6 «а» ПДР України. Згідно наданої план-схеми ДТП від 05.08.2017 року, вказано місце зіткнення транспортних засобів поза перехрестям ( а.с. 37).

Натомість, захисником ОСОБА_3 суду надано експертний висновок за результатами автотехнічного дослідження № 2 від 20.01.2018 року ( а.с. 53-57), виконаний судовим експертом ОСОБА_6, який отриманий ним з матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та який, судом згідно постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 від 28.02.2018 року визнаний належним та допустимим доказом.

Відповідно до висновків вищеописаного експертного висновку (копії) за результатами автотехнічного дослідження: «На ранньому етапі розвитку заданої ДТП, дії водія автомобіля "Volkswagen Polo" ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.9.4, п.10.1 Правил дорожнього руху України згідно яких перед зміною напрямку руху він повинен був завчасно, до початку маневру, подати сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку та переконатися в безпеці виконуваного ним маневру.

З моменту, коли водій автомобіля "Volkswagen Polo" ОСОБА_2, при виконанні маневру повороту, мав обєктивну можливість виявити зміну напрямку руху мопеда марки «VIPER MS50S», водій якого до цього здійснював рух позаду в одній з ним смузі без виїзду на стрічну сторону дороги і застосував маневр в напрямку траєкторії руху автомобіля "Volkswagen Polo" після початку маневрування останнього, повинен був сприйняти дорожню обстановку, як небезпечну для руху та негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки, що регламентовано вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В свою чергу, водій мопеда марки «VIPER MS50S» ОСОБА_3 при русі вслід за автомобілем "Volkswagen Polo" в одній з ним смузі руху, повинна була дотримуватись безпечної дистанції з таким розрахунком, щоб в разі зниження швидкості водієм автомобіля Volkswagen Polo" для виконання маневру, мати можливість, шляхом зниження швидкості, запобігти зіткненню з ним без здійснення будь-якого маневру, що регламентовано вимогами п. 13.1, 10.1 Правил дорожнього руху України.

З технічної точки зору, виходячи із заданих обставин розвитку ДТП, водій автомобіля "Volkswagen Polo" ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти ДТП.

З технічної точки зору, виходячи із заданих обставин розвитку ДТП, водій мопеда марки «VIPER MS50S» ОСОБА_3 мала технічну можливість запобігти ДТП за умови своєчасного виконання вимог п.13.1, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Виходячи з проведеного дослідження, згідно заданої дорожньої обстановки в діях водія автомобіля «Volkswagen Polo» ОСОБА_2 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв'язку з настанням ДТП, не вбачається.

З технічної точки зору в заданій дорожній обстановці дії водія мопеда марки «VIPER MS50S» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.13.1, п.10.1 Правил дорожнього руху України та находились у причинному звязку з виникненням ДТП».

Суд приймає експертний висновок за результатами автотехнічного дослідження № 2 від 20.01.2018 року як належний доказ у справі, не ставить його під сумнів, оскільки він не суперечить іншим матеріалам справи, виконаний повноважною на це особою та є відповідно доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Належність та допустимість даного висновку, як доказу в справі про адміністративне правопорушення, сторонами ( потерпілим, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності) не оспорювались.

Клопотання про призначення експертизи судом в ході розгляду адміністративного матеріалу сторонами не заявлено.

Таким чином, за результатами проведеного експертного дослідження експертом не встановлено наявність в діях водія ОСОБА_3 в момент ДТП 05.08.2017 року ознак порушення вимог п. 14.6 «а» ПДР України, а встановлено наявність в діях ОСОБА_3 порушень п. п. 13.1, 10.1 ПДР України, які перебували в причинному зв»язку з даною ДТП 05.08.2017 року.

Суду доказів на спростовування висновку вищеописаного дослідження, не надано.

Вказівка у висновку на порушення інших пунктів ПДР України ОСОБА_3, які не зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 058903 від 30.11.2017 року не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КАУпАП, з огляду на положення ст. ст. 279, 280 КУпАП, відповідно до яких суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на інші правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов»язаний доводити свою невинуватість у вчиненні будь-якого правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст. 251 КУпАП обов»язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, у даній адміністративній справі не доведена винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, саме в зв»язку з порушенням нею п. 14.6 «а» ПДР України.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та беручи до уваги те, що в судовому засіданні достовірно не доведено факт вчинення ОСОБА_3 ( в межах протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 058903 від 30.11.2017 року), адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в зв»язку з порушенням нею п. 14.6 «а» ПДР України, а тому суд приходить до висновку, що надані суду матеріали не містять беззаперечних доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не спростовують надані захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доказів невинуватості, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про закриття провадження в справі на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, що передбачений ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України, ст. 7, 124, 247-249, 251, 265-1, 265-2, 266, 268,279, 280, 283-285, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити в зв»язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області.

Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя: Н.В. Мазай