Справа № 758/9319/18
3/758/4787/18 Категорія 159
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Бородій В. М., розглянувши матеріали, які надійшли з управління патрульної поліції в місті Києві, протокол серії БД №319024, про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в РЕВМ №3 ПрАТ «Київводоканал», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.139 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09.07.2018р., ОСОБА_1 09.07.2018 року, о 15 годині 50 хвилин, в місті Києві, по проспекту Степана Бандери, 5, будучи особою, відповідальною за проведення робіт по ліквідації пошкоджень водопровідних мереж, допустив викачування води з каналізаційних та водопостачальних мереж на проїзну частину, чим спричинив її забруднення та порушив п. 1,5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, не визнав та пояснив суду, що під час проведення ліквідації пошкоджень водопровідних мереж здійснювалось відкачування води. Вода була чиста, тому не було ніякого забруднення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, схему до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, фотографії з місця вчинення адміністративного правопорушення, суд встановив, що відповідно до ст.247 КУпАП справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за не встановленістю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів у справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Вказане відповідає вимогам Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Так, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши і перевіривши матеріали справи, суддею встановлено, що ОСОБА_1, будучи особою, відповідальною за проведення робіт по ліквідації пошкоджень водопровідних мереж, допустив викачування води на проїзну частину. Однак, водою не можливо забруднити проїзну частину.

За таких обставин, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за невстановленям в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 247, 294, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за невстановленням в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя В.М. Бородій