АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/1091/2018 Постанова винесена суддею Захаровою А.С.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3 та іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Луцьк, громадянина України, з середньоюспеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2007 р.н., та доньку, 2014 р.н., працюючого водієм ФОП ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 14 листопада 2017 року о 22 год. по пр. Перемоги, 51/2 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen Crafter», державний номерний знак НОМЕР_1, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобілем «Audi A4», номерний знак НОМЕР_4, які стояли попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд формально підійшов до встановлення обставин справи, не з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме - не дослідив та не надав жодної оцінки порушення водіями «Mazda» та «Audi» п. 2.10 (б) ПДР та створення ними аварійної обстановки, яка призвела до зіткнення керованого ним автобуса із вказаними автомобілями.

При цьому зазначає, що, керуючи автобусом із швидкістю 40-50 км/год., він рухався в третій смузі по пр. Перемоги, була темна пора і всі автомобілі в його смузі руху, зліва та справа, рухались вільно, з різною швидкістю, що свідчило про відсутність будь-якого затору, ДТП чи інших перешкод на даній дорозі. Але, не очікувано, він помітив, що на його смузі, без руху та будь-яких попереджувальних знаків, стоїть легковий автомобіль, а так як швидкість керованого ним автобуса та його технічний стан давали можливість, різко нажавши на гальма, зупинити автобус, але це моглопризвести до загибелі чи каліцтва пасажирів або зіткнення з автомобілем, який рухався за його автобусом, що також могло привести до загибелі чи каліцтва пасажирів, він, для запобігання загибелі чи каліцтву громадян, здійснив допустиме в даній ситуації натискання на тормозну педаль та вивернув кермо в ліво.

Тому, якби водії автомобілів «Mazda» та «Audi» виконали свій обов'язок визначений п. 2.10 (б) ПДР та після вчинення ДТП встановили знак аварійної зупинки, вінзавчасно побачив би даний аварійний знак та нажав на гальма або звернув би в інший ряд. Проте, незважаючи на те, що він вчинив усі можливі та залежні від нього дії спрямовані на уникнення дорожньо-транспортної пригоди, загибелі чи каліцтва пасажирів, зіткнення керованого ним автобусу та стоячого на його смузі дороги автомобіля, з вини водіїв даного автомобіля, все ж таки відбулося.

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 252 КУпАП, оскільки обставини у справі, які впливають на об'єктивність та правильність застосування стягнення належним чином встановлені не були, та всебічно і повно судом не досліджувались.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - про не врахування ним дорожньої обстановки, не вчасне реагування на її зміну, не обрання безпечної швидкості руху та не дотримання безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобілем «Audi A4», номерний знак НОМЕР_4, які стояли попереду, та отриманням внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на пр. Перемоги, 51/2 в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту їх зіткнення, місця зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди та сліди гальмування, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо обставин події.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним як після дорожньо-транспортної пригоди, так і в суді першої та апеляційної інстанції, він рухався автомобілем «Фольксваген» по пр. Перемоги в третій смузі руху зі швидкістю 60 кілометрів на годину, була темна пора доби, всі автомобілі на даній ділянці дороги рухалися вільно з різною швидкістю, нічого не передбачало затору, ДТП чи інших перешкод. Однак, в подальшому, несподівано він помітив, що в його смузі руху, без будь-яких попереджувальних знаків лише з включеною аварійною сигналізацією, стоїть трохи повернутий автомобіль «Мазда», який здійснив зіткнення з автомобілем «Ауді». Він не встиг зреагувати на дане ДТП, оскільки їдучий попереду нього автомобіль, який встиг зреагувати та об'їхати дані автомобілі, закривав йому огляд. Між тим, швидкість керованого ним автомобіля давала йому можливість екстрено загальмувати, але він цього не зробив, оскільки це могло призвести до загибелі чи каліцтва пасажирів, які на той час знаходилися в салоні його автомобіля, а тому, він здійснив допустиме в даній ситуації натискання на гальма та вивернув кермо в ліво, але незважаючи на це, зіткнення уникнути не вдалося.

Також зазначив, що винними у ДТП вважає водіїв автомобілів «Мазда» та «Ауді», які всупереч вимогам п. 2.10 (б) ПДР після зіткнення не встановили знаку аварійної зупинки, який виставляється за 15 метрів до ДТП.

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_2 щодо його невинуватості у дорожньо-транспортній пригоді спростовуються поясненнями інших учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5, даними схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення та пошкоджень, які вони отримали в результаті цього, а також наявним в матеріалах справи на підтвердження цих обставин відеозаписом з відеореєстратору автомобіля «Фольксваген».

Так, за поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, які він підтвердив і в суді апеляційної інстанції, він, керуючи автомобілем «Мазда» по пр. Перемоги в напрямку станції метро «Шулявська» виконав маневр перестроювання з четвертої смуги руху в третю, щоб в подальшому мати змогу виконати поворот на вул. Гарматну. В цей час у другій смузі руху набирав швидкості автомобіль «Ауді» і в той час, коли він подивився в дзеркало заднього виду, щоб виконати маневр перестроювання, водій автомобіля «Ауді» виконав перестроювання у третю смугу руху, підрізавши його. Він намагався уникнути зіткнення, але в четвертій смузі рухалися інші автомобілі, тому зіткнення уникнути не вдалося. Після зіткнення вони з іншим водієм оглянули автомобілі та викликали поліцію. Потім він сів до салону свого автомобіля, щоб взяти куртку, документи та виставити аварійний знак, але в цей момент з його автомобілем здійснив зіткнення автомобіль «Фольксваген», від удару його автомобіль відкинуло на 20 метрів на узбіччя, що вказує на те, що автомобіль «Фольксваген» рухався зі швидкістю більше ніж 60 км/год. Також зазначив, що від моменту зіткнення його автомобіля з автомобілем «Ауді» та до зіткнення його автомобіля з автомобілем «Фольксваген» пройшло менше ніж 10 хвилин, тому він на той момент ще не встиг виставити знак аварійної зупинки, але на його автомобілі горіли аварійні ліхтарі.

З наявних в матеріалах справи письмових пояснень водія автомобіля «Ауді» ОСОБА_5, вбачається, що він, керуючи автомобілем «Ауді» рухався по пр. Перемоги, зі швидкістю 60 км/год., у другій смузі руху, та в подальшому виконав маневр перестроювання з другої смуги руху в третю з увімкненим сигналом повороту, а вже після перестроювання в дзеркало заднього виду він побачив, що його наздоганяє автомобіль «Мазда», тому, з метою уникнення зіткнення, він прийняв вправо, однак незважаючи на це, зіткнення відбулося. Від удару його автомобіль відкинуло в сторону тротуару, але щоб не здійснити наїзд на пішоходів, він різко прийняв вліво, в результаті чого зупинився перед автомобілем «Мазда» в третій смузі руху, та через 10 хвилин після цього з автомобілем «Мазда» здійснив зіткнення автомобіль «Фольксваген», від чого автомобіль «Мазда» відкинуло на узбіччя, а потім автомобіль «Фольксваген» здійснив зіткнення з передньою частиною його автомобіля.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об'єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами.

Зокрема, ці обставини підтверджуються і схемою дорожньо-транспортної пригоди, правильність якої не оспорювалася учасниками пригоди при її складанні, та в якій зафіксовано місця зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, гальмівний шлях автомобіля «Фольксваген», а також пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратору автомобіля «Фольксваген», з якого вбачається, що водій автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_2, рухаючись в темну пору доби у третій смузі руху на пр. Перемоги,де рух на той час не був інтенсивний, та не маючи ніяких перешкод для руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, та не обравши безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда» та автомобілем «Ауді», які стояли попереду через ДТП, що сталося між вказаними автомобілями. До того ж, як видно з відеозапису, автомобіль «Мазда» стояв з включеною аварійною сигналізацією, яку було добре видно водію автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_2, що ним не заперечується і в його поясненнях.

При цьому, автомобіль, який рухався попереду автомобіля «Фолькваген» та на який вказує ОСОБА_2, як на перешкоду, через яку він не зміг вчасно зреагувати на автомобілі «Мазда» та «Ауді», які зупинилися після зіткнення, знаходиться від нього на значній відстані і ніякої перешкоди для нього в той момент не створював та видимість не обмежував, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про недотримання водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, і в залежності від них повинен дотримувати безпечної дистанції.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про порушення водіями автомобілів «Мазда» ОСОБА_4 та «Ауді» ОСОБА_5 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Не спростовує правильність цих висновків суду першої інстанції і та обставина, що водії автомобілів «Мазда» ОСОБА_4 та «Ауді» ОСОБА_5, відповідно до вимог п. 2.10 (б) ПДР, після ДТП не виставили знаків аварійної зупинки, які виставляються на відстані не менше 20 м від транспортного засобу в населених пунктах, оскільки саме між діями ОСОБА_2 по недотриманню вимог п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є прямий причинний зв'язок.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, яке передбачено санкцією ст. 124 КУпАП, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.