Справа № 559/1265/18
Номер провадження 3/559/367/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ходак С.К. розглянувши матеріали, які надійшли від ГУ ДФС у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, вул Михайлівська, 3А, смт. Степанівка, Сумська область за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 керівник ПАТ «Західний торгово-промисловий дім» вчинив правопорушення, несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування належної до сплати суми орендної плати за землю граничний строк сплати 30.04.2018 та 30.05.2018 фактично стлачено 14.06.2018, платіжні доручення: № 458 від 14.06.2018 № 459, 460, 461, 462, 463, 464, 465 від 14.06.2018, чим порушено п. 1.1. п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.11.2000 № 2755-6 згідно акту перевірки №141/17-00-51-01/32665494 від 18.06.2018, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення №17 серії АА №680878 від 22.06.2018.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов'язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз протии Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1, якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, виклик його в судове засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.

Вина правопорушника підтверджується письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №17 серії АА №680878 від 22.06.2018 (а.с.2), актом про результати камеральної перевірки №141/17-00-51-01/32665494 від 18.06.2018 (а.с.3).

Розглянувши зазначену справу про адміністративні правопорушення та на підставі зібраних у справі доказів суд вважає, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

При таких обставинах, суд вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових правопорушень, накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП на правопорушника необхідно покласти сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 27, ч. 1 ст. 163-2, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП та накласти на його адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 85 (вісімдесяти пять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, судовий збір в дохід держави в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

СУДДЯ: