Справа № 3-3257/18
Провадження № 760/8156/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б.,

за участю: ОСОБА_1, прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Департаменту підтримання обвинувачення та представництва інтересів держави в судах Генеральної прокуратури України -Кіча О.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором департаменту Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Департаменту державного земельного кадастру, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2.

за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22 березня 2018 року, складеного головним спеціалістом відділу з питань політики у сфері захисту викривачів Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Карповою О.О., ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директором департаменту Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Департаменту державного земельного кадастру, розташованої за адресою: м. Київ вул. Народного Ополчення,3, будучи державним службовцем категорії «Б», в порушення вимог частини 2 статті 52 даного Закону , несвоєчасно повідомив про суттєві зміни майнового стану, а саме: отримання доходу на суму 502055 грн. ( набуття права власності на квартиру місті Києві загальною площею 59,7 кв.м, вартістю 502055 грн.) , що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2016 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172 -6 КУпАП.

Так, відповідно до наказу Держгеокадастру "Про призначення ОСОБА_1." від 09 березня 2016 року № 22-к ОСОБА_1 призначено на посаду директора Департаменту державного земельного кадастру Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, як такого, що зарахований до кадрового резерву на цю посаду.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

ОСОБА_1, будучи керівником самостійного структурного підрозділу центрального органу виконавчої влади (державного органу), категорія посад державної служби "Б" (абзац третій пункту 2 частини другої статті 6 Закону України "Про державну службу"), відповідно до абзацу п'ятнадцятого статті 1, підпункту "в" пункту 1 частини першої статті 3, частини першої статті 45 Закону директор Департаменту державного земельного кадастру Держгеокадастру ОСОБА_1 є суб'єктом декларування, на якого поширюється дія Закону, та є особою, яка станом на 01 вересня 2016 року і по даний час займає згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону (станом на 08 вересня 2016 року) у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Реєстру, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані визначається національним агентством.

Рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування та Правила заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування.

Відповідно до пункту другого вищевказаних Правил визначено, що повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб'єкта декларування у системі Реєстру.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 01 січня 2016 року складала 1 378 гривень.

Таким чином, суб'єкти декларування у разі отримання ними доходу, придбання майна на суму, що перевищує 68 900 гривень, зобов'язані письмово повідомити Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 12, пункту 2 Розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону, Національне агентство прийняло рішення про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, згідно з рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088 (зі змінами), система подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи.

Перший етап розпочався з 01 вересня 2016 року, зокрема, для повідомлень про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, передбачених частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 13 серпня 2013 року № 4-13-129 Закрите акціонерне товариство "Українська будівельна компанія", , місто Київ, вул. Ремонтна, 8, в особі Генерального директора ОСОБА_4, який діє на підставі статуту (Сторона - 2) зобов'язується передати ОСОБА_1, громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Амур-Нижньодніпрянським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 13 серпня 2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (Сторона - 1) у власність майнове право на отримання у власність новозбудованої квартири (АДРЕСА_1).

Разом з тим, Сторона - 1 зобов'язується сплатити Стороні - 2 Ціну продажу майнового права згідно з умовами договору.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору № 4-13-129 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 13 серпня 2013 року, ціна продажу майнового права становить 502 055,00 гривень.

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна реєстраційний номер 000, міститься запис про право власності № 16346062 від 08 вересня 2016 року за ОСОБА_1 на об'єкт нерухомого майна (квартира, об'єкт житлової нерухомості, загальна площа 59.7м2, житлова площа 30.7м2, адреса: АДРЕСА_1), внесеного приватним нотаріусом ОСОБА_5, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 31348531 від 12 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м. Київ ОСОБА_5.).

Таким чином, ОСОБА_1 з 08 вересня 2016 року протягом 10 днів (до 18 вересня 2016 року включно) зобов'язаний був подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення відповідної Форми на офіційному веб-сайті Національного агентства в Реєстрі.

Водночас, згідно з відомостями з Реєстру повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що стосуються отримання доходу на суму 502 055 грн (набуття права власності на квартиру у м. Києві загальною площею 59.70 м2 вартістю 502055 грн.) ОСОБА_1 подано лише 24 жовтня 2016 року.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, є місце роботи суб'єкта декларування ОСОБА_1 - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, за адресою: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, оскільки обов'язок повідомляти про суттєві зміни в майновому стані виник у ОСОБА_1 як особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Датою вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, є 24 жовтня 2016 року, день несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 Національного агентства про суттєві зміни в майновому стані.

Днем виявлення вказаного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідно до статей 251, 252 КУпАП є дата складання даного протоколу, тобто 22 березня 2018 року, оскільки в цей день уповноваженою особою Національного агентства було дано оцінку доказам та поясненням ОСОБА_1 шляхом всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП , не визнав та пояснив, що дійсно 13 серпня 2013 року ним було укладено договір купівлі-продажу майнових прав з Закритим акціонерним товариством « Українська будівельна компанія». Інформація про належне йому право власності на нерухоме майно була зазначена при поданні у 2016 році електронної декларації за 2015 рік. Будинок, у якому знаходиться належна йому на праві власності квартира введено в експлуатацію у грудні 2015 року. 08.09.2016 року ним зареєстровано право власності на квартиру.

У листі ДФС від 21.03.2016 № 6091/6/99-99-19-03-02-15 про надання роз'яснень щодо оподаткування ПДВ операцій з постачанням житла (об'єктів житлового фонду) означає, зокрема, першу передачу готового новозбудованого житла (об'єкта житлового фонду) у власність покупця або постачання послуг включаючи вартість придбаних за рахунок виконавця матеріалів) із спорудження такого житла за рахунок замовника.

Майнові права на об'єкт інвестування є правом на одержання у власність об'єкта інвестування у майбутньому (після прийняття об'єкта інвестування в експлуатацію).

Після прийняття об'єкта інвестування в експлуатацію продавець зобов'язується передати платнику податків - покупцю готовий об'єкт інвестування за відповідним актом прийому-передачі.

Майнові права платника податків - покупця після прийняття об'єкта інвестування в експлуатацію реалізуються шляхом набуття права власності на об об'єкт інвестування, оформлення та реєстрація платником податків - покупцем відповідних правовстановлюючих документів на цей об'єкт.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття в майбутньому право власності на нерухоме майно (право під відкладною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною права, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно у майбутньому.

Враховуючи зазначене, придбання майна ним було вчинено ще у 2013 році при укладанні договору купівлі-продажу майнових прав, а у 2016 році було лише оформлено право власності на це майно і грошові кошти в сумі 502 055 грн були сплачені в період з 2013 по 2015 рр .

У зв'язку з цим, він вважав, що оформлення права власності на квартиру за договором купівлі-продажу майнових прав не є придбанням майна і відповідно не підлягало повідомленню про суттєві зміни у майновому стані.

В подальшому у зв'язку з відсутністю єдиної думки із зазначеного питання і неоднозначністю правової позиції ним було подано для перестраховки повідомлення про суттєві зміни у майновому стані (24.10.2016).

Крім того, сплачена вищезазначена сума коштів є власними заощадження з заробітної плати за 10 років, які зберігалися на депозитному рахунку і які вже були включені до паперових декларацій до 2016 року як дохід.

Під час судового розгляду справи прокурор вважав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та фактичним моментом виявлення правопорушення є зібрання всіх матеріалів перевірки та складання адміністративного протоколу, а саме 22.03.2018 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Суб'єктивною стороною правопорушення, пов'язаного з корупцією, є наявність прямого чи непрямого умислу. Тобто особа, яка є суб'єктом декларування і своєчасно не повідомила про суттєві зміни свого майнового стану, має усвідомлювати суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання, або особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо допускала їх настання.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, як встановлено з пояснень ОСОБА_1, він несвоєчасно повідомив про суттєві зміни в своєму майновому стані через об'єктивні причини, так як закон є нечітким та незрозумілим, а витрати на придбання квартири ним здійснювались у період з 2013 по 2015 рр.

Такі пояснення в суді ОСОБА_1 про обставини, якими він обґрунтовує відсутність своєї вини в несвоєчасному повідомленні Національного агентства, не спростовані в суді прокурором відповідними доказами, передбаченими ст.251 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1, неправильно зазначена дата виявлення адміністративного правопорушення, яку необхідно пов»язувати з днем оприлюднення ним вказаних даних 24.10.2016 року, і з цього часу уповноважений орган мав необхідну інформацію про несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані та міг дізнатися про зазначене правопорушення. Таким чином, сплив строк, в який може бути накладено адміністративне стягнення протягом трьох місяців з дня виявлення у відповідності до ч.3 ст. 38 КУпАП.

Також, судом встановлено, що 21.02.2018 на робочу адресу ОСОБА_1 надійшов лист про надання документів та пояснень. Тобто ще з лютого 2018 року уповноважений орган знав про обставини подання останнім інформації про зміни у майновому стані, тому вважає, що зазначена в протоколі дата виявлення адміністративного правопорушення 22.03.2018 року є помилковою.

При цьому слід зауважити, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, у даному випадку не є триваючим, при цьому подія адміністративного правопорушення у даному випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає твердження прокурора про те, що фактичним моментом виявлення правопорушення, вчиненого ОСОБА_1, слід вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки та складання адміністративного протоколу, а саме 22.03.2018 р. такими, що не відповідають вимогам закону.

Суд звертає увагу на те, що ігнорування судом доречних аргументів особи яка притягається до відповідальності є грубим порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права.

Зокрема, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навивши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»).

Судом приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, які заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами.

Крім того, при вирішенні питання щодо наявності складу адміністративного адміністративного правопорушення необхідно врахувати таке.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В обґрунтування наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 уповноважена особа додала матеріали, отримані за результатами перевірки у відношенні ОСОБА_1

Проте вказані додатки до протоколу подані в фотокопіях, відповідність фактичних даних в яких даним в джерелах, з яких вони отримані, не засвідчена належним чином уповноваженою особою, а саме: договір № 4-13-129 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 13.08.2013 року та додатки до нього. Додатки до протоколу не є оригіналами чи дублікатами, тобто не відповідають визначенню, передбаченому ст. 251 КУпАП, щодо документів як доказів і не можуть бути покладені в основу вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язанного з корупцією.

Крім того, суд позбавлений можливості встановити достовірну дату подання суттєвих змін майнового характеру, так як до матеріалів адміністративної справи не надано будь-яких документів на підтвердження зазначеного факту.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Вищевикладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб'єктивної та об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки в ході розгляду справи не надано належних фактичних даних, отриманих у відповідності до закону, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6КУпАП, не спростовані доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, зазначені обставини виключають провадження у адміністративній справі, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись Коституцією України, ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Солом»янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя :