Справа №574/809/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Куцан В. М.
Номер провадження 33/788/511/18 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Литовченко Н. О. , за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 20 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою : АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 20 вересня 2018 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір в сумі 352,40 грн. за те, що він 20 червня 2018 року, близько 17-30 год., керуючи службовим автомобілем «Рено Дастер» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 в м. Суми, виїжджаючи на перехрестя вул. Степана Бандери та вул. Іллінської з другорядної дороги - вул. Степана Бандери, в порушення п.16.11 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу іншому транспортному засобу марки «Шкода Фабія» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6, що рухався по головній дорозі - вул. Іллінській, внаслідок чого вказані транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, а пасажир автомобіля «Шкода Фабія» ОСОБА_4, отримав легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров'я у виді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забій шийного відділу хребта.

Не погоджуючись з вказаною постановою, потерпілий ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови Буринського районного суду Сумської області від 20 вересня 2018 року та закриття провадження у справі у зв'язку із передчасністю прийнятого рішення.

За змістом доводів апеляційної скарги вважає оскаржувану постанову необгрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що в результаті ДТП, яка сталася 20 вересня 2018 року внаслідок порушення ОСОБА_3 п.16.11 Правил дорожнього руху України, він, перебуваючи в автомобілі «Шкода Фабія» під керуванням ОСОБА_6, в якості пасажира, отримав тілесні ушкодження у виді ЗЧМТ, струсу головного мозку та забою шийного відділу хребта. З огляду на це вважає, що ці дії ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, та, на думку апелянта, виключають його притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Крім того, посилається на те, що про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0002046 від 20 червня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України дізнався лише під час судового розгляду складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв'язку із чим, звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення слідчого про закриття вказаного кримінального провадження.

На підставі викладеного, вважає передчасно прийнятою постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП ОСОБА_3 проти апеляційної скарги, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та поданої апеляційної скарги, порушуючи питання про скасування постанови судді місцевого суду, ОСОБА_4 не зазначає про відсутність в діях ОСОБА_3 порушення п.16.11 Правил дорожнього руху України, що спричинило механічні ушкодження службового автомобіля «Рено Дастер» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «Шкода Фабія» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6, пасажиром якого він був, а посилається на те, що притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП виключає його притягнення до кримінальної відповідальності за порушення ПДР України, внаслідок яких він отримав тілесні ушкодження у виді ЗЧМТ, струсу головного мозку та забою шийного відділу хребта.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вважаю, що суддя місцевого суду прийняв законне та обгрунтоване рішення.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

У справі «Іванов проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, навіть якщо адміністративні і кримінальні провадження відносяться до дій одного й того ж дня, вони стосуються різних подій, а саме нецензурних висловлювань і спричинення тілесних ушкоджень. Таким чином, визнав скаргу явно необґрунтованою та заперечив порушення статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, у справі «Курдов і Іванов проти Болгарії» від 31 травня 2011 року Європейський суд з прав людини встановив відсутність порушення статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У цій справі було зазначено, зокрема, що адміністративне провадження, яке закінчилося штрафом, не відповідало критеріям для того, щоб бути класифікованим як кримінальне обвинувачення. Відповідно, відкриття кримінального провадження проти того ж заявника після призначення цього штрафу не порушило принцип «non bis in idem».

Положення ст.124 КУпАП передбачає покарання у виді штрафу або позбавлення права керувати транспортними засобами за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ч.1 ст.286 КК України кримінальна відповідальність серед іншого за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами настає у разі спричинення внаслідок таких дій потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №493/1096/15-к щодо застосування норми права у подібних правовідносинах при вирішенні питання чи є порушення принципу «non bis in idem», тобто бути притягненим двічі до юридичної відповідальності, зокрема, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, слід мати на увазі, що кримінальне провадження стосується саме наслідків у виді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що не передбачає норма ст.124 КУпАП, а тому відсутнє порушення статті 4 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Викладене свідчить про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за скоєння дорожньо-транспортної пригоди внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, не виключає притягнення цієї ж особи до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у разі спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Отже, доводи апелянта щодо передчасності притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з підстав наявності, на його думку, в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, не грунтуються на вимогах закону.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є законним, обґрунтованим та підтверджується наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.1); його поясненнями, наданими в судовому засіданні, відповідно до яких свою вину у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило механічне пошкодження автомобілів визнав у повному обсязі; показами потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_4; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події та схемою до нього.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 20 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіЛитовченко Н. О.