Справа № 462/37/18 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 33/783/404/18 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду Львівської області Романюк М. Ф., з участю ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 23 березня 2018 року, -

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, а також позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 352 ( триста п"ятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

За постановою суду згідно протоколу серії БД № 140025 від 01 січня 2018 року, ОСОБА_1 01.01.2018 року, о 06 год. 05 хв. у м. Львові по вул. Кульпарківська, 73 керував транспортним засобом Фольксваген Гольф д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан сп"яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу " Драгер" в присутності двох свідків Результат позитивний - 1,10 %. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову щодо нього скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтуванням вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не здобуто доказів у розумінні ст.251 КУпАП , які б стверджували факт керування ним автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та всупереч вимогам ст.266 КУпАП до матеріалів справи не долучено акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Заслухавши думку ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги і дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, в ній міститься констатація змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: «згідно протоколу серії БД № 140025 від 01 січня 2018 року, ОСОБА_1 01.01.2018 року, о 06 год. 05 хв. у м. Львові по вул. Кульпарківська, 73 керував транспортним засобом Фольксваген Гольф д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан сп"яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу " Драгер" в присутності двох свідків Результат позитивний - 1,10 %. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України».

Таким чином, суддею, в порушення вимог ч.2 ст.283 КУпАП не встановлено в судовому засіданні фактичні обставини події при розгляді та не зроблено їх опис, що є безумовною підставою для скасування постанови.

З огляду на викладене постанову Франківського районного суду м. Львова від 23 березня 2018 року слід скасувати.

У статті 247 КУпАП зазначені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, подія мала місце 01 січня 2018 року і правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не є триваючим.

Оскільки на момент перегляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ч.2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, а постанова судді підлягає скасуванню, на ОСОБА_1 не може бути накладене стягнення й провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід задоволити частково, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України - закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Романюк М.Ф.