П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2018 Справа №607/8221/18

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицак Р.М., за участю захисника адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, жительки с. Петриків Тернопільського району, вул. Тернопільска, 90, ФОП, ідентифікаційний код НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з Управління Держпраці в Тернопільській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №ТР552/759/АВ/П/1ПТ від 20 квітня 2018 року, в якому зазначено наступне: « ОСОБА_2 Здійснюючи підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець, за місцем здійснення діяльності, в період з серпня 2017 року по квітень 2018 року, вчинила адміністративне правопорушення за ознаками частини 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

1. Частиною другою статті 30 Закону України «Про оплату праці» визначено, що

роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної

працівником роботи.

В табелях обліку використання робочого часу не проставлено кількість відпрацьованих годин працівниками, що унеможливлює підсумувати відпрацьовані години в обліковому періоді (табелі обліку робочого часу додаються).

2. Статтею 107 КЗпП України встановлено: «Робота у святковий і неробочий день

оплачується у подвійному розмірі... Оплата у зазначеному розмірі провадиться за

години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день».

Згідно табеля обліку робочого часу працівників за серпень 2017 року перукар ОСОБА_3 та майстер манікюру ОСОБА_4 працювали у святковий день 24 серпня (ОСОБА_5 незалежності України), згідно табеля за жовтень 2017 року перукар ОСОБА_3 та майстер манікюру ОСОБА_6 працювали у святковий день 14 жовтня (ОСОБА_5 України), але у відомостях нарахування заробітної плати за ці місяці, оплата у подвійному розмірі за роботу у святкові і неробочі дні не відображена. Аналогічні порушення мали місце в грудні 2017 року щодо працівників ОСОБА_7, ОСОБА_6, які працювали у святковий день 25 грудня (Різдво Христове), а також ОСОБА_8 та ОСОБА_6, які працювали 8 березня (копії відомостей нарахування заробітної плати додаються).

В порушення вимог статті 107 КЗпП України, робота у святкові дні в подвійному розмірі працівникам (ОСОБА_3С, ОСОБА_4Б, ОСОБА_6В, ОСОБА_8М.) не оплачена (копії табелів обліку робочого часу та відомості нарахування заробітної плати додаються).

3. Частинами першою та другою статті 115 Кодексу законів про працю України, частиною першою статті 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця..., але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 упродовж серпня 2017 року - березня 2018 року виплачувала заробітну плату найманим працівникам єдиним платежем, без виплати авансу. Зокрема, заробітна плата за серпень 2017 року виплачена 02.09.2017р., за вересень 2017 року - 02.10.2017р., за жовтень 2017 р. - 31.10.2017р., за листопад 2017 р. -30.11.2017р., за грудень 2017 р.- 31.12.2017р., за січень 2018 р.- 31.01.2018р., за лютий 2018р. - 02.03.2018р., за березень 2018 р.- 03.04.2018р. (відомості на виплату грошей додаються).

4. Частиною шостою статті 95 КЗпП України встановлено: «Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку», а статтею 33 Закону України «Про оплату праці» визначено: «В період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством».

Упродовж серпня - грудня 2017 року заробітна плата найманих працівників залишалась незмінною - 3200 грн. Серпень 2017 року є базовим місяцем для двох працівників (ОСОБА_8 та ОСОБА_3С.) і відповідно їм у грудні 2017 року необхідно було індексувати заробітну плату у розмірі 3,2 відсотка прожиткового мінімуму. У відомостях нарахування заробітної плати за грудень 2017 року інформація про нарахування індексації зазначеним працівникам відсутня (відомості нарахування та виплати заробітної плати додаються).

5. Частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України, визначено: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Майстер манікюру та педикюру ОСОБА_9 була звільнена 01.02.2018 р. (наказ від 31.01.2018 року №9), в день звільнення вона працювала, однак належні їй суми були виплачені 02.03.2018 року (наказ на звільнення, табель обліку робочого часу, відомості нарахування коштів та відомості на виплату грошей додаються) ».

В судове засідання ОСОБА_2 не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. З огляду на наведене, на підставі ст.268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи за відсутності останньої.

Захисник адвокат ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, попередньо подавши письмові зауваження, в судовому засіданні заявив, що протокол, складений відносно ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП з огляду на відсутність чітко сформульованого та зрозумілого обвинувачення останньої, відомості вказані в протоколі є голослівними та нічим не підтвердженими. З огляду на наведене просить провадження у справі закрити.

Заслухавши учасника, дослідивши матеріали адміністративної справи та подані адвокатом зауваження, приходжу до висновку, що провадження у справі слід закрити, виходячи з наступних міркувань.

Протокол, складний стосовно ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому належним чином не сформульовано зрозуміле обвинувачення останньої. Не вказано час, місце та спосіб вчинення ОСОБА_2 правопорушення.

Окрім того, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а також повязані з ним фінансові санкції, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Разом з тим, по суті викладених в протоколі обставин, адвокатом ОСОБА_1 зазначено:

По епізоду № 1:

«Типова форма табелю обліку робочого часу затверджена наказом Міністерства статистики України №277 від 27.10.95 з урахуванням змін, затверджених наказом Державного комітету статистики України №489 від 05.12.08.

Разом з тим, вказані нормативні акти не були зареєстровані в Міністерстві юстиції України, у зв'язку з чим не набрали законної сили.

Таким чином, дотримання роботодавцем відповідних форм табелю обліку робочого часу не є обов'язковим».

По епізоду № 2:

«Працівникам, що працювали у святкові дні заробітна плата нараховувалась у подвійному розмірі, однак, відповідні працівники отримали мінімальну заробітну плату у місяці де вони працювали у святкові дні, оскільки в інші дні таких місяців вони працювали меншу кількість годин впродовж робочого дня, тобто ними не виконувався норматив роботи 40 годин на тиждень.

Оскільки укладеними трудовими договорами з обумовленими працівниками передбачено, що вони отримують мінімальну заробітну плату (п. 3 договору) за умови виконання робіт в кількості 40 годин на тиждень (п. 4 договору), то для виконання відповідної умови договору щодо виплати розміру заробітної плати позивач та працівники зменшують кількість відпрацьованих годин, якщо відбуваються випадки роботи певних працівників у святкові чи вихідні дні. Іншими словами, працівник отримує заробітну плату за роботу у святковий чи вихідний день у подвійному розмірі за фактичну кількість відпрацьованих годин, однак у звичайні дні працює меншу кількість годин з таким розрахунком, щоб загальна кількість відпрацьованих працівником годин не перевищувала розміру мінімальної заробітної плати.

У табелях обліку робочого часу не відображена інформація про кількість фактично відпрацьованих годин працівниками, а проставлена лише відповідна відмітка за день роботи працівника чи він працював у цей день, чи був вихідний, у відпустці чи хворий.

Таким чином, Управління Держпраці в Тернопільській області не мало правових підстав стверджувати з огляду на табелі обліку робочого часу, що відповідні працівники працювали повий робочий день впродовж відповідних місяців, у зв'язку з чим їм було неправильно нарахована заробітна плата».

По епізоду №3:

Не вказано кому саме виплачувалась заробітна плата єдиним платежем і не надано на підтвердження вказаних фактів належних доказів.

По епізоду №4:

«Разом з тим, слід зазначити, що ОСОБА_2 не веде відомості нарахування заробітної плати, натомість для власного обліку веде книгу нарахування заробітної плати, в якій не відображається інформація про кількість відпрацьованих робочих годин, нарахування за роботу у святкові чи вихідні дні тощо.

Таким чином, Управління Держпраці у Тернопільській області не мало правових підстав стверджувати з огляду на книгу нарахування заробітної плати, що ОСОБА_2 не забезпечено індексацію заробітної плати працівників ОСОБА_8 та ОСОБА_3С, адже, як було вказано вище, позивач та працівники регулюють забезпечення отримання мінімальної заробітної плати працівниками з урахуванням усіх визначених законодавством гарантій в оплаті праці зменшенням фактичної кількості відпрацьованих годин».

По епізоду №5:

«Дійсно, виплата заробітної плати за один відпрацьований день (01.02.18) ОСОБА_9 відбулась аж 02.03.18, однак не звини ОСОБА_2, оскільки в день звільнення ОСОБА_9 не повернула робочий інвентар і невиплачена сума була спірною.

В силу вимог ч. 2 ст. 116 КЗпП України в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таким чином, законодавство припускає можливість затримки у виплаті суми належної працівнику заробітної плати за умови наявності спору про її розмір».

На спростування викладених захисником тверджень, в матеріалах справи належних доказів вини ОСОБА_2 не наведено. Не дивлячись на те, що у вказаному документі міститься посилання на порушення ОСОБА_2 вимог законодавства про працю стосовно ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, пояснення останніх осіб суду не надано, а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що свідки правопорушення відсутні.

Ці обставини породжують сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_2 у інкримінованих їй проступках.

У адміністративних матеріалах відсутні докази, які спростовували б ці сумніви, котрі, відповідно до ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_2

Згідно із пунктом 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, вважаю, що провадження стосовно ОСОБА_2 слід закрити у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 41 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ТР552/759/АВ/П/1ПТ від 20.04.2018 року закрити, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

СуддяОСОБА_10