ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/913/18

провадження № 3/0285/547/18

26 квітня 2018 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли

від НовоградВолинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, жительки Житомирської області, м. Новоград-Волинський вул. Штепіна, 46

за ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2018 року від Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Житомирській області до суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 183-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

З врахуванням вказаних обставин, з метою недопущення порушення строків розгляду справи та зловживання процесуальними правами, керуючись ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у ній матеріалів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не сплачував систематично аліменти на користь дитини Олександра, ІНФОРМАЦІЯ_2, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання. Загальна сума заборгованості, складає 13660 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення адміністративного правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( ст. 10 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183-1 КУпАП, є триваючим.

Законодавством України не визначено терміну «триваючого правопорушення». Разом з тим, поняття «триваюче правопорушення» було розяснено листом Міністерства юстиції України № 6802-0-4-13/11 від 2 серпня 2013 року. Так, триваючими визначаються правопорушення, які почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа яка вчинила певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованість зі сплати аліментів» № 2234-VII від 7 грудня 2017 року (далі Закон № 2234-VII), який набрав чинності 6 лютого 2018 року, КУпАП було доповнено статтею 183-1, яка передбачає адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового стягнення.

Відповідно до статті 5 протоколу № 7 до Конвенції «Про захист прав людини та осноположних свобод» (ETS №17) подружжя мають рівні права та рівну відповідальність приватно - правового характеру у відносинах між собою та зі своїми дітьми в тому, що стосується вступу в шлюб, під час перебування в шлюбі та при його розірванні. Зазначена стаття не перешкоджає державі приймати такі міри, які необхідні для дотримання інтересів дітей.

Відповідно до частини одинадцятої статті 71 Законом України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Частиною другою статті 7 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» передбачено, що ця стаття не є перешкодою для судового розгляду, а також для покарання будь-якої особи за будь-яку дію чи бездіяльність, яка на час її вчинення становила кримінальне правопорушення відповідно до загальних принципів права, визнаних цивілізованими націями.

В судовому засіданні не надано відомостей про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, тому у суду відсутні перешкоди для вирішення питання про притягнення її до адміністративної відповідальності, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, незважаючи на те, що це різні види юридичної відповідальності, хоча і мають однаковий обєкт правопорушення - це права неповнолітніх дітей та предмет правопорушення - це кошти.

Відповідно до змісту частини дванадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» саме за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяці, державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП України про адміністративне правопорушення, та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходження органу державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, у випадку, якщо на момент набрання чинності Законом у особи наявна заборгованість за несплату аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документу до примусового виконання, то така особа після набрання чинності Законом має вжити необхідні заходи щодо погашення такої заборгованості, а в разі невжиття відповідних заходів з погашення заборгованості, така особа має нести адміністративну відповідальність за статтею 183-1 КУпАП.

Винність ОСОБА_2 у зафіксованому правопорушенні підтверджується дослідженими у судовому засіданні даними, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення № 7.25-40/28 від 12.03.2018 року, копією виконавчого листа від 10.06.2014 року, довідкою-розрахунком заборгованості, постановами про відкриття виконавчого провадження.

Обставин, які обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Дослідивши адміністративний матеріал та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, відповідальність за яке передбачено згідно з санкцією вказаної статті.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд приймає до уваги всі обставини справи в їх сукупності та вважає, що у даному конкретному випадку застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення буде достатньо та необхідно для здійснення виховного впливу на порушницю та для виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставину, що помякшує відповідальність та обставини справи, керуючись статтями 26, 33-35, 40-1, 183-1, 245, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.Б. Сташків