АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого в ТОВ КД «Авто», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2017 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

З постанови місцевого суду вбачається, що ОСОБА_3 11.10.2017 о 21 год. 30 хв. в м. Черкаси по вул. Г. Момота, 1 керував автомобілем Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 (належним ЗАТ «Метробуд») в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, в установленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер», алкотесту 6820, № ARHK-0126, в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції від 18.12.2017 та просить винести нову постанову, якою провадження щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, апелянт, посилаючись на вимоги ст. 268 КУпАП, п. 13 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 та роз'яснення, що містяться в постанові ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зазначає про порушення судом його права на захист, безпосередню участь в розгляді справи і справедливий суд. Вказує, що він не був належним чином повідомлений про судовий розгляд, матеріали справи не містять будь-яких об'єктивних даних про відправлення судом поштових відправлень на його адресу, а тому суд був позбавлений можливості розглянути справу про адміністративне правопорушення в його відсутності.

Також, звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначено місце його фактичного проживання, що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП та підставою для повернення протоколу та матеріалів справи про адміністративне правопорушення для дооформлення.

Щодо обставин інкримінованого йому правопорушення, вказує, що зібрані у справі матеріали, які начебто підтверджують його вину у вчиненому, отримані з порушенням законодавства, а тому не можуть визнаватися доказами, які підтверджують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стверджує про відсутність у працівників поліції підстав для зупинки його транспортного засобу 11.10.2017, оскільки ПДР, в тому числі - проїзд під забороняючий дорожній знак 3.21, він не порушував, а матеріали справи не містять будь-яких задокументованих доказів зворотного. Оскільки транспортний засіб було безпідставно зупинено, на думку апелянта, інші дії працівників поліції були незаконними.

Крім того, звертає увагу, що працівники поліції примусили його підписати документи про визнання вини, погрожуючи вилученням посвідчення водія та транспортного засобу. Оскільки керування транспортним засобом пов'язане з його роботою, що являється єдиним джерелом доходу, він погодився підписати документи в місцях, де йому зазначили працівники поліції.

При цьому, зазначає, що при застосуванні працівниками поліції спеціального приладу, свідки не були присутні, вони були запрошені пізніше, при оформленні письмових документів. Більш того, апелянт піддає сумніву пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки вони є аналогічними за змістом, містять юридичні терміни, що є нетиповим для пересічних громадян, крім того, дані свідки не могли відчути запах алкоголю, так як до нього не наближались на прийнятну відстань.

Водночас, вважаючи пропущеним строк на апеляційне оскарження судового рішення з поважних причин, просить його поновити, оскільки про зміст винесеного в справі рішення йому стало відомо лише 15.01.2018, після ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та отримання копії оскаржуваної постанови.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити в повному обсязі з наведених в ній підстав, перевіривши матеріали справи, і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що вона до задоволення не належить.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_3 участі не брав, про зміст винесеного в справі рішення дізнався лише 15.01.2018, після отримання його копії (а.с. 17), а апеляційну скаргу подав 16.01.2018, тобто в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

За таких обставин, підстави вважати, що ОСОБА_3 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в справі про адміністративне правопорушення, відсутні.

Що стосується безпосередньо заявлених ОСОБА_3 апеляційних вимог, вихожу з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Так, висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення і сумнівів щодо їх достовірності не викликають.

Допитаний судом апеляційної інстанції ОСОБА_3, не заперечивши факту керування ним транспортним засобом 11.10.2017 о 21 год. 30 хв. в м. Черкаси у стані алкогольного сп'яніння та даних показників алкотесту, просив пом'якшити накладене на нього адміністративне стягнення в частині позбавлення права керування транспортними засобами, посилаючись на те, що його робота пов'язана з використанням такого права.

Не зважаючи на позицію ОСОБА_3 наведену в апеляційній скарзі та при допиті в суді апеляційної інстанції, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння, підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 212119 від 11.10.2017 про те, що водій ОСОБА_3 11.10.2017 о 21 год. 30 хв. в м. Черкаси по вул. Г. Момота, 1 керував автомобілем Toyota Camry н.з.. НОМЕР_1, належним ЗАТ «Метробуд», в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, в установленому законом порядку, за згодою водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», алкотест 6820, № ARHK-0126, в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- позитивного результату тестування на алкоголь приладом Драгер, алкотест 6820, № ARНК- 0126 від 11.10.2017 - 1,48 ‰;

- акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, згідно якого, огляд ОСОБА_3 проведений у зв'язку з виявленими ознаками, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, за допомогою алкотестору № 6820, ARНК- 0126, з позитивним результатом огляду на стан сп'яніння - 1, 48 ‰;

- пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 11.10.2017, наданих інспектору роти № 1 БУПП в м. Черкаси Перевізнику Д.С., про те, що 11.10.2017 близько 22 год., перебуваючи за адресою: м. Черкаси, вул. Генерала Момота, 1 вони були запрошені в якості свідків під час освідування водія ОСОБА_3, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, за результатами якого спеціальний прилад Драгер видав позитивний результат - 1, 48 ‰;

- рапорту інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Черкаси Кисельова А.В. від 11.10.2017 про те, що під час несення служби в складі екіпажу Отава - 118, виконуючи план «Перехват» в м. Черкаси по вул. Г. Момота (р-н Луначарського) за порушення ПДР України - проїзд під забороняючий знак 3.21, було зупинено автомобіль Toyota Camry н.з. НОМЕР_1. За кермом даного автомобіля перебував ОСОБА_3, в якого, в ході спілкування, було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння обличчя, не чітка мова та характерний запах з порожнини рота. Оскільки екіпаж Отава - 118 був задіяний в плані «Перехват», на місце зупинки транспортного засобу викликаний інший екіпаж Отава -104.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а суперечлива позиція останнього про невизнання вини у вчиненні правопорушення в апеляційній скарзі та про визнання факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння в суді апеляційної інстанції, розцінюється як спроба уникнути адміністративної відповідальності та адміністративного стягнення за його вчинення.

Посилання ОСОБА_3 на порушення інспектором поліції вимог чинного законодавства та безпідставне зупинення транспортного засобу під його керуванням, не узгоджується з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема спростовується даними рапорту інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Черкаси Кисельова А.В. від 11.10.2017 та не являється предметом даного апеляційного перегляду, оскільки не охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів про невірне зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення адреси проживання правопорушника, то вони є слушними, однак не впливають на законність складеного щодо ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, враховується, що ОСОБА_3, будучи фактично незгодним зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, будь-яких заперечень по факту його складання не надав, в тому числі не зазначив про невідповідність зазначеної працівниками поліції в протоколі адреси місця його фактичного проживання.

Що стосується тверджень ОСОБА_3 про те, що при застосуванні працівниками поліції спеціального приладу, свідки не були присутні, а були запрошені пізніше, при оформленні письмових документів, то вони не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Так, протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів були оформлені в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які засвідчили своїми підписами правильність викладених в них даних.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_3 щодо сумнівності пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з тих підстав, що вони є аналогічними за змістом та містять юридичні терміни, оскільки підстави вважати, що вказані свідки давали неправдиві або неправильні пояснення, відсутні.

Доводи ОСОБА_3 про те, що працівники поліції примусили його підписати документи про визнання вини, погрожуючи вилученням посвідчення водія та транспортного засобу, також не знайшли свого об'єктивного підтвердження, оскільки як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, від надання пояснень по факту складання протоколу, ОСОБА_3 відмовився. При цьому, будь-яких даних про те, що ОСОБА_3 оскаржував незаконні, як на його думку, дії працівників поліції, останнім не надано.

З приводу посилань ОСОБА_3 на порушення його права на захист та розгляд адміністративної справи за його відсутності, то вони є доречними, однак, в даному випадку, не слугують підставами для скасування постанови від 18.12.2017. При цьому, враховується, що судом першої інстанції, як це вбачається з матеріалів адміністративної справи, вживались заходи для сповіщення ОСОБА_3 про день та час судового розгляду на 07.11 та 27.11.2017, шляхом направлення поштових відправлень на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення.

Звертаю увагу, що судом апеляційної інстанції фактично поновлено в правах ОСОБА_3 шляхом проведення апеляційного розгляду за його участю та заслуховування пояснень по факту складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Що стосується накладеного судом першої інстанції адмінстягнення на ОСОБА_3 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, то воно відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП, щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з закриттям провадження, в тому числі з мотивів наведених в апеляційній скарзі або пом'якшення накладеного адміністративного стягнення, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2017 року щодо ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба