ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2018 р. м. Харків
Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., за участю представника Харківської митниці ДФС ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова адміністративний матеріал, що надійшов з Харківської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, пенсіонера, який мешкає за адресою: м. Харків, вїзд ТарасівськийАДРЕСА_1,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України
ВСТАНОВИВ :
23.01.2018 року о 09 год. 41 хв. в зону контролю МАПП «Гоптівка» митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС у напрямку виїзду з митної території України до Російської Федерації прибув автомобіль марки «Hyundai Santafe», державний реєстраційний знаком «АХ7744ЕС» під керуванням ОСОБА_2, який обрав спрощений порядок проходження митного контролю «зелений коридор», тобто своїми діями заявив органу доходів і зборів України про відсутність у нього та в автомобілі предметів, які підлягають обовязковому письмовому декларуванню. Після переведення вказаного автомобіля до «червоного коридору», в ході проведення спільного з представниками державної прикордонної служби України огляду автомобілю, в його салоні, під сидінням водія було виявлено один засіб самозахисту марки «ПМР» Cal.9 mm №XK009765, дві обойми до нього та одинадцять набоїв з маркуванням «9 mm», які знаходились без ознак приховування. Виявлені предмети перевозились з порушенням п.2 розділу 1 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п. 12.14 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.98 № 622, а також, ч.1 ст. 257 МК України та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 431.
Вказаний адміністративний матеріал надійшов до суду 08.06.2018 та призначався до розгляду в судові засіданнях на 19.06.2018, 03.07.2018, 05.07.2018, 10.07.2018 які були відкладені в тому числі за клопотанням ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3 (а.с. 46, 51, 80).
В судове засідання 03.07.2018 ОСОБА_2 не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду 02.07.2018 подав заяву, в якій просив відкласти судове засідання, у звязку з тим, що його представник - адвокат ОСОБА_3 зайнятий в іншому засіданні (а.с. 51), в той же день до канцелярії суду надійшла заява від представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, в якій він просив, у звязку із зайнятістю і іншому процесі, котрий був призначений судом раніше, перенести розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_2 на іншу дату (а.с. 46).
В судовому засіданні 05.07.2018 ОСОБА_2 не визнав обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначав, що 23.01.2018 він з дружиною та сином на своєму автомобілі НОМЕР_2, вїхав у зону митного контролю «Гоптівка». Вийшов з автомобілю, відкрив багажник для огляду та одразу пригадав, що забув викласти травматичний пістолет «ПМР», котрий знаходився на помітному місці під сидінням водія, без ознак приховування від митного контролю. Він сказав про це працівнику кордонної служби ОСОБА_4 та працівникам митниці, та показав місце знаходження пістолету. Заперечував зміст протоколу, оскільки під час огляду салону автомобіля він сам відчинив двері та указав на місцезнаходження пістолету. В цьому ж судовому засіданні представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 заявив клопотання про витребування інформації у ТОВ НВО «ПРЕЛАТ» та Харківської митниці ДФС митного поста «Щербаківка» МАПП «Гоптівка» (а.с. 57-58, 61-62), а також про виклик свідків (а.с. 64-65).
10.07.2018 до канцелярії суду надійшла заява від ОСОБА_2, в якій він просив перенести на другу дату засідання суду, призначене на 10.07.2018 о 14.00 год., у звязку з тим, що він перебуває на стаціонарному лікуванні у 17 лікарні м. Харкова (а.с. 80), до заяви долучив довідку КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №17» від 10.07.2018 (а.с. 81).
До канцелярії суду 16.07.2018 надійшла заява від ОСОБА_2, в якій він просить не розглядати справу без його участі, оскільки він перебуває на стаціонарному лікуванні у 17 міській лікарні м. Харкова. У разі розгляду справи без його участі, просив припинити адміністративне провадження, у звязку з відсутністю у його діях складу правопорушення або відповідно до ст. 22 КУпАП, у звязку з малозначністю (а.с. 91), до заяви долучив довідку КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №17» від 16.07.2018, згідно якої ОСОБА_2 перебуває на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділені КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» з 06.07.2018 до теперішнього часу. Госпіталізований за само зверненням (а.с. 92).
Враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, неодноразово повідомлена належним чином про місце і час розгляду справи, надала суду пояснення, які вважала за потрібне, в ході розгляду даної справи завила клопотання, які були розглянути судом, скористалася правом захисту, та в судове засідання вкотре не зявилася, суд завершує розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 та його захисника, що також узгоджується із положеннями ст. 268 КУпАП, ст. ст. 498, 526 МК Українт, за змістом яких, присутність особи у справах даної категорії не визнана законом обовязковою.
Заява ОСОБА_2 від 16.07.2018 про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки, як зазначено вище, судові засідання, призначені на 03.07.2018, 05.07.2018, 10.07.2018 було відкладено у зв'язку з надходженням до канцелярії суду 02.07.2018, 05.07.2018, 10.02.2018, 16.07.2018 заяв від ОСОБА_2, в яких він неодноразово просив перенести судове засідання з вказаних вище причин. Більш того, з наданих довідок слідує, що він перебуває на стаціонарному лікуванні за самозверненням.
За вказаних обставин, розгляд вказаної справи завершено за відсутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, що узгоджується із положеннями ст. 268 КУпАП, ст. 526 МК України, та враховуючи також необхідність дотримання строку розгляду справи про порушення митних правил, визначеного у ст. 525 МК України, та строків накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил, визначених ст. 467 МК України.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
В судовому засіданні представник Харківської митниці ДФС ОСОБА_1підтримала обставини, викладені в протоколі про митні правопорушення України відносно ОСОБА_2 підтримав. Просила визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил та застосувати відносно нього санкції, передбачені ст. 472 МК України, а саме штраф та конфіскацію.
В судовому засіданні 05.07.2018 за клопотанням ОСОБА_2 допитано в якості свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що 23.01.2018 вона з чоловіком та сином, на своєму особистому автомобілі «Hyundai Santafe» вїхали у зону митного контролю «Гоптівка». Її чоловік ОСОБА_2 вийшов з автомобілю, відкрив багажник, котрий зєднується з салоном автомобіля, та пригадав, що він забув викласти травматичний пістолет та одразу повідомив працівників митниці про його місцезнаходження на видному місці під сидінням водія (а.с. 69).
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу в ході розгляду справи, дослідивши надані докази, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідальність за ст. 472 МК України настає у випадку недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Розглядаючи справу,суд забезпечує своєчасне, всебічне, повне і обєктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КпАП. Особливу увагу суд звертає на зясування в справі таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад корупційного правопорушення, передбаченого Законом; чи винна дана особа у його вчиненні; чи належить вона до субєктів даного правопорушення; чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.366 МК України "зелений коридор", призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Згідно до ч.4 ст.366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Відповідно до ч.6 ст.366 МК України громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.
Згідно контрольного талону для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обовязковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню від, автомобіль «Hyundai Santafe», реєстраційний номер «АХ7744ЕС», проходив митний коридор по «зеленому коридору» (а.с. 5), та в подальшому по «червоному коридору», згідно контрольного талону серія TAL №494713 (а.с. 5).
Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, тобто недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.
Обставини, що помякшують або обтяжують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.
Санкція ст. 472 МК України, передбачає адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.
При цьому, при визначенні вартості вказаних вище товарів та штрафу у розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, суд виходить з наступного.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, про порушення митних правил відповідно, є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Проте, у відповідності до ст. 495 МК України, ОСОБА_2 та його захисником в ході розгляду справи надано доказ щодо вартості пістолету на час його продажу ОСОБА_2
Так, згідно довідки генерального директора ТОВ НВО «Прелат» від 12.07.2018 вих. № 104, у вересні 2011 року ОСОБА_2 був проданий спецзасіб «ПМР» кал. 9 мм., № ХК009765, і дві обойми до нього за ціною 2300,00 гривень (а.с. 88).
Таким чином, суд вважає доведеним факт придбання ОСОБА_2 пістолету за вказаною ціною в 2011 р., що не було враховано при наданні зазначеного висновку митним органом.
Враховуючи викладене, суд призначає ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції статті 472 МК України у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, враховуючи надані в ході розгляду справи дані щодо вартості пістолету на час його придбання, з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил.
Крім того, відповідно до ст. 520 МК України, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.
Матеріали справи містять розрахунок витрат у справі про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_2, згідно якої станом на 16.07.2018 витрати митного органу на зберігання товарів та транспортних засобів відповідно до довідки про витрати митного органу в справі про порушення митних правил з 24.01.2018 за добу складає 0,01 євро.
Тобто, з моменту нарахування витрат 24.01.2018 минуло 174 календарних дні, виходячи з наведених даних, витрати Харківської митниці ДФС на момент розгляду справи становлять 1,74 євро, офіційний курс євро станом на 16.07.2018 становить 30,5433 грн., тобто витрати Харківської митниці ДФС на момент розгляду справи становлять 54,33 грн.
Отже, в порядку ст. 520 МК України, з правопорушника ОСОБА_2 на користь Харківської митниці ДФС підлягає стягненню сума витрат у справі про порушення митних правил в розмірі 53,15 грн.
Крім того, в порядку ст. 40? КпАП України з правопорушника ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 352,40 грн.
Керуючись ст. 40? КпАП України, ст.ст.472,489,495, п.2 ч.1 ст.527 МК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Постанову може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.О. Муратова