Номер провадження: 33/785/521/18
Номер справи місцевого суду: 523/901/18
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н. В.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 08.02.2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.01.2018 року о 20.25 годині, рухаючись по пр. Добровольського в районі будинку № 159 в м. Одесі, керував автомобілем марки «БМВ» реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох понятих, тим самим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху».

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погодився з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання про скасування постанови, як такої, що не відповідає нормам права.

Так, апелянт вказує, що дійсно у вказаному місті та час він перебував на проспекті Добровольського у м. Одеса в своєму автомобілі, який був припаркований та яким він не керував. При цьому апелянт зазначає, що не вживав спиртні напої, жодних неправомірних дій не вчиняв, не керував автомобілем та про це повідомив працівників поліції.

Також вказує, що незважаючи на його зауваження, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано про його відмову у проходженні експертизи.

Крім того апелянт вважає, що справа відносно нього розглянуто з порушенням закону, так як про день та час розгляду справи його не сповістили, в зв'язку з чим він не був присутнім в судовому засіданні, чим були порушені його законні права та інтереси і він був позбавлений можливості надати суду свої пояснення по справі.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 міститься заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій апелянт зазначає, що до суду не викликався, участі у судовому засіданні не приймав, а про оскаржуване рішення дізнався лише 16.03.2018 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин.

На підставі цього просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову Суворовського районного суду м. Одеса від 08.02.2018 року скасувати, а провадження по справі закрити.

З метою забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні, апеляційним судом направлялось повідомлення про його виклик в судове засідання на 13.04.2018 року, однак він в судове засідання не прибув і надіслав заяву з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, яке було судом задоволено.

В подальшому, незважаючи на призначення розгляду апеляційної скарги на 23.04.2018 року, апелянт в судове засідання не прибув, про причини неявки суду не повідомив, а також не заявив клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга була розглянута у його відсутності.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним клопотання ОСОБА_2 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 08.02.2018 року.

В матеріалах адміністративної справи є свідчення про направлення апелянту копії постанови суду, як це передбачено ст. 285 КУпАП / а.с. 9 /, але відсутні свідчення про отримання копії постанови апелянтом в строк, передбачений для апеляційного оскарження постанови.

Як вказує в своїй заяві про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови районного суду ОСОБА_3, про існування постанови суду відносно нього він дізнався лише 16.03.2018 року і у апеляційного суду немає доказів на користь того, що він дізнався про це раніше.

Апеляційна скарга подана 20.03.2017 року, що підтверджується штампом канцелярії Суворовського районного суду м. Одеси, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 08.01.2018 року ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд адміністративної справи на 08.02.2018 року о 10 годині в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси /а.с. 2/, про що свідчить його особистий підпис в протоколі, однак він в судове засідання не прибув, про причину неявки суд не повідомив, а також не заявляв клопотання про відкладення розгляду справи.

Слід звернути увагу на те, що розгляд адміністративної справи з прийняттям судового рішення відбувся саме 08.02.2018 року, тобто в день, про який ОСОБА_2 був сповіщений при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

В зв'язку з вищевикладеним апеляційний суд вважає, що районний суд мав право розглянути справу у відсутності ОСОБА_2, а доводи апелянта в частині порушення судом вимог ст. 268 КУпАП при розгляді адміністративної справи відносно нього в суді є необґрунтованими і його вимоги про скасування постанови на цих підставах задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення,завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 079760 від 08.01.2018 року, згідно з яким ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння / запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода /, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, /а.с. 2/.

При цьому ОСОБА_2 не надав якихось пояснення з приводу складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, але протокол підписав, про що свідчить його особистий підпис. який він в апеляційній скарзі не заперечує.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які показали, що 08.01.2018 року, на вул. Добровольського в м. Одесі, о 20 годині 35 хвилин, вони були свідками того, як співробітники поліції, пропонували водію транспортного засобу ОСОБА_6 пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою пристрою «Алкотестер Драгер 6810», відповідно до чинного законодавства порядку, від чого він відмовився у присутності двох свідків / 3-4 /.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що також в судовому засіданні був оглянутий диск відеозапису з місця події. який підтверджує факт наявності в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився пройти огляд на місці або в умовах медичного закладу, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що він не керував транспортним засобом, так як це твердження спростовуються всіма доказами по адміністративній справі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому його слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим доказами адміністративної справи та добутими в судовому засіданні.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП на н7акладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеса від 08.02.2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 08.02.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.