Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/1646/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Пустовойт Тетяна Валеріївна, за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції м.Маріуполя про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає в с.Андріївка Волноваського району Донецької області по вул.Каранській, буд.2, за ч.1 ст.130 Кодексу про адміністративні правопорушення, -

УСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР № 086761, складеного 28 березня 2018 року о 04 годині 40 хвилин у м. Маріуполі, Кальміуському районі, вул.Контрольна, буд.54, інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної 02 годині 15 хвилин біля будинку № 136 по пр.Бойка в Кальміуському районі м.Маріуполя водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» держномер АН5163КХ з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці), що згідно п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п.п. 6, 7 вище зазначеної Інструкції порядку огляду на стан алкогольного спяніння із застосуванням спеціальних технічних засобів або медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, від яких він відмовився.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 провину у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та зазначив, що 28.03.2018 року приблизно о 02-15 годині він та його друзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їхали на «Volkswagen Transporter» держномер АН5163КХ. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 сиділи на пасажирському сидінні, за кермом був ОСОБА_4, який порушив правила дорожнього руху та, побачивши попереду автомобіль поліцейських, намагався втекти від них. Проте зрозумівши, що це не вдасться, зупинив автомобіль та сховався у фургоні автомобіля. Працівники поліції, підїхали до зупиненого авто та намагалися зясувати хто саме був за кермом. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відмовилися вказати хто саме був за кермом та не сказали про ОСОБА_4, який на той час ховався у автомобілі, поліцейські, перевіривши документи,та побачивши, що саме у ОСОБА_1 є водійські права, склали протокол саме нього. Він від саме початку вказував поліцейським на те, що не керував автомобілем, проте вони не повірили його словам Медичний огляд проходити йому пропонували, проте він відмовився, оскільки автомобілем не керував, був лише пасажиром.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтвердили обставини вказані ОСОБА_1 у судовому засіданні. Так ОСОБА_4 зазначив, що саме він 28.03.2018 року приблизно о 02-15 годині керував автомобілем НОМЕР_1. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були лише пасажирами. Під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 ховався у фургоні автомобіля.

Поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які також були допитані у судовому засіданні, пояснили, що 28.03.2018 року під час патрулювання помітили автомобіль НОМЕР_1, який порушивши правила дорожнього руху, намагався втекти. Поїхавши за вказаним автомобілем, вони побачили, що він зупинився, а підійшовши до нього, побачили, що на водійському сидінні водій відсутній, проте на пасажирському сидінні сиділи особи, як потім зясувалось ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Вони намагались встановити особу, яка керувала автомобілем, проте вказані особи відмовлялись відповідати на зазначене запитання. Встановивши особу ОСОБА_1 за посвідченням водія, а особу ОСОБА_5 за паспортом, вони вирішили, що водієм був саме ОСОБА_1 а склали відносно нього протокол, оскільки він вів себе дуже агресивно, висловлювався нецензурними словами, був з явними ознаками алкогольного спяніння, факт керування не визнавав, проте на іншу особу, яка керувала автомобілем не вказував, що було розцінено, як його намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю з наступних підстав.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП виражається, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Допитаний в ході судового засідання інспектор поліції ОСОБА_7 зазначив, що особу, яка керувала транспортним засобом було встановлено шляхом виключення, та вирішено, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, оскільки він для встановлення особи надав посвідчення водія та документи на належність транспортного засобу.

Крім того, працівниками поліції надано суду відеозапис від 28.03.2018 року, з якого вбачається, що автомобіль НОМЕР_1 дійсно здійснює рух по пр.Бойка в м.Маріуполі. В момент того, як поліцейські підішли до автомобілю, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 знаходяться на пасажирському сидінні, при чому ОСОБА_1 ближче до двері. Також запис містить неодноразове твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем. Підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозапис наданий працівниками поліції містить, проте факту керування зазначеним автомобілем саме ОСОБА_1 з вказаного відеозапису не вбачається.

17 липня 1997 року Верховна ОСОБА_6 України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 28.03.2018 року за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.280, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП України закрити внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Суддя: Т.В. Пустовойт