Справа № 308/566/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарі Головець М.А., за участю прокурора Царя І.І., захисника адвоката ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2018.

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку с. Сторожниця вул. Колоскова, 83 Ужгородського району, працюючу директором Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушеня, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 (пять тисяч сто) грн..

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп..

Із протоколів про адміністративне правопорушення №45-03/106 від 25.10.2017, №45-03/107 від 25.10.2017 та постанови судді від 15.02.2018 убачається, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді директора Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», тобто будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку відповідно до п. п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється дія даного Закону, перебуваючи за адресою вул. Перемоги (Капушанська), 32 «а» м. Ужгород Закарпатська область, 88018, в порушення вимог п. п. 1, 2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомила голову правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час вирішення питання щодо укладення договору суборенди нежитлового приміщення з ТОВ «Ужгородський житловий комплекс», учасником якого є її чоловік.

Крім того ОСОБА_2, перебуваючи на посаді директора Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», тобто будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку відповідно до п. п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється дія даного Закону,

-2-

перебуваючи за адресою вул. Перемоги (Капушанська), 32»а» м. Ужгород Закарпатська область, 88018, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 04.01.2016 ОСОБА_2, від імені Закарпатського регіонального управління, уклала договір суборенди нежитлового приміщення з ТОВ «Ужгородський житловий комплекс», учасником якого є її чоловік ОСОБА_3.

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2018 щодо неї - скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП. Вказує на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду про вчинення нею корупційних діянь такими, що суперечать матеріалам справи та не відповідають вимогам закону. Зазначає, що при розгляді справи залишилось поза увагою суду невиконання органом, що склав протоколи постанови судді від 28.12.2017, якою матеріали справи повертались для належного їх оформлення, у звязку з чим в судовому засіданні від 15.02.2018, захисником було заявлено клопотання про повторне повернення матеріалів органу, що склав протоколи, яке було проігноровано судом першої інстанції. Вважає, що не вирішення судом першої інстанції цього клопотання, позбавило її права належно скористатися іншими процесуальними правами, зокрема, правом на відвід судді. Зазначає, що жодних рішень в умовах реального конфлікту інтересів не приймала, оскільки укладання чи не укладання договору суборенди з ТОВ «Ужгородський житловий комплекс» не мало жодного відношення до прибутку ОСОБА_3. Також вказує, що сплата орендної плати за договором суборенди відбувалася за рахунок надходжень від діяльності Закарпатського регіонального управління, а не за рахунок коштів державного бюджету, що також свідчить про відсутність реального конфлікту інтересів, а відтак і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП. Вона не являється субєктом адміністративних правопорушень, у вчиненні яких визнана винною, оскільки Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не відноситься до державних органів. Про незаконність оскаржуваної постанови на її думку свідчить і обєднання двох справ про адміністративне правопорушення в одне провадження, оскільки такий порядок не передбачений нормами КУпАП. Крім того, зазначає про накладення на неї судом першої інстанції адміністративного стягнення поза межами строків притягнення до адміністративної відповідальності, які передбачені ст.38 КУпАП.

За згодою захисника адвоката ОСОБА_1 та відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу у відсутності правопорушника, яка зі слів її захисника адвоката ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши пояснення захисника адвоката ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, промову прокурора про безпідставність апеляційної скарги та обґрунтованість постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

-3-

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею при вирішенні даної справи зазначених вимог закону дотримано не в повній мірі.

Так, ОСОБА_2 визнана винуватою в тому, перебуваючи на посаді директора Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», тобто будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку відповідно до п. п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», поширюється дія даного Закону, перебуваючи за адресою вул. Перемоги (Капушанська), 32 «а» м. Ужгород Закарпатська область, в порушення вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомила голову правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час вирішення питання щодо укладення договору суборенди нежитлового приміщення з ТОВ «Ужгородський житловий комплекс», учасником якого є її чоловік, а також у зазначений період, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 04.01.2016 ОСОБА_2, від імені Закарпатського регіонального управління уклала договір суборенди нежитлового приміщення з ТОВ «Ужгородський житловий комплекс», учасником якого є її чоловік ОСОБА_3.

Згідно п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього Закону є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку.

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 81 ЦК України юридична особа публічного права створюється, в тому числі розпорядчим актом органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Так, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. Розділу 1 Положення про Закарпатське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», затвердженого наказом Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Держмолодьжитло) від 10.11. 2016, № 95/9, Закарпатське регіональне управління, є підрозділом Держмолодьжитло і відноситься до сфери його управління.

Згідно з пунктом 1 Статуту Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2000, № 1604 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2017, № 316), інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, засновником Держмолодьжитла є Кабінет Міністрів України і створений він згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 14.04.1997, № 334

-4-

«Про заходи щодо виконання Указу Президента України від 04.12.1996, № 1165» (Офіційний вісник України, 1997, число 16, с. 36) та від 02.06. 2000, № 88 «Про організацію житлового кредитування населення України» (Офіційний вісник України, 2000 року, № 23, ст. 940).

Таким чином, Закарпатське регіональне управління, є юридичною особою публічного права.

Згідно з пунктом 4.1. Розділу 4 Положення, управління Закарпатським регіональним управлінням здійснює директор. Директор, зокрема, організовує роботу Закарпатського регіонального управління, приймає рішення з питань організації його діяльності, забезпечує вчинення правочинів, організовує та проводить розрахунки за договорами, за якими у Закарпатського регіонального управління, є зобовязання, виключно з метою забезпечення нормального функціонування Закарпатького регіонального управління (пункт 4.5. Положення).

За таких умов, і це вбачається з матеріалів справи, на ОСОБА_2, будучи призначеною наказом голови правління Держмолодьжитло ОСОБА_4 від 25.10.2005 ,№ 05-кр на посаду директора Закарпатського регіонального відділення Фонду, є посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку, з огляду на положення підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», поширюється дія Закону, у звязку з чим твердження наведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що вона не являється субєктом адміністративних правопорушень, які поставлено їй у вину, є безпідставними.

Відповідно до примітки 2 ст. 172-7 КУпАП під «реальним конфліктом інтересів» розуміється - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Із змісту цього положення, визначеного законом, та посадових обовязків директора Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» випливає, що в даному випадку у діях ОСОБА_2 наявні ознаки правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, оскільки її приватні інтереси впливали на обєктивність або неупередженість при прийнятті зазначених рішень тощо. Це вбачається із матеріалів справи, зокрема, рішення яке ОСОБА_2, як директором приймались, а саме - укладення договору суборенди нежитлового приміщення №10 від 04.01.2016.

Доводи ОСОБА_2, наведені нею в апеляційній скарзі про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки будь-яких доказів повідомлення ОСОБА_2 свого безпосереднього керівника - голову правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про цей конфлікт інтересів у будь-якій формі у справі немає .

Не відповідають вимогам антикорупційного закону і інші наведені ОСОБА_2 доводи в апеляційній скарзі з приводу відсутності в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП. Таким чином обставини, що виключали б провадження у справі з підстав відсутності події і складу зазначених правопорушень наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_5 не знаходять свого підтвердження, а наведені мотиви не спростовують протиправність вказаних дій ОСОБА_5. Висновки суду першої інстанції про її винуватість відповідають фактичним обставинам справи, дії ОСОБА_5 кваліфіковані правильно.

-5-

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення, зокрема, за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколів про адміністративні правопорушення №45-03/106 від 25.10.2017 та №45-03/107 від 25.10.2017, днем виявлення корупційних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, що постановлено у вину ОСОБА_5 є - 04.09.2017, а днем вчинення вказаних правопорушень 04.01.2016.

Таким чином, станом на 15.02.2018, тобто на день винесення судом першої інстанції постанови про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності і накладення на неї адміністративного стягнення за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, строк накладення адміністративного стягнення, зазначений у ст. 38 КУпАП - закінчився.

У відповідності до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2018 скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_5 на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - закриттю у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2018 щодо ОСОБА_2 - скасувати, а провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП відносно неї закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: