АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/158/18 Справа № 700/924/17 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Яценко Г.М. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І. А. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №700/924/17 відносно ОСОБА_3, що надійшли з Лисянського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою захисника Бабенка Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_3,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Лисянського районного судуЧеркаської області від 30 січня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 непрацюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, без позбавленням права керування транспортними засобами, та постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 352,40 грн.

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_3 30 листопада 2017 року близько 17 години 30 хвилин керував з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2 гр. ОСОБА_5 в с.Бужанка, Лисянського району по вул. Центральній на гнучкій сцепці. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду №1839 , складеного 30.11.2017, ОСОБА_3 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Бабенко Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, як незаконну, та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що оскаржувана постанова не відповідає обставинам справи, суд не в повній мірі надав оцінку наявним у справі доказам, не звернув увагу на суттєві недоліки процесуальних документів, якими обґрунтовувалась вина ОСОБА_3, безпідставно не провів допит свідка, якого просив допитати ОСОБА_3, суд прийняв явно обвинувальний ухил в даній справі, відступивши від презумпції невинуватості, та не дотримався вимог ст. 62 Конституції України.

Заслухавши думку ОСОБА_3, та його захисника Бабенка Р.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Лисянського районного судуЧеркаської області і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконанні.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_3 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_3, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 427508 від 30.11.2017, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_3 30 листопада 2017 року близько 17 години 30 хвилин керував з ознаками алкогольного сп'яніння автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2 гр.. ОСОБА_5 в с.Бужанка, Лисянського району по вул. Центральній на гнучкій сценці (а.с. 1);

- рапортом начальника СП Лисянського відділення Звенигородського відділу ГУНП в Черкаській області Циганенка М.Є. та лейтенанта поліції Карненка О.І., з яких вбачається, що ними було зупинено автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, який не мав відповідних документів на вказаний автомобіль, та мав ознаки алкогольного сп'яніння. ОСОБА_3 було затримано у адміністративному порядку, доставлено до Лисянської ЦРЛ, де він відмовився здавати біологічні речовини для встановлення стану алкогольного сп'яніння та проходити огляд за допомогою спеціальних технічних засобів. Крім того, ОСОБА_3 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в приміщенні СП Лисянського відділення Звенигородського відділу ГУНП в Черкаській області відмовився від підпису в протоколі ( а.с. 7-8);

- поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які засвідчили факт відмови ОСОБА_3 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3-4);

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння №36 від 30.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп'яніння ( а.с. 10);

- відеозаписом на якому зафіксовано обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 427508 від 30.11.2017 ( а. с.18), який був переглянутий апеляційним судом, з якого вбачається, що ОСОБА_3 на законні вимоги працівників поліції реагував неохоче, сперечався, вказував на те, що працівники поліції не зможуть довести той факт, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, та постійно намагався відлучитися від місця зупинки транспортного засобу, у зв'язку з чим працівникам поліції доводилося його зупиняти та він був затриманий в адміністративному порядку.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Апеляційним судом за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_10, який пояснив, що дії працівників поліції не відповідали вимогам закону, останні вели себе нахабно. Крім того, вказав, що працівники поліції не пропонували пройти ОСОБА_3 огляд на стан сп'яніння на місці зупинки, а висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_3 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння складений лікарем, який лише візуально оглянув останнього, ОСОБА_3 запропонували здати мочу, але останній цього зробити не зміг.

Покази вказаного свідка слід оцінювати критично, оскільки він є товаришем ОСОБА_3 , та спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 427508 від 30.11.2017, а також на їх підтвердження жодних доказів апеляційному суду не надано. В свою чергу як ОСОБА_3 та і його захисник Бабенко Р.В. в судовому засіданні пояснили, що висновок лікаря не оскаржували, дії працівників поліції оскаржувала сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_11, однак відповідно до листа т.в.о. заступника начальника ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 дії працівників поліції відповідали вимогам закону.

Також, апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Крім того, посилання захисника Бабенка Р.В. на той факт, що свідок ОСОБА_5 вказував на відсутність у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп'яніння є необгрунтованими, оскільки вказаний свідок зазначив, що він не чув запаху алкоголю від ОСОБА_3 , так як спілкувався з останнім на відстані.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень без позбавленням права керування транспортними засобами ( так як у ОСОБА_3 відсутні права водія) відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Лисянського районного судуЧеркаської області від 30 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, без позбавленням права керування транспортними засобами, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бабенка Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_3, - без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя: І. А. Соломка