Справа № 265/3191/18
Провадження № 3/265/914/18
П О С Т А Н О В А

25 червня 2018 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, за участі секретаря Тулянкіної М. М., прокурора Циря О. С., захисника ОСОБА_2, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого начальником відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ГУ ДФС України в Донецькій області, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 172-6 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

Управлінням захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», що вбачається зі складеного на нього протоколу від 6 квітня 2018 року, за яким зазначено, що ОСОБА_3 було призначено на посаду начальника відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ГУ ДФС України в Донецькій області наказом ГУ ДФС України в Донецькій області № 253-о від 10 листопада 2016 року, на підставі чого він згідно із пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, та який у порушення ч. 2 ст. 52 Закону несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Так за п. 6 розділу 2 «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року № 3, субєкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у 10-денний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно із п. 2 розділу 2 зазначеного Порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті субєкта декларування після реєстрації у Реєстрі. Пунктом 4 такого Порядку передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Натомість 17 січня 2017 року начальник відділу ГУ ДФС України в Донецькій області ОСОБА_3, здійснивши в територіальному сервісному центрі № НОМЕР_1 МВС в Донецькій області державну реєстрацію транспортного засобу, автомобіля «Toyota Camry» 2010 року випуску н/з НОМЕР_2, VIN - JTNBE40K803204557 на загальну вартість 261 754 грн., що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, який був придбаний у власність за договором купівлі-продажу № 291918 від 17 січня 2017 року, у строк до 27 січня 2017 року (десятиденний строк) не повідомив у порушення ч. 2 ст. 52 Закону НАЗК з моменту отримання у власність вказаного автомобіля про суттєві зміни у майновому стані, що він був зобовязаний у встановленому порядку здійснити, тобто упродовж з 0:00 год. 18 січня 2017 року по 23:59 год. 27 січня 2017 року, фактично здійснивши таке повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані лише 29 березня 2017 року, тим самим несвоєчасно подавши вказане повідомлення.

В судовому засіданні ОСОБА_3, не визнаючи свою провину, пояснив, що він дійсно придбав у власність 17 січня 2017 року автомобіль «Toyota Camry», відомості про що вніс у декларацію про суттєві зміни у майновому стані 29 березня 2017 року. Це було повязано із тим, що він має доступ до секретної інформації (доступ до державної таємниці), через що він чекав розяснень НАЗК з приводу порядку заповнення ним такої декларації. З рештою такого розяснення не було отримано, тому він заповнив декларацію саме 29 березня 2017 року. На підставі цього вважав, що він не порушив вимог Закону України «Про запобігання корупції». Додавав також, що строки притягнення до адміністративної відповідальності спливли, оскільки з моменту виявлення, на думку працівників поліції, порушення ним антикорупційного законодавства минуло більше ніж 3 місяці.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4, зазначав у суді, що ним як оперуповноваженим Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України був складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 за ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, де було зазначено про відмову від розпису у ньому ОСОБА_3, хоча останній був ознайомлений зі своїми правами, однак відмовився розписуватися про це, що було підтверджено підписами понятих.

Свідок ОСОБА_5 в суді вказав, що він був понятим при розясненні працівниками поліції ОСОБА_3 його прав та намаганні отримати від нього розпис у адміністративному протоколі про виявлене порушення, від чого ОСОБА_3 відмовлявся.

Матеріалами справи встановлено, що придбання ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу № 291918 від 17 січня 2017 року автомобіля «Toyota Camry» 2010 року випуску н/з НОМЕР_3 (попередній н/з НОМЕР_2), VIN - JTNBE40K803204557 вартістю 261754 грн. 17 січня 2017 року підтверджується безпосередньо копіями реєстраційної картки вказаного транспортного засобу та договору купівлі-продажу транспортного засобу, наданих територіальним сервісним центром № 1442 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області (а. с. 16, 18, 19).

Факт подання ОСОБА_3 декларації про суттєвої зміни у майновому стані 29 березня 2017 року підтверджується копією такої декларації з Єдиного державного реєстру декларацій, а саме: про набуття ОСОБА_3 у власність автомобіля «Toyota Camry» 2010 р. в. за 261754 грн. 17 січня 2017 року (а. с. 12-14, 15).

З відповіді ГУ ДФС у Донецькій області вбачається, що ОСОБА_3 з 10 листопада 2016 року по теперішній час працює на посаді начальника відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ГУ ДФС, що підтверджується витягом з наказу № 253-о від 10 листопада 2016 року (а. с. 24-25, 28).

Відповідно до Положення про відділ оперативного супроводження адміністрування ПДВ ОУ ГУ ДФС у Донецькій області, затвердженого 5 грудня 2016 року, вбачається, що вказаний відділ має право проводити діяльність, повязану з державною таємницею (п. 1.5), а начальник такого відділу організовує виконання існуючих вимог щодо режиму секретності у звязку із роботою, що передбачає доступ до державної таємниці працівників відділу, порядку поводження із такою інформацією та її захисту в автоматизованих системах (п. 3.5.14) (а. с. 67-69).

Суд також зазначає, що відповідно до наданих ГУ ДФС у Донецькій області розрахункових листів за період січень квітень 2017 року відносно ОСОБА_3 вбачається, що останньому протягом цього періоду нараховувалась надбавка за секретність його роботи (а. с. 29).

Враховуючи наведене, суд робить висновок, що ОСОБА_3, займаючи посаду начальника відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ГУ ДФС України в Донецькій області на час подання декларації про суттєві зміни майнового стану, здійснював діяльність, повязану з державною таємницею, дотримуючись вимог щодо режиму секретності своєї роботи.

Таким чином з огляду на досліджені докази суд дійшов висновку про те, що в суді не було доведено наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3, виходячи з наступного вмотивування.

Так адміністративна відповідальність, визначена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП «Порушення вимог фінансового контролю», передбачена за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

За приміткою до вказаної статті суб'єктом правопорушень у ній є особи, які відповідно до ч. 1-2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так за ч. 1 ст. 45 Закону (Розділ VII «Фінансовий контроль») особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі за текстом - декларація), за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

На підставі пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи рядового і начальницького складу податкової міліції.

Суд зазначає, що правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відноситься до правопорушення, пов'язане з корупцією, визначення якого міститься у ст. 1 Закону, тобто це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 52 Закону в разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, зокрема, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у 10-денний строк з моменту придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК, про що зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій з оприлюдненням на офіційному веб-сайті НАЗК.

Таким чином судом було підтверджено, що за загальним визначенням ОСОБА_3 відносився до осіб, які в разі придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, у 10-денний строк з моменту придбання майна були зобов'язані письмово повідомити про це НАЗК.

Згідно із п. 2 Листа від 22 травня 2017 року Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» зазначено, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом; а також на суб'єктивну сторону правопорушення, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, оскільки вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Натомість на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання наявності підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд виходить з наступного обґрунтування.

На підставі ч. 1 ст. 52-1 Закону, яким передбачено особливості здійснення заходів фінансового контролю стосовно окремих категорій осіб, визначено, що стосовно осіб, зазначених у п. 1, пп "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, які належать до кадрового складу розвідувальних органів України та/або займають посади, перебування на яких становить державну таємницю, зокрема, у військових формуваннях та державних органах, що здійснюють оперативно-розшукову, контрозвідувальну, розвідувальну діяльність, а також осіб, які претендують на зайняття таких посад, заходи, передбачені розділом VII Закону «Фінансовий контроль», організовуються і здійснюються у спосіб, що унеможливлює розкриття їх належності до зазначених органів (формувань), у порядку, що визначається НАЗК за погодженням із зазначеними органами (формуваннями).

Згідно із Розясненнями щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених Рішенням НАЗК від 11 серпня 2016 року № 3 (із подальшими змінами), вбачається, що відносно осіб, зазначених у ст. 52-1 Закону (особи, зазначені у п. 1, пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, які належать до кадрового складу розвідувальних органів України та/або займають посади, перебування на яких становить державну таємницю, зокрема, у військових формуваннях та державних органах, що здійснюють оперативно-розшукову, контрозвідувальну, розвідувальну діяльність, а також особи, які претендують на зайняття таких посад), то вони розпочнуть подавати декларації згідно із Законом України «Про запобігання корупції» після затвердження НАЗК відповідного порядку та набрання ним чинності.

За ст. 4 Закону Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, до повноважень якого відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону відноситься: формування та реалізація антикорупційної політики, розроблення проектів нормативно-правових актів з цих питань.

При цьому на підставі п. 5 ч. 1 та ч. 5 ст. 12 Закону НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти, які підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, після чого вони опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях та набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Суд також зазначає, що ч. 1, 3 ст. 48 Закону (Розділ VII «Фінансовий контроль») передбачає види контролю НАЗК щодо декларацій, поданих суб'єктами декларування, порядок проведення яких безпосередньо визначається НАЗК.

Таким чином, аналізуючи наведені положення, суд дійшов висновку, що в разі зайняття особою посади, перебування на якій становить державну таємницю, зокрема, у державних органах, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, то заходи фінансового контролю, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 52 Закону, організовуються і здійснюються за Законом виключно в порядку, визначеному НАЗК за погодженням із такими органами, та з моменту набрання ним чинності.

Суд натомість вказує, що на теперішній час відсутній розроблений НАЗК за погодженням із ДФС України порядок на виконання вимог ст. 52-1 Закону щодо унеможливлення розкриття належності до зазначених органів перелічених у такій нормі осіб.

Також суд зауважує, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну таємницю» до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація у сфері державної безпеки та охорони правопорядку: про особовий склад органів, що здійснюють оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність.

При цьому згідно із ст. 10 Закону України «Про державну таємницю» інформація вважається державною таємницею з часу опублікування «Зводу відомостей, що становлять державну таємницю», до якого включена ця інформація, чи зміни до нього у порядку, встановленому цим Законом.

Так відповідно до «Зводу відомостей, що становлять державну таємницю», затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року № 440, у сфері державної безпеки та охорони правопорядку до державної таємниці відносяться, крім іншого:

- відомості про причетність працівників податкової міліції ДФС до здійснення оперативно-розшукової діяльності, розголошення яких може завдати шкоду цій діяльності або життю чи здоров'ю цих працівників, їх близьких родичів у зв'язку з виконанням цими працівниками завдань цієї діяльності;

- відомості про персональні переліки, посади, належність до підрозділів, домашні адреси особового складу.

Рішення про необхідність засекречування конкретної інформації приймає державний експерт з питань таємниць за сукупністю всіх показників у цілому щодо підрозділу податкової міліції ДФС, як суб'єкта режимно-секретної діяльності.

Суд також зазначає, що у рішенні Європейського Суду з Прав Людини (далі ЄСПЛ) по справі «Щокін проти України» наголошено, що не чіткість та неузгодженість законодавства України не відповідає «якості закону» та не забезпечує адекватність захисту від свавільного втручання в майнові права, що тягне тлумачення законодавства та вирішення колізій на користь особи.

Враховуючи практику ЄСПЛ, а також те що діяльність ОСОБА_3 в ДФС повязана із дотриманням режиму секретності, то на підставі наведеного суд робить висновок, що відомості про причетність ОСОБА_3 до здійснення такої оперативно-розшукової діяльності та про його персональні дані відносяться до державної таємниці.

Таким чином через зайняття ОСОБА_3 посади, перебування на якій становить державну таємницю, то заходи фінансового контролю, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону, на підставі ст. 52-1 Закону можуть бути до нього засновані виключно в порядку, визначеному НАЗК.

Натомість через відсутність такого порядку на виконання ст. 52-1 Закону до його запровадження відносно ОСОБА_3 заходи фінансового контролю не можуть бути застосовані, в тому числі ч. 2 ст. 52 Закону, порушення якої ставиться у провину ОСОБА_3

Аналогічний висновок слідує із наявного у матеріалах справи листа голови НАЗК, де наголошено, що працівники податкової міліції, як здійснюють оперативно-розшукову діяльність та займають посади, перебування на яких становить державну таємницю, подають декларації після набрання чинності рішення НАЗК про затвердження порядку, визначеного ст. 52-1 Закону (а. с. 70-71).

З огляду на це у судовому засіданні не було доведено наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Тому за таких обставин, досліджених під час розгляду справи, в діях ОСОБА_3, як спеціального субєкта подання декларації, який працював на січень 2017 року на посаді начальника відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ГУ ДФС, не вбачається складу правопорушення, визначеного ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, через що провадження по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

На постанову може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя Міхєєва І.М.