Справа № 456/307/18
Провадження № 3/456/152/2018
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , з участю прокурора Негрич Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Славське Сколівського району Львівської області, з середньою спеціальною освітою, одружений, працює начальником обслуги енергетичного забезпечення відділення технічного обслуговування і ремонту військової частини НОМЕР_1 , військове звання «прапорщик», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст.172-11 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у період часу з 09 год. 00 хв. 18.01.2018 року по 09 год. 00 хв. 22.01.2018 року, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11,16,128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, не маючи поважних причин, діючи з прямим умислом, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи за її межами.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав, у вчиненому щиро розкаявся, просить суворо не карати.

Прокурор Негрич Н.М. вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, і наведене стверджується визнанням вини ОСОБА_1 в судовому засіданні та іншими, доказами, долученими до протоколу.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а відтак дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.4 ст. 172-11 КУпАП на ч.3 ст. 172-11 КУпАП, виходячи з наступного.

В судовому засіданні, на підставі досліджених доказів, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення №5 від 22.01.2018р. /а.с.3-6/; копії рапорта ТВО командира майора ОСОБА_2 від 19.01.2018 р. /а.с.7/, витягу з наказу № 26-РС командира військової частини НОМЕР_1 повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повітряних сил Збройних сил України ОСОБА_3 від 11.07.2016 року про призначення ОСОБА_1 /а.с.8/, встановлено, що ОСОБА_1 у період часу з 09 год. 00 хв. 18.01.2018 року по 09 год. 00 хв. 22.01.2018 року, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11,16,128 Статуту внтурішньої служби Збройних сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, не маючи поважних причин, діючи з прямим умислом, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи за її межами. Наведене не заперечив і сам ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП полягає у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб
Кваліфікуючою ознакою ч.4 ст.172-11 КУпАП є вчинення правопорушення в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Цією ж статтею передбачено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Отже, в даному випадку необхідно виходити з того, що особливий період розпочинається з моменту оголошення мобілізації та охоплює час мобілізації, оскільки воєнного стану в Україні немає.

Так, на підставі Указів Президента України: від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 06 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014 та від 14 січня 2015 року № 15/2015 в Україні діяла часткова мобілізація з 18 березня 2014 року по 01 травня 2014 року, з 07 травня 2014 року по 20 червня 2014 року, з 24 липня 2014 року по 06 вересня 2014 року та з 20 січня 2015 року по 17 серпня 2015 року відповідно.

Указом Президента України №411/2016 від 26 вересня 2016 року «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15» фактично здійснено демобілізацію останньої черги мобілізованих, оскільки згідно даного Указу у жовтні закінчилося звільнення в запас військовослужбовців за призовом під час мобілізації на особливий період.

Таким чином, станом на момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 18-22 січня 2018 року, особливий період не діяв.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, який вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-11 КУпАП, й накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі сімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить1190,00 /одну тисячу сто дев`яносто / грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 352, 40 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя В. Л. Бучківська