АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/791/95/18 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., за участі: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 08.11.2017 року о 19-05 год. керував транспортним засобом «ФІАТ» д/н НОМЕР_1 в м. Херсоні по вул.. Миколаївське шосе Площа Перемоги з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2017 року ОСОБА_2 08.11.2017 року о 19-05 год. керував транспортним засобом «ФІАТ» д/н НОМЕР_1 в м. Херсоні по вул. Миколаївське шосе Площа Перемоги з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.3).

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовим висновком щодо результатів медичного огляду від 08.11.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився (а.с.5), рапортом працівника поліції Цой А.С. відповідно до якого 09.11.2017 року він та лейтенант поліції Зуєв О.К. під час несення служби отримали виклик про те, що слідчій Дрель потребував допомоги патрульної поліції в освідування водія на стан алкогольного сп'яніння. Виїздом на місце події було встановлено, що водій ОСОБА_2 був учасником ДТП та під час оформлення матеріалів він зник з місця ДТП після чого звернувся за медичною допомогою до Херсонської обласної клінічної лікарні. За направленням слідчого Бондаренка О.І. було доставлено до КУ «Обласний наркологічний диспансер» ХОР для проходження медичного огляду, однак від такого огляду він відмовився (а.с.5-а).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП так як в ньому не зазначено свідків відмови апелянта проходити огляд на стан сп'яніння, до уваги не приймається, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, у присутності двох свідків складається протокол у разі відмови водія пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу. Відповідно до п. 8. вказаної Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп'яніння учасників цієї пригоди є обов'язковим у закладі охорони здоров'я. А тому в даному випадку висновок лікаря є належним доказом відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи у відсутності ОСОБА_2 без належного повідомлення його про день і час слухання справи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи під час складення протоколу про адміністративне правопорушення порушник вказав адресу свого проживання: АДРЕСА_1. Так про судові засідання порушник повідомлявся судовими повістками, які було направлено за вказаною ним адресою, однак повістки повернулись до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.6-7,8-9,10-12). Факт обізнаності ОСОБА_2 про наявність адміністративного провадження, що буде розглядатись Херсонським міським судом Херсонської області, підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому бувши обізнаним про наявність адміністративного провадження жодних заяв щодо направлення поштових відправлень на іншу адресу або відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 до суду не надходило. Крім того з приводу наведених апелянтом доводів вважаю за необхідне, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі ч.4 ст.38 КУпАП, оскільки в даному випадку відсутній зв'язок між закритим кримінальними провадженням за фактом ДТП та керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, за що накладається адміністративне стягнення, а тому приписи ч.4 ст.38 КУпАП, які передбачають наявність аналогічних елементів складу кримінального та адміністративного проступку, за які можна притягнути особу до кримінальної (за наявності обтяжуючих обставин) чи адміністративної відповідальності, в даному випадку застосуванню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які були б підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко