Номер провадження: 33/785/62/18
Номер справи місцевого суду: 515/1046/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі головуючого Копіци О.В., за участю потерпілого ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.08.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно:

ОСОБА_3, який народився 14.02.1968 року, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженого, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

- про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Натомість, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 17.07.2017 року о 17 год. 20 хв. на 121 км + 300 м автодороги «Одеса-Рені» в с. Зоря Саратського району Одеської області, ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Daewoo Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «ВАЗ 2110», реєстраційний номер НОМЕР_2, належний ОСОБА_2, який знаходився на правому узбіччі по ходу його руху.

В результаті зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що з постановою суду першої інстанції він не погоджується з таких підстав:

1) висновок суду 1-ї інстанції про відсутність вини ОСОБА_3, базується на його поясненнях та поясненнях свідків, які перебували у його автомобілі, але у справі не була призначена автотехнічна експертиза для перевірки, чи міг ОСОБА_3 уникнути зіткнення з його автомобілем і як він мав діяти у даній дорожній ситуації;

2) з показань ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не вбачається, що ОСОБА_3 прийняв заходів для запобігання зіткненню у вигляді зниження швидкості та гальмування, адже, відповідно до п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, він мав би рухатись зі швидкістю не більше 60 км/год.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_2 просив призначити у справі автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставити відповідні запитання та скасувати постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.08.2017 року та направити справу на новий розгляд.

Водій ОСОБА_3 у судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, але надіслав заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, а рішення Татарбунарського районного суду Одеської області залишити без змін.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_7, повторно дослідивши докази у справі апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основіяких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглянувши справу, суддя суду першої інстанції, не виконавши приписів ст. 280 КУпАП, закрив провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотивуючи свій висновок про невинуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя суду першої інстанції у постанові послався на наступні доводи:

1) ОСОБА_3 свою вину у порушенні Правил дорожнього руху не визнав і пояснив, що рухався в с. Зоря зі швидкістю 50-60 км/год. Назустріч йому рухався автомобіль «BMW» (реєстраційний номер НОМЕР_3) і різко повернув ліворуч, виїхавши на його смугу руху. Щоб ухилитись від зіткнення з даним автомобілем, він зїхав на праве узбіччя, де зіткнувся з автомобілем марки ВАЗ 2110.

2) зі схеми місця ДТП (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_3 рухався по своїй смузі, нікуди з неї не звертав, а зіткнення з автомобілем марки ВАЗ мало місце на узбіччі праворуч від його смуги руху.

3) з пояснень свідка Карашела Д.С. (а.с. 6), який у якості пасажира їхав в автомобілі, яким керував Кофов П.П., в с. Зоря, перед їхнім автомобілем, автомобіль «BMW» ВН 0980 НІ почав здійснювати маневр, у звязку з чим Кофов П.П. повернув праворуч і зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2110», що стояв на узбіччі.

4) з показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 випливає, що вони їхали в автомобілі ОСОБА_3 з м. Одеси. В центрі с. Зоря, перед пішохідним переходом, автомобіль «BMW», що рухався назустріч, різко звернув ліворуч прямо перед автомобілем (приблизно за 5 метрів), яким керував ОСОБА_3, що створило аварійну ситуацію. Щоб ухилитись від зіткнення з зазначеним автомобілем, ОСОБА_3 різко вивернув праворуч на узбіччя, де стояв автомобіль «ВАЗ 2110», з яким сталося контактування, внаслідок якого автомобілі отримали механічні ушкодження. Швидкість автомобіля, яким керував ОСОБА_3 становила 50-60 км/ год.

5) пояснення ОСОБА_7 (а.с. 7) не прояснюють досліджувану дорожню ситуацію (коли він їхав, на якому транспортному засобі, що йому відомо про ДТП тощо), тому вони не брались судом до уваги.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що досліджені докази, спростовують наявність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно з приписом п. 15.12 Правил дорожнього руху, водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції були повторно досліджені докази у справі, допитаний потерпілий ОСОБА_2 і свідок ОСОБА_7 та встановлені такі фактичні обставини справи:

17.07.2017 року о 17 год. 20 хв. на 121 км + 300 м автодороги «Одеса-Рені» в с. Зоря Саратського району Одеської області, ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Daewoo Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив вимоги п. 12.1, п. 12.4, п. 12.5 Правил дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «ВАЗ 2110», реєстраційний номер НОМЕР_2, належний ОСОБА_2, який знаходився у статичному стані на правому узбіччі по ходу його руху.

В результаті зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Потерпілий ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції пояснив, що 17.07.2107 року, близько 17 год. він їхав на автомобілі «ВАЗ 2110» (реєстраційний номер НОМЕР_2) з с. Михайлівка у ОСОБА_2 і в с. Зоря зупинився біля магазину, на лівому узбіччі дороги по напрямку свого руху. Через деякий час він вийшов з магазину і побачив, що автомобіль «Daewoo Sens» (реєстраційний номер НОМЕР_1) зіткнувся з його автомобілем. Внаслідок ДТП, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду апеляційної інстанції, що 17.07.2107 року, близько 17 год. він на своєму автомобілі «BMW» (номерний знак НОМЕР_3) їхав по с. Зоря в напрямку ОСОБА_2. Назустріч, на великій швидкості (близько 120-130 км/год) рухався автомобіль «Daewoo Sens», тому він, зупинившись перед пішохідним переходом, увімкнув світловий покажчик повороту ліворуч та чекав поки він проїде. Водій зазначеного автомобілю почав гальмувати то його занесло на узбіччя дороги, де зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2110», який стояв на узбіччі дороги (гальмівний шлях, при цьому, складав більше 25 м). Після цього, водій «ДЄУ» вийшов із автомобілю та почав обурюватись, після чого приїхали працівники поліції та оформили ДТП.

Окрім того, зі схеми місця ДТП (а.с. 8) очевидно випливає, що дорожньо-транспортна пригода відбулась у населеному пункті, в зоні пішохідного переходу. На схемі місця ДТП зафіксовано парний гальмівний шлях автомобілю «Daewoo Sens» (реєстраційний номер НОМЕР_1), довжиною, відповідно 24 та 25 метрів.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Приписом п. 12.5 Правил дорожнього руху визначено, що у житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год.

Той факт, що ОСОБА_3 рухався у зоні пішохідного переходу, підтверджується схемою місця ДТП, зокрема тією обставиною, що гальмівний шлях його автомобілю, завершується саме на пішохідному переході (а.с. 8).

З пояснень ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідує, що, керуючи своїм автомобілем «Daewoo Sens» (реєстраційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 рухався зі швидкістю, близько 50-60 км/год.

Разом з тим, пояснення зазначених осіб стосовно швидкості руху автомобілю, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи з таких підстав.

Так, відповідно до п.п. «б» п. 31.4.1 Правил дорожнього руху (Гальмові системи), під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи, гальмовий шлях для легкових автомобілів має дорівнювати не більше ніж 14,7 м. Випробування робочої гальмової системи проводиться на горизонтальній ділянці дороги з рівним, сухим, чистим цементно- або асфальтобетонним покриттям при швидкості транспортного засобу на початок гальмування - 40 км/год.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що стан покриття проїзної частини дороги «сухе».

Отже, довжина парного гальмівного шляху автомобілю «Daewoo Sens» (реєстраційний номер НОМЕР_1), яка становить, відповідно, 24 та 25 метрів, очевидно свідчить про те, що водій ОСОБА_3 рухався зі швидкістю, яка значно перевищувала 60 км/год (швидкість для руху у населених пунктах) , а також істотно перевищувала швидкість руху, передбачену приписом п. 12.5 Правил дорожнього руху, адже у житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_3, не виконавши вимоги зазначених вище норм Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тому його дії необхідно кваліфікувати, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а ОСОБА_2 є потерпілим від адміністративного правопорушення.

Вимога апеляційної скарги про призначення автотехнічної експертизи задоволенню не підлягає, оскільки апеляційний суд вважає, що у даному випадку, встановлення фактичних обставин справи не потребує спеціальних знань, адже для правильної кваліфікації дій особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, достатньо обєктивної оцінки доказів та правильного застосування вимог Правил дорожнього руху.

У відповідності до приписів п.3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Отже, за результатами апеляційного розгляду справи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги в частині безпідставності закриття провадження є обґрунтованими, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Частиною третьою зазначеної норми закону передбачено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як видно з матеріалів справи, подія ДТП мала місце 17.07.2017 року, а кримінальне провадження не відкривалось і рішення про його закриття не приймалось.

Зазначене адміністративне правопорушення не є триваючим, отже адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, тобто строк для накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП закінчився 17.10.2017 року, а справа надійшла до суду апеляційної інстанції 30.10.2017 року.

Пунктом сьомим ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 38, 247, 293, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.08.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3, - скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку для накладення стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області Копіца О.В.