Справа № 337/1322/18
Провадження № 3/337/337/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Гнатик Галина Євгенівна,розглянувши матеріали по протоколу БР №054264, що надійшли з УПП в м.Запоріжжі ДПП НП України відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 130 ч.1КУпАП,

в с т а н о в и л а :

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про те, що він 27.03.2018 року, о 15 годині 50 хвилин, рухаючись по вул. вул.Ентузіастів, 4 у м.Запоріжжі,керував ТЗ ГАЗ 330210, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1,з ознаками алкогольного спяніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації), від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням вимірювальної техніки «Драгер», або медичному закладі відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У складеному відносно ОСОБА_1 протоколі, працівником поліції було повідомлено про розгляд справи у суді 11.04.2018 року ( а.с.1).

11.04.2018 року ОСОБА_1 до суду, будучи повідомленим про день і час розгляду складеного відносно нього протоклу, не зявився, поважну причину не явки суду не повідомив, розгляд справи був відкладений на 27.04.2018 року.

Повістку з викликом до суду на 27.04.2018 року ОСОБА_1 отримав 19.04.2018 року, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.16), у судове засіданні не зявився, подавши суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи.

Від отримання повістки з викликом до суду на 24.05.2018 року ОСОБА_1 ухилився, вона повернута суду з відміткою поштового відділення звязку «За закінченням терміну зберігання».

У наступне судове засідання, призначене на 12.06.2018 року ОСОБА_1 повістку отримав ( а.с. 23), до суду не зявився, надавши суду письмову заяву про відкладення справи розглядом через знаходження на лікарняному та надав копію лікарняного листка на імя ОСОБА_4 ( а.с. 24-25).

У подальшому, у призначене судове засідання на 22.06.2018 року ОСОБА_5 не зявився, надавши суду клопотання про відкладення розгляду справи через його хворобу, додавши копію лікарняного листка.

На письмовий запит суду від 12.06.2018 року щодо перебування ОСОБА_1 на лікуванні, КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» від 21.06.2018 року№ 239/06-6 повідомила суд, що ОСОБА_1 перебуває амбулаторному лікуванні у лікаря невролога з 11.06.2018 року по 21.06.2018 року.

З копії лікарняного листка вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на амбулаторному лікуванні з 11.06.2018 року, який продовжено до 25.06.2018 року.

З вказаного вище вбачається, що ОСОБА_5 обізнаний про наявність на розгляді Хортицького районного суду м.Запоріжжя адміністративного матеріалу по протоколу, складеного відносно нього за ст. 130 ч.1 КУпАП про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки сам неодноразово звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи судом, через хворобу, яка не дає йому змоги зявитися до суду, але доказів того, що за станом здоровя, він не може зявитися до суду у призначений день та час або у будь-який інший день, суду не надав.

Крім того, складений відносно ОСОБА_1 протокол надійшов до суду 05.04.2018 року, з цього часу ОСОБА_1 жодного разу до суду не зявився ні у призначений судом час, ні в будь-який інший. ОСОБА_1 перебуває з 11.06.2018 року на амбулаторному лікуванні, що не перешкодило йому зявитися до лікаря: 16.06.2018 року, 21.06.2018 року, що вбачається з копії лікарняного листка.

Оскільки неодноразову неявку до суду, суд вважає способом захисту ОСОБА_1 та ухилення від притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складено відносно ОСОБА_1, а лікарняний листок видано лікувальним закладом на іншу особу-Шалік ОСОБА_6.

Згідно ст. 38 КУпАП адміністративного стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня виявлення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про те, що він 27.03.2018 року, о 15 годині 50 хвилин, рухаючись по вул. вул.Ентузіастів, 4 у м.Запоріжжі, керував ТЗ ГАЗ 330210, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння( запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації), від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням вимірювальної техніки «Драгер», або медичному закладі відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі ст.. 168 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності ОСОБА_1

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, зазначений у ст. 266 КУпАП, реалізований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з п. 12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

При цьому у відповідності до п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про те, що він 27.03.2018 року, о 15 годині 50 хвилин, рухаючись по вул. вул.Ентузіастів, 4 у м.Запоріжжі, керував ТЗ ГАЗ 330210, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння( запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації), від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням вимірювальної техніки «Драгер», або медичному закладі відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3

Як вбачається з письмових пояснень свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3 вони були запрошені працівниками поліції у якості свідків, в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення підтверджена сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан спяніння, які долучені до матеріалів справи. Також письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 від 27.03.2018 року, у яких він зазначив, що був зупинений працівниками поліції біля свого будинку, визнає, що був у стані алкогольного спяніння, через свій стан відмовляється від проходження огляду на виявлення стані спяніння, у скоєному розкаюється.

Суд дії ОСОБА_1 кваліфікує за ст. 130 ч.1 КпАП України, кваліфікує за ст. 130 ч.1 КпАП України, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушника, інші обставини справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне покарання у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130 ч.1, 283, 284, 294 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України та призначити йому адміністративне покарання у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень (отримувач УК у Хортицькому районі, м. Запоріжжя, код , Код МФО: 813015, рахунок: 0001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу «адміністративний штраф»), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави у розмірі 352 грн. 40 коп. (Державна судова адміністрація України (01601, м.Київ, вул. Липська 18/5 ), Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Рахунок отримувача: 0001, Банк отримувача: Головне управління Державної казначейскої служби України у м.Києві, Код банку отримувача: 820019, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

У разі несплати у встановлений законом пятнадцятиденний строк, з дня отримання постанови, штрафу, на підставі ст. 308 КпАП України стягнути у примусовому порядку з правопорушника подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги або протесту прокурора через Хортицький райсуд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня її оголошення.

Суддя: Гнатик Г.Є.