Справа № 631/235/18
Провадження № 3/631/97/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року селище міського типу ОСОБА_1

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., при секретарі Євсюковій О. В., за участю прокурора Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_2, - та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України (паспорт серії МТ № 102351, виданий 24.03.2010 року Нововодлазьким РВ ГУМВС України в Харківській області),

із реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1,

який є депутатом Нововодолазької районної ради Харківської області,

має на утриманні сина - ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_3, працює директором

ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АГРОФІРМА «СВІТАНОК»,

зареєстрований за адресом: вулиця Широка, будинок № 32,

село Капитолівка Ізюмського району Харківської області;

та проживає за адресом: вулиця Новоселівська, будинок № 55,

село Новоселівка Нововодолзького району Харківської області;

за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

06.03.2018 року оперуповноваженим Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Харківській області Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5, відповідно до повноважень, наданих абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, № 104, що надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області 15.03.2018 року (вхідний № 1147/18-вх), був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/235/18 (провадження № 3/631/97/18) й згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий головуючому судді Мащенко С. В.

Зі змісту зазначеного протоколу убачається, що уповноважена посадова особа органів внутрішніх справ (Національної поліції) - оперуповноважений Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Харківській області Національної поліції України старший лейтенант поліції ОСОБА_5 склав протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, № 104 стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є депутатом Нововодолазької районної ради Харківської області, у звязку із тим, що той, будучи особою, яка відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом декларування, отримавши 20.12.2017 року дохід у сумі 1659243,54 гривень від відчуження рухомого майна продажу ОСОБА_6 транспортного засобу за договором купівлі-продажу № 6349/2017/757160 - автомобіля марки TOYOTA моделі LAND CRUISER 200, 2014 року випуску, VIN код JTМСV05J204133190, - не подав до Єдиного Державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію про суттєві зміни у майновому стані до 30.12.2017 року включно, чим порушив приписи частини 2 статті 52 вказаного Закону, й за що передбачена відповідальність частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 06.03.2018 року оперуповноваженим Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Харківській області Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5, відповідно до повноважень, наданих абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією № 105, що надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області 15.03.2018 року (вхідний № 1148/18-вх), був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/236/18 (провадження № 3/631/98/18) й згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий головуючому судді Мащенко С. В.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що уповноважена посадова особа органів внутрішніх справ (Національної поліції) - оперуповноважений Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Харківській області Національної поліції України старший лейтенант поліції ОСОБА_5 склав протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, № 105 стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є депутатом Нововодолазької районної ради Харківської області, у звязку із тим, що той, будучи особою, яка відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом декларування, придбавши на праві власності 20.11.2017 року транспортний засіб за договором купівлі-продажу № SLP_178/2011 - автомобіль марки TOYOTA моделі LAND CRUISER 200, 2017 року випуску, VIN код JTМСV02J204228451, вартістю 2438800 гривень, - не подав до Єдиного Державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію про суттєві зміни у майновому стані до 30.11.2017 року включно, чим порушив приписи частини 2 статті 52 вказаного Закону, й за що передбачена відповідальність частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., винесеною 28.03.2018 року, зазначені справі обєднані в одну відповідно до змісту статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 до судді зявився, свою вину у вчиненні правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнав повністю, щиро розкаявся та зазначив, що вчинив його не навмисно.

Прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області молодший радник юстиції ОСОБА_2 у судовому засіданні вважав, що протоколи щодо вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, складено відповідно до діючого законодавства України, в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного проступку, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому його слід притягнути до відповідальності за вчинене.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновок прокурора з питань, які виникали в ході розгляду справи, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, а також безпосередньо перевіривши у нарадчій кімнаті відкрите електронне джерело офіційний веб-сайт Національного агентстваз питань запобігання корупції - Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддя прийшов до такого.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначаєЗакон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VІІ (із змінами та доповненнями).

Абзацом 10 частини 1 статті 1 цього Закону розтлумачено, що правопорушенням, повязаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Підпункт б) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» чітко визначає, що субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, депутати місцевих рад.

В той же час у відповідності із приписами частини 1 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 року № 93-ІV (із змінами та доповненнями) депутатом місцевої ради є депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради.

З Постанови Нововодолазької районної виборчої комісії в Харківській області № 77 від 10.11.2015 року, прийнятої о 14 годині 28 хвилин й складеної за підписом її Голови - ОСОБА_7, убачається, що комісія зареєструвала депутатами Нововодолазької районної ради осіб, обраних депутатами, згідно з додатком.

Відповідно до змісту Додатку до постанови Нововодолазької районної виборчої комісії № 77 від 10.11.2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, значиться під № 12 у Списку зареєстрованих депутатів Нововодолазької районної ради, обраних 25.10.2015 року.

Отже, ОСОБА_3 з 25.10.2015 року й по час розгляду цієї справи суддею є депутатом Нововодолазької районної ради, так як жодних документів щодо припинення його повноважень в матеріалах справи не має, а тому він як депутат цієї ради є депутатом місцевих рад, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на нього розповсюджуються положення Закону України «Про запобігання корупції», й він у розумінні абзацу 14 частини 1 статті 1 цього нормативно-правового акту є субєктом декларування.

Відповідно до вимог частини 2 та 3 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, він у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на його офіційному веб-сайті. Порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані визначаються ним, зокрема, Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 961/29091, яким затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування.

Так, пунктом 2 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, визначених в Рішенні Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, передбачено, що повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Паперова копія повідомлення не надсилається (не подається). Зазначена у повідомленні інформація включається до Реєстру та оприлюднюється у публічній частині Реєстру на офіційному веб-сайті Національного агентства (без відображення конфіденційної інформації про особу відповідно до закону).

Одночасно із цим, пунктом 1 вказаних Правил розяснюється, що під суттєвою зміною у майновому стані субєкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення. У разі, коли вартість майна перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня, але була сплачена частинами, то повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подається після переходу права власності на таке майно. Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування.

Таким чином, юридично важливим для визначення наявності виникнення обовязку субєкта декларування повідомитипро суттєві зміни у майновому стані є:

1)отримання одноразового доходу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року;

2)придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року;

3)момент виникнення права власності, в тому числі момент переходу права власності у разі, коли вартість майна сплачується частинами.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 18015-VІІІ від 21.12.2016 року з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1600 гривень.

З огляну на вказане, якщо субєкт декларування у 2017 році отримує дохід або придбає майно на суму, яка перевищує 80000 гривень з розрахунку 50 х 1600 гривень = 80000 гривень, він у десятиденний строк з моменту такого отримання або придбання повинен подати повідомлення про суттєві зміни у його майновому стані шляхом заповнення особисто відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет.

В ході розгляду справи суддею встановлено та не оспорюється особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що ним 20 грудня 2017 року продано ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу № 6349/2017/757160, укладеним в Регіональному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 6349 (місто Мерефа), транспортний засіб легковий автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200», чорного кольору, № кузова JТМСV05J204133190, VIN JT МСV05J204133190, вартістю 1659243,54 гривень.

На підтвердження цього факту в матеріалах справи з єдиним унікальним № 631/235/18 (провадження № 3/631/97/18) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, міститься вказана копія договору купівлі-продажу у Регіональному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

Так, з цієї копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6349/2017/757160, укладеного 28.02.2018 року в трьох примірниках в Регіональному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 6349 (місто Мерефа) між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_6, в присутності адміністратора сервісного центру ОСОБА_8, убачається, що Продавець зобовязується передати у власність Покупця автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200», чорного кольору, № кузова JТМСV05J204133190, за ціною, що складає 1659243,54 гривень. При цьому у розділі 2 договору визначено, що передання засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати та право власності переходить до покупця з моменту підписання даного договору.

Отже, на підтвердження вчинення ОСОБА_3 20.12.2017 року договору купівлі-продажу транспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200», чорного кольору, № кузова JТМСV05J204133190, за ціною 1659243,54 гривень, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, № 104 - оперуповноваженим Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Харківській області Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 надано копію договору, укладеного 28.02.2018 року.

Оцінюючи з правової точки цю копію, суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що цей договір за своєю суттю є юридично-значимим та є слушним з наступних підстав.

Так, аналізуючи зміст копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6349/2017/757160 суддя переконався, що його предметом є автотранспортний засіб легковий автомобіль, тобто спеціальний предмет, який згідно із вимогами Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ (із змінами та доповненнями) підлягає відповідній державній реєстрації.

Як розяснюють частини 3, 8 - 10 статті 34 вказаного закону, державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів, зокрема, автомобілі, за порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України. При цьому власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобовязані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після їх придбання й на кожний транспортний засіб оформлюється і видається реєстраційний документ та закріплюються номерні знаки.

Також частини 1 та 2 цієї ж норми права визначають, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, повязаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, оформленням і видачою реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації) автомобілів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків є єдиною на території України і встановлюється відповідним Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, який є обовязковим для всіх фізичних осіб, що є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

При цьому як визначено в пункті 3 цього Прядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також для ведення обліку транспортних засобів та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. В той же час державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів регламентовано, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника, а також правомірність придбання транспортних засобів. При цьому документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є оформлені в установленому порядку:

-договори, укладені на товарних біржах;

-договори купівлі-продажу, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах Міністерства внутрішніх справ у присутності адміністраторів таких органів;

-нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу;

-договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах Міністерства внутрішніх справ, за якими продавцями виступають субєкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких субєктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності);

-договори комісії між власником транспортного засобу і субєктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договори купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий субєкт господарювання;

-свідоцтва про право на спадщину;

-рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

-рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

-копії рішень суду, засвідчених в установленому порядку;

-довідки органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

-акти приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, видані підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

-митні декларації;

-договори фінансового лізингу;

-акти про проведені електронні торги або постанови та акти про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Цей перелік є вичерпним.

Факт наявності реєстрації відчуженого транспортного засобу особою, яка придбала у ОСОБА_3 автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200» за договором, що аналізується суддею, підтверджений Витягом з Єдиного державного реєстру, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, а саме: реєстраційною карткою транспортного засобу, - з якого суддя убачає, що перереєстрація на нового власника автотранспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200» чорного кольору, № кузова JТМСV05J204133190, здійснена на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, документованого паспортом серії МК № 726793, виданим 30.01.1998 року Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області, відповідно до договору 6349/2017/757160 від 20.12.2017 року із виданням свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХК № 154703.

Таким чином, єдиним правовим документом, що підтверджує придбання у власність автотранспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200» є договір № 6349/2017/757160 від 20.12.2017 року, укладений в Регіональному сервісному центрі 6349 Міністерства внутрішніх справ в Харківській області.

Про це мовить й сама особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у своїх письмових поясненнях, наданих на імя тимчасово виконуючого обовязки начальника Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Харківській області Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_9, зазначаючи, що саме 20 грудня 2017 року він продав належний йому автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200» за 1659243,54 гривень.

Таким чином, якби б сторони договору купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали договір 28.02.2018 року, то він ніяким чином не міг би бути зареєстрований за покупцем 20.12.2017 року, тому суд розцінює зазначення в копії наданого судді договору невірної дати як друкарську помилку.

Також в ході розгляду справи суддею встановлено та не оспорюється особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що ним 30 листопада 2017 року придбано у ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ «СТАР ЛАЙН» транспортний засіб легковий автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200», чорного кольору, № кузова JТМСV02J204228451, вартістю 2438800,00 гривень.

На підтвердження цього факту в матеріалах справи з єдиним унікальним № 631/235/18 (провадження № 3/631/97/18) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, міститься копія ОСОБА_9 прийому-передачі автомобіля по договору купівлі-продажу № SLР_178/2011 від 20.11.2017 року.

Здійснення реєстрації придбаного транспортного засобу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, підтверджена реєстраційною карткою транспортного засобу, - з якого суддя убачає, що реєстрація автотранспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200» чорного кольору, № кузова ТМСV02J204228451, здійснена на власника - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, документованого паспортом серії МТ № 102351, виданого 24.03.2010 року Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області, згідно договору купівлі-продажу № SLР_178/2011 від 20.11.2017 року із виданням відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХК № 088816.

Отже, безпосередньо дослідивши у судовому засіданні наведені вище докази у їх сукупності, що відповідають вимогам закону щодо їх належності та допустимості, суддя достовірно переконався, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, саме 20.11.2017 року придбав у власність автотранспортний засіб, вартістю 2438800,00 гривень, та саме 20.12.2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, отримав дохід у сумі 1659243,54 гривень від відчуження рухомого майна - автотранспортного засобу, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, у кожному з випадків, а тому керуючись вимогами частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» повинен був повідомити про суттєві зміни в його майновому стані.

Особисто здійснюючи перевірку інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддею встановлено, що станом на 01.06.2018 року в системі Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування міститься дві щорічних декларації ОСОБА_3, дати публікації яких відповідають 30.04.2017 року о 13:52 й 31.03.2018 року о 13:27.

Таким чином, на час складання протоколів про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, № 104 и № 105, які надійшли до Нововодолазького районного суду Харківської області 15.03.2018 року, дійсно в системі Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування існувала тільки щорічна декларація особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, паперова копія якої, роздрукована з веб-сайту, долучена до матеріалів справи.

Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та обєктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на зясування таких питань:

?чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;

?чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення;

?чи є особа винною у його вчиненні;

?чи належить вона до субєктів цього правопорушення;

?чи не містить правопорушення ознак злочину;

?чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

?чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Оперуповноважений Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Харківській області Національної поліції України старший лейтенант поліції ОСОБА_5, уповноважений абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення на складання відповідного протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, вважає, що ОСОБА_3 вчинені адміністративні проступки, передбачені частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які полягають у неповідомленні про суттєві зміни у майновому стані особою, яка відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязана подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в ОСОБА_2, підписаної Високими Договірними Сторонами й ратифікованої Україною 17.07.1997 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з приписами частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналізуючи у цьому аспекті діюче законодавство щодо проступку, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані особою, яка відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязана подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суддя переконується, що положення діючого законодавства України з цього приводу повністю відповідають вимогам «якості закону» в розумінні Європейського суду з прав людини, а тому підлягає застосуванню.

Приходячи до такого висновку суддя враховує приписи статей 68 та 57 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР), що кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обовязки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Бюджетний кодекс України, Закон України «Про запобігання корупції», Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Закон України «Про дорожній рух», Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року та Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів були доведені до відома громадян України шляхом публікації в офіціальних джерелах масової інформації, а також на офіційному веб-порталі Верховної ОСОБА_2 України веб-сайті «Законодавство України».

Зясовуючи обставини, передбачені статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя враховує, що стаття 9 цього кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одночасно із цим, статті 10 та 11 цього ж кодифікованого закону розяснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить її діяння склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, чи належить вона до субєктів цього правопорушення та чи є особа винною у його вчиненні, суддя приходить до однозначних висновків про те, що:

а) діяння ОСОБА_3 містять склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

б) правопорушення, повязане з корупцією, у виді неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані особою, яка відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязана подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, дійсно мало місце;

в) ознак злочину вчинені ним проступки не мають, а сам ОСОБА_3 є субєктом правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суддя вважає доведеним факт не повідомлення ОСОБА_3 як депутатом Нововодолазької районної ради Харківської області, тобто особою, зобовязаною відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, про суттєві зміни у майновому стані внаслідок придбання ним на праві власності автомобіля марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200», чорного кольору, № кузова JТМСV02J204228451, вартістю 2438800,00 гривень за договором купівлі-продажу № SLР_178/2011 від 20.11.2017 року та внаслідок отримання ним доходу в сумі 1659243,54 гривень від відчуження рухомого майна - автотранспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 200» чорного кольору, № кузова JТМСV05J204133190,- відповідно до договору 6349/2017/757160 від 20.12.2017 року.

Оцінюючи наведені правові норми та наявні в справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, суддя доходить до висновку про те, що ОСОБА_3 є винним у вчиненні інкримінованих йому проступків й не знаходить жодного доказу, який би свідчив про необережність його дій.

Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд керується приписами частини 3 цієї норми права, яка мовить про те, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного с корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Оскільки останнім правомірним днем повідомлення ОСОБА_3 про суттєві зміни у його майновому стані внаслідок придбання автомобіля є 30.11.2017 року включно, а внаслідок отримання доходу від відчуження автомобіля є 30.12.2017 року включно, й виявлено факт неповідомлення особою, повноважною на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, наприкінці лютого 2018 року (скріншот з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції (https://рublіс.nazk.gov.ua), то на час розгляду справи суддею строк накладення адміністративного стягнення за вчинення ним правопорушення, повязаного с корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не сплинув.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вчинене.

В силу пункту 1 частини 1 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя визнає обставиною, яка помякшує відповідальність ОСОБА_3, щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують його відповідальність, суддею не встановлено.

Крім того, майнової шкоди проступком не заподіяно, підстав для передачі матеріалів на розгляд громадській організації або трудовому колективу не має.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за вчинене, суддя приймає до уваги приписи частини 2 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Отже, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, суддя враховує характер його вчинення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, наявність обставини, яка помякшує відповідальність, та відсутність обставини, що обтяжує відповідальність винного, й вважає за необхідне накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення в виді штрафу в межах, установлених частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 100 х 17 гривень = 1700 гривень.

Визнаючи ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, слід вирішити питання про стягнення з нього й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Як вже було зазначено вище, пункт 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України передбачає, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України, а абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІІ від 07.12.2017 року з 1 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 1762 гривень.

Таким чином, у звязку із накладенням на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, з нього слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 гривень, із розрахунку: 0,2 х 1762 гривень = 352,40 гривень, - зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою 04.11.1950 року та ратифікованою Україною 17.07.1997 року, рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України», статтями 57 і 68 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями), статтею 334 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями), статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями), частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями), частиною 1 статті 1, частиною 1 статті 3, частиною 1 статті 45 й частинами 2 і 3 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VІІ (із змінами та доповненнями), частиною 1 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 року № 93-ІV (із змінами та доповненнями), статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ (із змінами та доповненнями), Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 961/29091, пунктами 3, 8 і 25 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, статтями 4 і 9 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 18015-VІІІ від 21.12.2016 року, частиною 5 статті 7, статтями 9 11, 23, 27, 33 - 36, частиною 3 статті 38, статтею 40-1, частиною 2 статті 172-6, статтями 245, 246, 249 - 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного проступку, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 гривень (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень (триста пятдесят дві гривні 40 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обовязковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, звертається до виконання протягом трьох місяців і підлягає виконанню з моменту її винесення, за виключенням випадків, прямо передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанову винесено, оформлено шляхом компютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: С. В. Мащенко