АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

захисника НєноваД.І.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. ,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 1 квітня 2017 року о 06.00 год. в м. Києві по вул. Грушевського, 12/2, керував автомобілем «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме зіниці очей не реагували на світло, поведінка не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився в установленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову, прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, то апелянт зазначає про те, що пропустив його з поважних причин, оскільки протягом строку на апеляційне оскарження постанови судді він перебував на лікарняному.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що при прийнятті суддею оскаржуваного рішення було неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду, як того вимагає встановлений законом порядок, та про це зазначає у поясненнях до протоколу про адмінправопорушення.

Також, апелянт звертає увагу на те, що працівники поліції зупинили його автомобіль без законних на те підстав, та в протоколі взагалі відсутні причини зупинки автомобіля.

Щодо свідків огляду, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то апелянт наголошує про те, що їх пояснення долучені до протоколу, але всупереч ч. 1 ст. 245 КУпАП ці свідки не були допитані в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, опитавши свідків, переглянувши відеозапис, наданий на запит Апеляційного суду міста Києва, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню, апеляційна скарга - задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 приймав участь в судовому засіданні 12 травня 2017 року під час винесення постанови, яка на даний час оскаржується (ас. 17).

Відповідно до положень ст.. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом з тим, з копії листка непрацездатності серії АГХ № 517316, а також з довідки з міста роботи вбачається, що ОСОБА_2 у період з 12 травня по 24 травня 2017 року перебував на лікарняному (ас. 24, 81).

Апеляційна скарга на постанову суду подана 2 червня 2017 року, відповідно до поштового штемпелю суду (ас. 22), та з урахуванням поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Крім того, відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляції, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що 1 квітня 2017 року близько 6 год. ранку виїхав на автомобілі разом із співробітником служби безпеки з роботи, рухались по вул. М. Грушевського. Побачив автомобіль патрульної поліції, який подавав сигнал про зупинку транспортного засобу. Після зупинки працівники поліції повідомили, що причина зупинки порушення ПДР України. Він (ОСОБА_2) вказав, що правил дорожнього руху не порушував, їде з роботи, втомлений. Неочікувано для нього (ОСОБА_2) працівники поліції почали висловлюватись про те, що він перебуває в нетверезому стані. Почали говорити щось стосовно «Драгеру», але «Драгеру» при них не було, а тому пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» не виявилось можливим. Він (ОСОБА_2) пояснював, що працює кальянщиком, до ранку працював, що вперше в такій ситуації. Спочатку він відмовився, оскільки працівники поліції йому не роз'яснили наслідки відмови. Після того, як він зателефонував знайомому та проконсультувався з приводу цієї ситуації. Дізнавшись, які наслідки можуть настати в разі відмови, він повідомив працівників поліції, що згоден на проходження будь-якого огляду. Однак, працівник поліції - жінка - повідомила йому, що вже пізно, що протокол складений, і вона його не збирається рвати. Свідком цих подій був ОСОБА_6. Після цього він (ОСОБА_2) викликав драйвера.

Допитаний за клопотанням захисника Нєнова Д.І. свідок ОСОБА_6 пояснив, що 1 квітня 2017 року близько 6 години ранку повертався разом з ОСОБА_2 з роботи. Він (ОСОБА_6) працював разом з ОСОБА_2 в ресторані «Гурам». Ресторан працював до того моменту поки були клієнти, того дня, закрили заклад приблизно о 04.30 год. З ОСОБА_2 повертався додому, оскільки їхали в одному напрямку. В районі Верховної Ради України автомобіль зупинили працівники патрульної поліції, перевірили документи. ОСОБА_2 спілкувався з поліціянтами, потім повинні були їхати, але один з працівників поліції почав говорити про те, що ОСОБА_2 перебуває в стані наркотичного сп'яніння. Звідки взялись поняті, йому (свідку) невідомо. Потім ОСОБА_2 почав комусь телефонувати. Працівники поліції повідомили, що вони не мають «Драгера», та почали складати протокол. Свідок вказав, що під час складання працівниками поліції протоколу ОСОБА_2 зателефонував комусь, а потім сказав працівникам поліції, що погоджується пройти огляд, пропонував повезти його до лікарні. Також ОСОБА_2 не погоджувався з протоколом, на що працівник поліції відповіла йому, що їй протокол порвати, чи як. Під час складання протоколу було два свідки, прохожі хлопці, які сіли в патрульний автомобіль, але він (ОСОБА_6) не пам'ятає, чи підписували ці свідки щось, а потім цих свідків працівники патрульної поліції відпустили.

Допитана за клопотанням захисника Нєнова Д.І інспектор патрульної поліції ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду пояснила, що події 1 квітня 2017 року детально не пам'ятає, але під час патрулювання було зупинено по вул. М. Грушевського в м. Києві транспортний засіб «Мерседес» за порушення ПДР України, але за малозначністю діяння постанову не виносили. У водія було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння, але які саме вона не пам'ятає. Спочатку водій сів в їхній автомобіль, погоджуючись їхати до лікаря-нарколога. Згодом щось трапилось та він відмовився від проходження такого огляду. Були залучені два свідки, в присутності яких водій відмовився від проходження огляду, та склали протокол за п. 2.5 ПДР України. Чи притягувався ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то з цього приводу спілкувався напарник. Наскільки пам'ятає, то ОСОБА_2 не притягувався до відповідальності за ст.. 130 КУпАП. За яке саме правопорушення його зупинили, точно не пам'ятає. Свідок також зазначила, що у ОСОБА_2 були ознаки сп'яніння, а саме порушення координації рухів, напарник світив ліхтарем, зіниці очей були розширені та не реагували на світло. Крім того у ОСОБА_2 трусились руки, був надто активним. Вона не пам'ятає, чи пропонував ОСОБА_2 поїхати до медичної установи. Проводили поверхневий огляд ОСОБА_2, а чи оглядали автомобіль, то не пам'ятає. Свідків події зупинив напарник. Вона не пам'ятає, хто запитував у ОСОБА_2, чи він щось вживав. Коли заповнювали протокол, особи свідків встановлювались, а напарник відбирав пояснення. Напарник пояснював свідкам, що відбулося. Зі свідками вона (інспектор поліції) не спілкувалась, а залишалась ОСОБА_2. Останній також з кимось спілкувався по телефону, мабуть з адвокатом, але вони (поліціянти) не могли чекати 3-4 години на адвоката. Не пам'ятає, щоб сам ОСОБА_2 пропонував їхати до лікаря-нарколога. Більш детально події не пам'ятає.

Під час апеляційного розгляду допитаний за клопотанням захисника Нєнова Д.І. свідок ОСОБА_8 пояснив, що його та його товариша, з яким він зараз не спілкується, запросили бути понятими для огляду водія на стан алкогольного сп'яніння. Чи відмовився ОСОБА_2, якого він не знав, від «Драгера», не пам'ятає, хоча розмова про те, що треба привезти «Драгер», була, але не привезли. Також пригадує, що працівники перевіряли автомобіль ОСОБА_2 Що саме ще пропонували працівники поліції ОСОБА_2, він не пам'ятає, оскільки він багато чого не бачив та не чув, так як відходив від місця події. На його думку, поведінка ОСОБА_2 була адекватною, він щось говорив, що не потравляв в такі ситуації. Працівники поліції ОСОБА_2 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп'яніння не роз'яснювали. Було таке, що працівники поліції, світили ліхтарем водію в очі. Він не пам'ятає, чи пропонували працівники поліції проїхати ОСОБА_2 до медичної установи. На запитання поліцейських ОСОБА_2 заперечував вживання алкоголю та наркотичних речовин. ОСОБА_9, після якихось слів поліцейського, комусь зателефонував, після чого сказав про те, що погоджується їхати до медзакладу. Спочатку ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду, а потім погодився.

При цьому свідок вказав, що він підписав протокол та пояснення, однак, враховуючи, що всі події відбувалися дуже рано, він не читав, що підписував, вважаючи, що там зафіксовані всі обставини, які відбувалися.

При наданні свідку письмових пояснень, які наявні у матеріалах справи (ас. 2), свідок вказав, що підпис його. Зі слів працівників поліції йшла мова, що водій перебуває в стані алкогольного сп'яніння, при тому, що у ОСОБА_2 запитували, чи вживав він алкогольного та наркотичні засоби.

З наявних у справі пояснень свідків не вбачається, від огляду на стан якого сп'яніння (алкогольного чи наркотичного) відмовився ОСОБА_2, а з пояснень як ОСОБА_2, так і свідка ОСОБА_8 слідує, що спочатку мова йшла про наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння, а потім - наркотичного.

Однак, законом встановлений різний порядок проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 апеляційним судом було направлено запит до Управління патрульної поліції в м. Києві про надання відеозапису подій, зафіксованих на відеореєстраторі інспекторів патрульної поліції. На диску вбачається папка із назвою «0253».

З папки «0253», на якій містяться 4 відео-файли, вбачається:

Перший відео-файл розпочинається о 05:44:23 та закінчується о 06:05:57, з якого вбачається, що зупинений транспортний засіб «Мерседес». Працівник поліції вказує, що причиною зупинки слугувало те, що водієм здійснено маневр по зустрічній смузі руху, виїзд на перехрестя без увімкненого поворотника ліворуч. Працівник поліції зазначає, щоб вони відійшли з проїжджої частини, бо не видно обличчя ОСОБА_2 Всі відходять з дороги. Працівник поліції зауважує, що зіниці очей ОСОБА_2 не реагують на світло, а тому, можливо, він перебуває в стані сп'яніння. Інший працівник поліції говорить ОСОБА_2 про те, що треба поїхати в лікарню «Соціотерапія», де пройти огляд, здавши аналізи, на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння. Працівник поліції запитує, чи погоджується ОСОБА_2, пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння. ОСОБА_2 відмовляється та пояснює, що він працює кальянщиком. ОСОБА_2 стверджує про те, що він нічого не вживав та не збирається це доводити. Працівник поліції повідомляє, якщо ОСОБА_2 відмовиться від проходження огляду, автомобіль забере евакуатор, оскільки він припаркувався в недозволеному місці, або потрібно викликати драйвера. ОСОБА_2 говорить, що не хоче втрачати цей вечір. Працівник поліції зазначає, що потрібно чекати аналізи через три доби. ОСОБА_2 говорить, що він не може вирішувати питання, перебуваючи під дощем. Працівники поліції знову пропонують драйвера. ОСОБА_2 просить поліціянтів, щоб останні його відпустили. Працівник поліції наполягає на тому, що потрібно здати аналізи зараз, а друзі нехай викликають таксі і їдуть за ними. ОСОБА_2 вказує, що не знає, що робити в такій ситуації. Після вказаних слів працівник поліції, трохи відвернувшись від камери, вказує, що це джек-пот. Далі працівники поліції здійснюють огляд бардачка автомобіля, а потім - поверхневий огляд ОСОБА_2, після чого ОСОБА_2 сідає в патрульний автомобіль. Через деякий час ОСОБА_2 виходить з автомобіля та запитує поліцейських, чи може він нікуди не їхати, на що поліцейські говорить, що це означає відмова, на що ОСОБА_2 запитує, чи може він пройти експрес-тест. Інспектор поліції відповідає ОСОБА_2, що в нього не алкогольне сп'яніння. Працівник поліції звертається до ОСОБА_2 та зазначає, щоб він пройшов процедуру, ОСОБА_2 працівникам поліції відповідає, що з ними (поліцейськими) нікуди не поїде, але від тесту не відмовляється.

Другий відео-файл розпочинається о 06:08:41 та закінчується о 06:13:58, з якого вбачається, що працівник поліції повідомляє свідкам, що у водія зіниці очей не реагують на світло, від проходження медичного огляду водій відмовляється. Працівник поліції встановлює особисті дані ОСОБА_2 На запитання працівника поліції, чи притягувався ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній відповідає, що ні до якої відповідальності не притягувався. На прохання працівника поліції ОСОБА_2 передає працівнику поліції водійське посвідчення. Перевіряються дані по ОСОБА_2 по базі даних поліції.

Третій відео-файл розпочинається о 06:24:19 та закінчується о 06:26:02, з якого вбачається, що ОСОБА_2 знову наголошує працівникам поліції, що готовий пройти тест, але працівник поліції зазначає, що він (ОСОБА_2) уже відмовився, а тому нехай набере юристів та скаже, що «поїзд поїхав». З відео вбачається, що ОСОБА_2 комусь телефонує, по закінченню телефонної розмови зазначає про те, що він хоче пройти медичний огляд.

Четвертий відео-файл розпочинається о 06:29:04 та закінчується о 06:34:14, на якому працівник поліції говорить, що вона вже почала складати протокол і викинути його не може, кожен повинен відповідати за свої вчинки. ОСОБА_2 вказав про те, що це - перший випадок у нього, він не погоджується з протоколом та відмовляється його підписувати.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що жодних правових роз'яснень наслідків відмови від проходження медичного огляду інспектор поліції йому не роз'яснював, крім того, що автомобіль буде забраний евакуатором, підтверджується поясненнями свідка та відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції.

Крім цього, із відеозаписів працівників поліції встановлено, що після того, як інспектор поліції почав складати протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 погодився пройти медичний огляд.

Частиною 2 ст. 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, у справі відсутні беззаперечні докази того, що у присутності двох свідків ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених у протоколі серії БР № 132695 від 1 квітня 2017 року.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва