Справа № 351/1719/17
Провадження № 33/779/16/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Собко В.М. В. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає у АДРЕСА_1, що не працює,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді встановлено, що «Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 серпня 2017 року серії БР № 030698, ОСОБА_2 19 серпня 2017 року близько 21:20 год. у с. Іллінці Снятинського р-ну керував автомобілем Опель-Астра з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя. ОСОБА_2 в присутності двох свідків, у протоколі дав письмові пояснення, що випив 0,5 л. пива, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, з протоколом згідний. Суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати його та закрити провадження у справі. Обґрунтовує свої доводи тим, що вважає обставини, встановлені в протоколі недоведеними, а протокол незаконним, складеним з порушенням чинних норм. Посилається на зміст ст. ст. 251, 256 КУпАП. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення затверджений додатком 2 до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення…» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року. Вказує, що в протоколі повинно бути зазначено суть правопорушення з обов'язковим посиланням на пункт Правил дорожнього руху. Зазначає, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Вважає, що поліцейський, посилаючись в протоколі на п. 2.5 Правил дорожнього руху, допустив порушення, оскільки даний пункт не встановлює порядку проведення огляду на стан сп'яніння в розумінні ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пояснює тим, що в п. 2.5 Правил дорожнього руху вказано, що водій повинен пройти огляд на вимогу працівника міліції, якого юридично не існує з 01 січня 2017 року. Підсумовує, що враховуючи невідповідність Правил дорожнього руху нормативно-правовим актам, які регулюють діяльність поліції, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення саме за відмову водія пройти огляд на вимогу працівника міліції, склад адміністративного правопорушення в діях водія виключений. Зазначає, що порушення порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення є безумовною підставою для звільнення особи від відповідальної. Вказує, що обставини, викладені у протоколі не відповідають дійсним обставинам, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду, а лише вимагав дотримуватися порядку, визначеного законом. Посилається на те, що необґрунтованою була вимога проходити огляд на стан сп'яніння саме в м. Коломия з погрозою помітити його автомобіль на штрафний майданчик.

Подав доповнення до апеляційної скарги, де вказує на порушення порядку проведення огляду водія з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. Також вважає, що порушення порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення є безумовною підставою для звільнення особи від відповідальності. Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, а лише вимагав дотримуватися порядку, визначеного законом. Посилається на те, що поліцейські відмовилися розглядати його законні вимоги та повідомили йому, що відповідних засобів у них немає. Аналогічно як в апеляційній скарзі зазначає, що необґрунтованою була вимога проходити огляд на стан сп'яніння саме в м. Коломия з погрозою помістити його автомобіль на штрафний майданчик, внаслідок чого усі його подальші дії були здійснені під тиском. Вказує, що після складення протоколу він не був відсторонений від керування автомобілем, а транспортний засіб не було передано іншій особі для керування, як цього вимагає ч. 7 ст. 266 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, захисник ОСОБА_3, якому роз'яснені права, передбачені ст. 271 КК України. Повідомили, що жодних заяв та клопотань поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, на адресу електронної пошти суду не надсилали.

В судовому засіданні апеляційного суду заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_4, яке задоволено.

В судове засідання апеляційного суду з'явився свідок ОСОБА_4, якій роз'яснені права, передбачені ст. 272 КУпАП.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, доводи захисника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову судді місцевого суду - скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 283 КУпАП закріплено, що постанова судді у даному випадку повинна містити, крім іншого, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом у повній мірі дотримано не було.

Із змісту постанови судді, винесеної за результатами розгляду справи, слідує, що суддею суду першої інстанції в порушення вказаних вище вимог закону не з'ясовано обставин, які мають значення для правильного розгляду справи, зокрема, щодо події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, відповідно, не відображено їх у постанові.

Постанова судді не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, а лише встановлено, що конкретно вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суддя не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі обвинувачення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апелянту ставилось у вину порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, при кваліфікації дій ОСОБА_2 суддя суду першої інстанції, вийшов за межі обвинувачення та дійшов висновку про наявність в його діях ще й інших можливих складів адміністративного правопорушення, що містяться в ч. 1 ст. 130 КУпАП, які утворюють як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Встановлення інших обставин, які не ставилися в вину особі згідно з протоколом, порушує право на захист.

З урахуванням викладеного, керуючись ч.ч. 7,8 ст. 294 КУпАП, вважаю за необхідне скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, після дослідження в повному обсязі матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

З'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 19 серпня 2017 року серії БР № 030698 (а.с. 1) вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачується у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин: «ОСОБА_219 серпня 2017 року близько 21 год. 20 хв. у с. Іллінці керував автомобілем Опель-Астра з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на факт вживання алкоголю відмовився (ухилився) в присутності двох свідків».

В графі для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 власноруч зазначив: «керував автомобілем, перед тим випив 0,5 л пива, в лікарню для проходження медичного освідчення їхати відмовляюся, бо нема потреби, з протоколом згідний, більше такого не повториться».

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським ГРПП Снятинського ВП старшим сержантом поліції Павлюк В.Б.

При складенні протоколу ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 2,3), вони 19 серпня 2017 року о 21 год. 20 хв. була запрошені працівниками поліції в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_2 Водій у їх присутності відмовився пройти медичне освідчення на факт вживання алкоголю, що вони посвідчили своїми підписами у протоколі.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків немає, пояснення засвідчені їхніми власноручними підписами. Вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку. Відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тричі викликалися в судове засідання, однак не з'явилися, про причини неявки не повідомляли. За таких обставин, оскільки вказана обставина не перешкоджає прийняттю рішення по суті апеляційної скарги, вважаю при прийнятті рішення по суті за можливе обмежитись дослідженням змісту їх письмових пояснень.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги постановою апеляційного суду від 19 грудня 2017 року витребувано з Снятинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які причетні до складання протоколу про адміністративне правопорушення від 19 серпня 2017 року серії БР № 030698, а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини. Після надсилання 26 грудня 2017 року та 03 січня 2018 року нагадувань про виконання вказаного судового рішення, постанова апеляційного суду про витребування доказів не виконана, про причини її невиконання не повідомлено, що розцінюється апеляційним судом як відсутність витребуваних доказів.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що їхала в той день разом з ОСОБА_2, з яким перебуває у дружніх стосунках, з м. Чернівці. Дорогою вони зупинилися, щоб пообідати в кафе, після чого поїхали далі. Коли їх зупинили працівники поліції, сказали, що вони тікали. Вона залишилася в машині, а ОСОБА_2 забрали.

Так, згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

За приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Твердження апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що саме на вимогу працівника міліції, а не поліцейського водій зобов'язаний пройти такий огляд, є помилковим.

Так, загальновідомо, що на час вчинення адміністративного правопорушення завдання з забезпечення публічної безпеки і порядку та охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави виконували працівники поліції.

Закон України «Про Національну поліцію» набрав чинності 07 листопада 2015 року.

При цьому Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», яким внесено зміни в тому числі і до КУпАП, набрав чинності 28 грудня 2015 року.

У п. 5 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» міститься положення щодо визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про міліцію». При цьому законодавець не передбачив жодних застережень стосовно допустимості дії окремих положень цього Закону в період до приведення інших нормативних актів у відповідність із ним.

Разом з тим, системний аналіз наведених законів свідчить, що як органи внутрішніх справ, так і органи Національної поліції, належать до органів виконавчої влади, головною функцією яких є служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Враховуючи викладене, з огляду на загальні засади правонаступництва, однорідну специфіку та характер процесуальної діяльності органів державної виконавчої влади, до яких належать органи внутрішніх справ (до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію»), так і органи Національної поліції, вважаю, що органи Національної поліції мали право реалізовувати свої повноваження в законодавчо визначених межах, тому посилання в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 не міг порушити вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху є необґрунтованими.

В той же час, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду доводи ОСОБА_2 про порушення встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Так, оскільки у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме, як зазначено у протоколі, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя, працівник поліції мав право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

За приписами ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як визначено п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку), огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

З наведеного випливає, що для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Як стверджує апелянт ОСОБА_2 будь-яких пропозицій від працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів не надходило, відповідно від таких він не відмовлявся.

Такі доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1), зазначено, що він від проходження медичного огляду на факт вживання алкоголю відмовився (ухилився). Протокол не містить даних, які б підтверджували факт пропозиції працівником поліції пройти ОСОБА_2 огляд на стан сп'яніння на місці зупинки.

Аналіз письмових пояснень свідків також свідчить, що водій ОСОБА_2 у їх присутності відмовився пройти медичне освідчення на факт вживання алкоголю. Аналогічно, ці пояснення не місять даних, які б підтверджували, що працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки, від якого б він відмовився, що і було б підставою для проходження такого огляду в медичному закладі.

Будь-які докази, які б беззаперечно вказували на те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я після отримання відмови на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, в матеріалах справи відсутні.

Так, відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Таким чином, приходжу до висновку про те, що ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу поліцейським не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, як передбачено п. п. 6, 7 Розділу 1 Інструкції та п. 3 Порядку, так і ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 8 розділу 1 Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп'яніння учасників цієї пригоди є обов'язковим у закладі охорони здоров'я.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять таких даних, які б свідчили про обов'язкове проведення огляду на стан сп'яніння виключно у закладі охорони здоров'я.

Таким чином, вимога працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння безпосередньо в закладі охорони здоров'я, без пропонування особі пройти огляд на місці зупинки, є порушенням процедури огляду на стан сп'яніння та приписів п. п. 6, 7 розділу 1 Інструкції, п. 3 Порядку і ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

ОСОБА_2 вважає, що необґрунтованою була вимога проходити огляд на стан сп'яніння саме в м. Коломия.

Однак, визначення закладу охорони здоров'я, куди водій направляється для проходження медичного огляду з метою виявлення стану з сп'яніння, належить до дискреційних повноважень поліцейських, відповідно до вимог закону це найближчий заклад охорони здоров'я.

Так, відстань з с. Іллінці Снятинського р-ну до м. Снятин близько 26 км, відстань з с. Іллінці Снятинського р-ну до м. Косів 24 км, а відстань з с. Іллінці Снятинського р-ну до м. Коломия 23 км. Ця інформація є загальнодоступною і не потребує доведення, до неї вільний доступ в мережі Інтернет.

Відповідно, у разі дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, а саме направлення особи в медичний заклад після отримання відмови на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з результатами огляду, їх пропозиція пройти огляд на стан сп'яніння саме в м. Коломия була б правомірною.

Доводи апелянта про погрозу працівниками поліції помістити його автомобіль на штрафний майданчик не впливають на висновок про наявність або відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так само, обставини того, чи був ОСОБА_2 відсторонений від керування автомобілем та чи був його транспортний засіб переданий іншій особі для керування, не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт відмови ОСОБА_2 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому доходжу висновку, про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло