АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 33/796/250/2018 Суддя 1 інстанції - Бандура І.С.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст..- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року, щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.08.2017 серії БД № 105316 вбачається, що ОСОБА_4 20.05.2017 приблизно о 15 год. 16 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, по вул. Берковецькій, 6 в м. Києві, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_1, чим здійснив зіткнення, внаслідок дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_4 порушив п. 2.3 "Б", 12.3 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 притягнути до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що при розгляді судових справ №759/8178/17 та 759/12338/17 Святошинським районним судом м. Києва було встановлено, що 20 травня 2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 вказує на те, що суд першої інстанції при розгляді справи відносно ОСОБА_4 повинен бути врахувати обставини ДТП, встановлені при розгляді справи відносно ОСОБА_3 та враховуючи, що ДТП сталась за участю двох автомобілів, повинен був з'ясувати хто з водіїв порушив ПДР України, що потягло за собою виникнення ДТП.

За переконаннями апелянта, логічним здається твердження, що причиною даної ДТП мають бути дії одного з водіїв, оскільки зіткнення сталось за обставин руху двох автомобілів, іншими словами, ДТП не може статись, якщо судом буде встановлено відсутність вини в діях кожного з двох водіїв.

ОСОБА_3 вказує на те, що при розгляді даної судової справи Святошинським районним судом м. Києва було прийнято до уваги схему місця ДТП та характер пошкоджень, які були отримані у даній ДТП обома автомобілями. Так, фотографіями механічних пошкоджень, що були отримані автомобілем «НІССАН» під керуванням ОСОБА_5 підтверджується, що перший контакт (удар) прийшовся у його переднє праве колесо. За рахунок інерційного руху, автомобіль ОСОБА_3 отримав пошкодження (тертя) правої частини кузову майже по всій його довжині, починаючи з переднього правого колеса до правої частини заднього бамперу, а автомобіль «ФОЛЬКСВАГЕН» під керуванням ОСОБА_6 отримав пошкодження у вигляді зриву номерного знаку та траси на передньому бампері.

Апелянт стверджує, що враховуючи взаємне розташування автомобілів, зафіксоване на відповідній схемі ДТП складеної співробітниками поліції, обґрунтованими є висновки суду про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_5 безперешкодно передньою частиною перетнув траєкторію зіткнення, в той час як автомобіль під керуванням ОСОБА_6 лише виїжджав на дорогу. Іншими словами,автомобіль «НІССАН» під керуваннямОСОБА_5 в момент зіткнення вже знаходився майже на середині перетину (перехресті) доріг, що виключав обов'язок ОСОБА_3 дотримуватись вимог п. 16.12. ПДР України, так само як і не надає право водію ОСОБА_4 безперешкодно виїжджати на перехрестя, усвідомлюючи наявність для нього небезпеки для руху.

Також ОСОБА_3 зазначає, що згідно з п.п. 1.4., 1.5. ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків, а тому за вищевказаних обставин, водій ОСОБА_4 перед виїздом на перехрестя повинен був пересвідчитись, що це буде безпечним та уданій ситуації повинен був надати можливість водію ОСОБА_5 закінчити маневр переїзду перехрестя.

Апелянт вважає, що беручи до уваги, що вчинення даної ДТП знаходиться у причинно-наслідковому зв'язку із неправомірними діями одного із водіїв, винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди від 20.05.2017 р. слід визнати ОСОБА_6

ОСОБА_3 вказує на те, що прийняттям неправомірного рішення у справі № 759/12338/17, Святошинським районним судом м. Києва не лише порушені права ОСОБА_5 як потерпілої у ДТП, а й фактично нанесено їй збитки, оскільки наявність оскаржуваного рішення унеможливлює отримання нею страхового відшкодування за полісомобов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Апелянт зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції поклав в його основу експертне дослідження № 2-09/17 та пояснення експерта ОСОБА_7, фактично, зміст оскаржуваного рішення свідчить, що воно «переписано» з вказаного експертного висновку, а судом не вчинялись спроби надати оцінку іншим доказам та обставинам у справі.

На переконання ОСОБА_5, наданий висновок експертного дослідження від 14.09.2017 р., який зроблений вже після прийняття судом рішення у справі № 759/8178/17, за замовленням представника ОСОБА_6 та оплачений його коштами не може вважатись об'єктивним та неупередженим і не повинен був прийматись судом до уваги.

Апелянт звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7, пояснення якого були прийняті до уваги судом першої інстанції не має ніякого процесуального статусу у справі та не є експертом в розумінні вимог КУпАП, а тому судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення покладено документ та пояснення сторонньої особи без жодного процесуального статусу.

Крім цього ОСОБА_3 вказує на те, що необґрунтованими є висновки суду про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний доказом вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як в ньому не зазначено про потерпілого, свідків та інформація в ньому не підтверджується зібраними у справі доказами, оскільки неналежне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення само по собі не може бути підставою для звільнення винної особи від адміністративної відповідальності.

Також апелянт зазначає, що в розпорядженні суду першої інстанції на момент прийняття оскаржуваного рішення був протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_5, з його змісту вбачається, що при оформленні матеріалів даної ДТП свідків та потерпілих не було виявлено/встановлено, тобто, дана обставина не виключає можливості суду розглянути справу про притягнення винної особи до відповідальності.

Крім цього ОСОБА_3 стверджує, що не відповідають дійсності висновки суду про те, що зібрані докази не підтверджують викладені в протоколі обставини ДТП, оскільки рішеннями судів двох інстанцій у справі № 759/8178/17, фотографіями пошкодженого автомобіля ОСОБА_5 достеменно підтверджується факт порушення ПДР України, що мало наслідком ДТП, саме ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_9, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду залишити без змін, ретельно перевіривши матеріали справи в повному обсязі та доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок судді районного суду про відсутність в діях ОСОБА_4 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, про відсутність в діях вказаної особи будь-яких порушень ПДР та причинно-наслідкового зв'язку між діями ОСОБА_4 та дорожньою пригодою є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам подій та підтверджений матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Так, сторонами не заперечується, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, відбулась на території парковки біля магазину «Епіцентр» по вул. Берковецькій, 6 в м. Києві.

На місці пригоди працівниками поліції була складена схема місця ДТП від 20 травня 2016 року (а.с. 6), на якій вказано взаємне положення транспортних засобів учасників ДТП після зіткнення. З такою схемою погодилися учасники цієї пригоди, підписавши її без зауважень.

Водій ОСОБА_3 відразу ж після ДТП працівникам поліції пояснила, що рухаючись по проїзній частині парковки між ТЦ "Lavina" вздовж "Епіцентру" по стрілці в напрямку руху, відчула сильний удар в праву частину машини. Транспортний засіб Фольксваген в'їхав в неї з правої сторони, виїжджаючи з парковочної частини на головну дорогу, де вона вже їхала.

Водій ОСОБА_4 також на місці ДТП пояснив, що виїжджав з парковки, потрапив в сліпу зону із - за іншої машини Тойота Ленд Крузер, внаслідок чого трапилось зіткнення з автомобілем "Нісан" під керуванням ОСОБА_3 ОСОБА_4 вказав, що перед зіткненням він встиг натиснути на гальма, однак, уникнути зіткнення не зміг.

З матеріалів справи встановлено, що проїзд по парковці відбувається згідно організованої схеми руху, а саме, по перпендикулярним дорогам поміж рядами паркомісць. Проїзд по парковці ТЦ регулюється горизонтальною дорожньою розміткою у вигляді непрямих стрілок 1.18 та ліній 1.1 на рівні окремих рядів і її розривів на перетині доріг. Дорожні знаки пріоритету на даній парковці відсутні.

Відсутність знаків пріоритету та горизонтальної дорожньої розмітки 1.13 на парковці свідчать про те, що ніяких головних і другорядних доріг на цій парковці немає. Ділянка ДТП на парковці біля ТЦ " Епіцентр" розташована на перетині рівнозначних доріг.

Наведене вище спростовує версію водія ОСОБА_3 про рух керованим нею транспортним засобом по головній дорозі, про що вказав у висновку експертного автотехнічного дослідження № 2-09/17 і судовий експерт ОСОБА_7, зокрема зробив висновок про те, що відсутність на парковці знаків пріоритету вказують на технічну необгрунтованість версії водія автомобіля " Нісан" ОСОБА_3. І саме в зв'язку з тим, що відомості з версії водія автомобіля "Нісан" ОСОБА_3 є технічно необґрунтованими, вони в подальшому дослідженні експертом не враховувались.

Натомість, версія водія автомобіля "Фольксваген" ОСОБА_4 в частинах руху в умовах обмеженої оглядовості припаркованим автомобілем Тойота, контактування з автомобілем "Нісан", що рухався з лівого боку на фазі, коли водієм ОСОБА_4 були застосовані гальма визнана згідно вищевказаного висновку експерта, технічно обґрунтованою.

Згідно вимог п. 10.11 ПДР України, у разі, коли траекторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Разом з тим, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 105316 вбачається, що ОСОБА_4 інкримінувалось порушення п. п. 2.3 б, 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто порушення, що містяться в 12 розділі ПДР під назвою " Швидкість руху".

А суть правопорушення, що викладена в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 свідчить про не надання ОСОБА_4 під час руху переваги в русі автомобілю під керуванням ОСОБА_3, тобто порушення пункту правил дорожнього руху, що міститься в 10 розділі ПДР України під назвою "Початок руху та зміна його напрямку".

Відтак, у самому протоколі про адміністративне правопорушення особою, уповноваженою на складання такого протоколу, допущена суперечність між викладеною суттю протоколу та пунктом ПДР, порушення якого інкриміноване ОСОБА_4

Згідно з вимогами п.2.3 б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом

транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з вимогами п.12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Згідно з термінологією, наведеною в п.1.10 ПДР, "...небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об'єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку";

"...перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу."

Відповідно до вимог п.12.3 та термінології п.1.10 ПДР, водієві автомобіля VW- Sharan ОСОБА_6, що рухався по дорозі на території парковки ТЦ «Епіцентр», не пізніше моменту об'єктивного виявлення автомобіля Nissan-Almera, який не мав переваги у русі і не надавав дороги автомобілю VW-Sharan, належало застосувати гальмування аж до повної зупинки.

Локалізація отриманих автомобілем Nissan-Almera механічних пошкоджень, свідчить про те, що вони мають ковзний характер без збільшення глибини ушкоджень, що вказує на факт як мінімальної швидкості автомобіля VW-Sharan (і не виключено навіть зупинки автомобіля VW-Sharan на момент контакту) при виїзді в умовах обмеженої оглядовості припаркованим автомобілем Toyota Land-Cruiser та застосуванням гальмування автомобіля VW-Sharan.

Згідно висновків експертного дослідження № 2-09/17 від 14.09.2017 року вбачається, що в одноособових діях водія автомобіля VW-Sharan ОСОБА_6, який рухався з невеликою швидкістю і мав перевагу в русі по відношенню до автомобіля Nissan- Almera (що наближався по рівнозначній дорозі зліва) та встиг застосувати гальмування із зупинкою автомобіля VW-Sharan лише з частковим перекриттям смуги руху автомобіля Nissan-Almera, не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б призвели навіть до виникнення небезпечної ситуації. Отже, виключно одноособовими діями водія автомобіля VW-Sharan ОСОБА_6 безпека дорожнього руху не забезпечувалася.

Згідно наведеного висновку, технічна можливість уникнення ДТП в даному випадку з боку водія автомобіля Nissan-Almera ОСОБА_5, яка не мала переваги в русі, полягала у своєчасному дотриманні нею вимог п.п.1.5, 2.36, 10.11 та 12.1 ПДР, для чого в неї не було перешкод технічного характеру.

Оскільки водій автомобіля Nissan-Almera ОСОБА_5, своєчасно діючи відповідно вимог п.п.1.5, 2.36, 10.11 та 12.1 ПДР, своїми односторонніми діями мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем VW-Sharan і не скористалася нею, то саме даним водієм і була створена спочатку небезпека, яка потім переросла в аварійну дорожню ситуацію.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги наведений висновок експерта, адже він повністю узгоджується з іншими доказами у справі, а саме, показаннями водія ОСОБА_4, даними схеми місця ДТП, яка в тому числі містить опис отриманих обома транспортними засобами механічних пошкоджень, фотографіями з місця ДТП.

Таким чином, суддя районного суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 повно, всебічно та об'єктивно з'ясував всі обставини подій, дав належну оцінку усім зібраним по справі доказам та прийшов до обґрунтованих висновків щодо невинуватості ОСОБА_4 у порушенні ПДР та відсутності в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи ОСОБА_5 про те, що на момент ДТП вона вже знаходилась на перетині доріг, та відповідно мала перевагу в подальшому русі спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема, відповідно до складеної під час оформлення дорожньо - транспортної пригоди схеми місця ДТП, зіткнення між транспортними засобами відбулося на відстані 1.8 м. від початку виїзду на дорогу, по якій рухався автомобіль ОСОБА_3, що є більшою частиною полоси руху ОСОБА_3 та ніяким чином не може вважатись її початком. До того ж, як зазначалось вище характер отриманих автомобілем ОСОБА_5 пошкоджень свідчить про те, що на момент ДТП, автомобіль під керуванням ОСОБА_4 перебував у нерухомому чи близькому до цього стані, що свідчить про те, що ОСОБА_4 застосував всі засоби задля запобігання зіткнення транспортних засобів.

Більш того, пошкодження, зафіксовані на зворотній стороні схеми місця ДТП, вказують на те, що пошкодження транспортного засобу "Нісан" починаються з переднього бамперу справа, переднього правого крила та переднього правого колеса. Наявність саме такого роду пошкоджень також спростовує той факт, що ОСОБА_5 на момент ДТП вже знаходилась на перетині доріг, та відповідно мала перевагу в подальшому русі.

Будь-яких інших доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді судом першої інстанції даної справи про адміністративне правопорушення у скарзі не наведено та додаткових доказів на спростування висновків судді районного суду Апеляційному суду м. Києва не надано, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а постанову судді районного суду - без зміни.

Факт наявності постанови суду щодо ОСОБА_3 про закриття справи про адміністратвине правопорушення щодо неї у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на якій наголошувала апелянт, будь-яким чином не спростовує висновків апеляційного суду у даній справі, оскільки дії при ДТП ОСОБА_3 не можуть бути предметом розгляду у даній справі. І ревізувати на даний час постанову суду щодо ОСОБА_3, у апеляційного суду відсутні повноваження.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І.