АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/49/18 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Асавалюк О.О., з участю правопорушника ОСОБА_2 та його захисника Борисова С.Г., з участю прокурора Сай К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 10 2017 року? -

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного суду -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено у постанові суду, ОСОБА_2, будучи депутатом Харківської міської ради VII скликання, тобто суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, придбав квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої на момент набуття становила 2 932 674, 00 гривень, що перевищує поріг у 50 мінімальних прожиткових мінімумів громадян, встановлених на 01 01 2017 року, та в порушення ч.2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_2 - адвокат Борисов С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суть вказаної апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору стосовно оскаржуваної постанови суду першої інстанції зводиться до наступного.

Апелянт вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що останній не мав технічної можливості подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, оскільки на момент придбання квартири, тобто 24.02.2017 року, ще не був зареєстрований у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб. Також, апелянт підтримує позицію ОСОБА_2 та вказує, що він зобов'язаний звітувати про купівлю вказаної квартири у декларації за 2017 рік, яка має подаватися у 2018 році.

Крім того, адвокатом Борисовим С.Г. було подано клопотання, в якому він просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію рішення районного суду він отримав лише 02 11 2017 року та подав скаргу у десятиденний термін з моменту її отримання, вважаючи, що строк на оскарження пропущений не був, однак скарга була повернута апеляційним судом через відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку. Враховуючи дані обставини, скаргу та клопотання про поновлення строку адвокат повторно подав вже 13 12 2017 року.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст.268 КУпАП, поновлює апелянту строк на апеляційне оскарження постанови суду як пропущений з поважних причин.

Заслухавши доводи правопорушника та його захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав рішення районного суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, районний суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду було вислухано доводи ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та пояснили свою позицію наступним чином.

ОСОБА_2 вказав, що придбав квартиру 24.02.2017 року, а першу декларацію про майновий стан подав лише 14.04.2017, що позбавило його технічної можливості подати відомості про суттєві зміни у майновому стані через власний персональний електронний кабінет у десятиденний термін. Крім того, апелянт зазначив, посилаючись на роз'яснення НАЗК, що ОСОБА_2 має звітувати про придбання вказаної квартири у декларації за 2017 рік, яка подаватиметься у 2018 році, оскільки право власності на квартиру виникло ще до моменту подання першої декларації про майновий стан, з чого випливає, що до моменту подання ОСОБА_2 цієї декларації були відсутні відомості про майновий стан, до яких можна вносити зміни. ОСОБА_2 та його захисник стверджують, що повідомляти про суттєві зміни можливо виключно у період між поданнями відповідних декларації про майновий стан особи.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду зазначила, що вважає рішення районного суду законним та обґрунтованим. Спростовуючи доводи апелянта вказала, що ОСОБА_2, при відсутності можливості подання електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет, повинен був подати відомості про суттєві зміни у майновому стані в письмовому вигляді до Департаменту фінансового контролю та моніторингу способу життя, форма якого міститься у додатках Рішення НАЗК «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора та вважає, що вони повністю спростовують позицію апелянта та правопорушника.

Що стосується доводів апелянта про те, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, оскільки відомості про придбання квартири мають бути відображені у декларації за відповідний період, тобто буде ним відображено у декларації за 2017 рік, то такі є безпідставними, адже вартість вказаної квартири перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, тому він, будучи суб'єктом декларування, був зобов'язаний у десятиденний строк з моменту придбання кварити письмово повідомити про це НАЗК.

За відсутності технічної можливості зробити цю дію у десятиденний строк з моменту придбання квартири, ОСОБА_2 зобов'язаний був це зробити у десятиденний строк з моменту доступу до реєстру, тобто з моменту подачі декларації за 2016 рік.

Враховуючи дані обставини, районний суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому підстав для його скасування за обставин, вказаних в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.

Постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 10 2017 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним за ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн., із стягненням судового збору в сумі 320 грн., - залишити без змін.

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

В порядку ст. 294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило