АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/636/18Суддя 1 інстанції Літвіненко Н. А.
Номер провадження 33/774/120/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

27 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, на постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому вигляді становить 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

При обставинах, зазначених у постанові, водій ОСОБА_3, 29 січня 2018 року о 12 годині 00 хвилин в м. Кривому Розі, по вул. В. Матусевича, біля буд. №37, керував автомобілем марки NISSAN X-TRAIL, д.н.з. НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з цією постановою, захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також захисником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, адвокат ОСОБА_2 посилається на те, що цей строк ОСОБА_3 пропущений з поважної причини, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи та справу розглянуто за його відсутності, тоді як копія постанови судом на його адресу не направлена та про її існування стало відомо лише 26.03.2018 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню через порушення судом вимог матеріального і процесуального права. Зауважує, що висновки суду про відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на предмет алкогольного або наркотичного сп'яніння не відповідаютьобставинам справи, оскільки працівники поліції, всупереч норм діючого законодавства, безпідставно не надали йому направлення на проходження відповідного обстеження у медичному закладі. Також, судом на підтвердження вини ОСОБА_3 необґрунтовано взято до уваги письмові поясненні свідків у справі, текст який працівниками поліції викладено за допомогою комп'ютерної техніки, що викликає сумнів у їх присутності при складанні протоколу та правдивості свідчень. Тоді як суд безпідставно відмовив у клопотанні сторони захисту про їх виклик та допит у судовому засіданні. Окрім того, судом було допущено порушення права ОСОБА_3 на захист через не повідомлення належним чином про розгляд справи та здійснення цього розгляду за відсутності його та його захисника.

В судове засідання суду апеляційної інстанції двічі не з'явилися ОСОБА_3 і його захисник ОСОБА_2, про день і час судового розгляду належним чином повідомлені, що підтверджено довідками про СМС доставку (а.с.41,42).

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 і його захисник ОСОБА_2 не виявили належної зацікавленості у розгляді справи, оскільки вдруге не з'явилися до суду, суд апеляційної інстанції, з огляду на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», виходячи з вимог зазначених у ст.294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи видно, що оскаржувана постанова суду винесена 14 березня 2018 року, а апеляційна скарга і клопотання про поновлення пропущеного строку захисником ОСОБА_2 подані 26 березня 2018р. (а.с.29-31).

У відповідності з вимогами закону останнім днем подачі апеляційної скарги було 24 березня 2018 року, що припадає на суботу, тобто на неробочий день, то у такому випадку, останнім днем подачі апеляційної скарги вважається наступний за ним робочий день, яким є понеділок 26 березня 2018 року, тобто апеляційна скарга подана захисником з додержанням вимог ст.ст.289, 294 КУпАП, тому клопотання захисника про поновлення пропущеного строку не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Обставини вчинення ОСОБА_3адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 424602 від 29.01.2018 р. який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП, згідно якому 29 січня 2018 року о 12 годині 00 хвилин в м. Кривому Розі, по вул. В. Матусевича, біля буд. №37, водій ОСОБА_3 керував автомобілем марки NISSAN X-TRAIL, д.н.з. НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «ДРАГЕР» та проходження такого огляду в медичному закладі, відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.1).

Наведені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили відмову водія ОСОБА_3від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «ДРАГЕР» та у медичному закладі (а.с.2, 3), а також рапортом інспектора 2 роти 1 батальйону УПП в м. Кривому Розі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_7, згідно якому 29 січня 2018 року близько 11.30 год. при патрулюванні було отримано повідомлення про те, що до магазину «Делві» під'їхав автомобіль марки NISSAN X-TRAIL, д.н.з. НОМЕР_2, водій якого перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Через деякий час вказаний автомобіль було зупинено та виявлено, що водій ОСОБА_3 дійсно має ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, який у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «ДРАГЕР» та в медичному закладі, у зв'язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.4).

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3у вчиненні адміністративного правопорушення також підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, який містить фіксацію обставин зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_3та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, у зв'язку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку (а.с.6).

Вказаний відеозапис також спростовує доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 з приводу того, що працівники поліції, всупереч норм діючого законодавства, не надали ОСОБА_3 направлення для проходження обстеження в медичному закладі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції переглянув відеозапис з боді-камери поліцейських та встановив, що доводи захисника суперечать обставинам справи, оскільки з відеозапису вбачається, що після зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 він погодився пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, на патрульному автомобілі водія повезли до медичного закладу, однак через деякий час, а саме о 12.23 год., ОСОБА_3 відмовився слідувати до лікарні і попросив поліцейських повернутися на місце зупинки його автомобілю, зазначивши, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп'яніння, як за допомогою спеціального приладу, так і в медичному закладі та згоден зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він обізнаний в цьому питанні, окрім того, з відеозапису також видно, що під час слідування до медичного закладу поліцейський складав направлення на огляд водія ОСОБА_3 у закладі охорони здоров'я, отже дії інспекторів в повній мірі відповідали вимогам Закону України «Про Національну поліцію».

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що патрульні поліцейські незаконно не видали водію ОСОБА_3 письмове направлення на проходження огляду з наведених вище підстав, є надуманими.

Так, відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Тобто, направлення для огляду водія на стан сп'яніння додається до протоколу виключно у разі згоди водія на його проходження. В цьому ж випадку ОСОБА_3 категорично відмовився від проходження огляду, відтак направлення на огляд яке складалося поліцейським не додавалося до протоколу.

Доводи захисника про те, що, суд необґрунтовано взяв до уваги письмові поясненні свідків у справі, оскільки текст викладено за допомогою комп'ютерної техніки, що викликає сумнів у їх присутності при складанні протоколу та правдивості свідчень, що суд безпідставно відмовив у клопотанні сторони захисту про виклик та допит цих свідків у судовому засіданні, спростовуються відеозаписом з боді-камери поліцейських, переглянутим судом апеляційної інстанції, з якого видно, що ОСОБА_3 в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на законну вимогу поліцейського, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи захисника про порушення судом права ОСОБА_3 на захист через не повідомлення його належним чином про розгляд справи та здійснення цього розгляду за відсутності його та його захисника, є необґрунтованими.

Так, з матеріалів справи видно, що судовий розгляд неодноразово призначався до розгляду та відкладався: за клопотанням захисника у зв'язку із з поданням ОСОБА_3 скарги до УПП на неправомірні дії працівника патрульної поліції ОСОБА_7 (а.с.17) та перебуванні захисника на стаціонарному лікуванні (а.с.22, 25), дії ОСОБА_3 та його захисника, адвоката ОСОБА_2 щодо неявки в судове засідання для розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_3, суд розцінив, як затягування строків розгляду справи та способом уникнення адміністративної відповідальності, та за таких обставин, з метою забезпечення розумних строків розгляду справи прийняв рішення про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_2, що не суперечить вимогам закону, оскільки, з урахуванням їх належного повідомлення, їх неявка не перешкоджала розгляду справи.

Окрім того, суд першої інстанції взяв до уваги і те, що ОСОБА_3 не виявив належної зацікавленості у розгляді справи, оскільки, будучи належним чином повідомленим про дату і місце розгляду справи, що підтверджено довідками про отримання ним СМС- повідомлення, копіями повісток про виклик до суду переданих захиснику для вручення ОСОБА_3 (а.с.9, 10, 21, 24), розписками захисника про повідомлення часу розгляду справи (а.с.16, 20, 23), виходячи з вимог зазначених у ст.277, 279 КУпАП, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника ОСОБА_2, що не суперечить вимогам закону та узгоджується із правовою позицією яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України».

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_3 вбачається порушення Правил дорожнього руху України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п.2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_3 та інших обставин справи.

У контексті вищенаведеного, суд приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника, у зв'язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, як необґрунтовану.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому вигляді становить 10200,00 грн. з позбавлянням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко