АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/903/18 Справа № 185/4905/18 Головуючий у 1 й інстанції - Тимченко С. О. Доповідач - Джерелейко О.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 03 червня 2018 року о 23 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ГАЗ 2403», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на трасі МО4, 263 км Павлоградського району Дніпропетровської області з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці), де після зупинки працівником патрульної поліції відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для її оскарження, а постанову скасувати як незаконну і прийняту з грубим порушенням вимог чинного законодавства, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у адміністративній справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилається на те, що 26 червня 2018 року він випадково потрапив до суду, де не було оголошено про розгляд справи, надав пояснення по цьому правопорушенню, однак вважав цю розмову не як судовий розгляд, а як співбесіду та намагання судді пояснити обставини справи, тому і не здогадувався, що цього ж дня суд виніс судове рішення, отже повний текст постанови йому було вручено лише 27 червня 2018 року, у зв'язку з чим, ним пропущено строк на подачу апеляційної скарги на судове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд розглянув справу одноособово, без належного з'ясування обставин справи, що мають значення для вирішення питання щодо його вини, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки надані докази є недостатніми та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, крім того, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Також суд не врахував вимоги, передбачені ч. 2 ст. 276 КУпАП, про направлення справи за його місцем проживання, а також його клопотання про обов'язкову участь у справі його захисника та про допит свідків, котрі були присутні при вказаній події.

Більш того, дії поліцейського є протиправними, так як його зупинили, не маючи законних підстав, звинуватили у знаходженні за кермом автомобіля у наркотичному стані, а також було безпідставно йому відмовлено у проходження обстеження на місці, при цьому погрожуючи тим, що його необхідно доставити у відділ поліції, а автомобіль поставити на штраф майданчик.

Вважає, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, не тільки порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, до суду апеляційної інстанції не з'явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв'язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв'язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки повний текст рішення суду він отримав 27 червня 2018 року, а апеляційну скаргу подав 09 липня 2018 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.

Твердження ОСОБА_2 щодо допущених порушень під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами провадження, будь-яких клопотань щодо залучення захисника, допиту свідків матеріали провадження не містять, не заявляв таких клопотань ОСОБА_2 і до суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що він вимагав від працівників пройти огляд на місці на виявлення стану сп'яніння не є слушними, оскільки у нього були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння.

Пунктом 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 №1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Вказані положення Інструкції відповідають ст. ст.12,13 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», відповідно до яких встановлення наявності стану наркотичного сп'яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов'язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а медичний огляд проводиться за направленням поліцейських.

Отже, зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У зв'язку із зазначеним доводи ОСОБА_2 щодо незаконних вимог поліцейського про проходження огляду в закладі охорони здоров'я, а не на місці - є безпідставними.

Також не підтверджується наданими матеріалами те, що у ОСОБА_2 були відсутні ознаки наркотичного сп'яніння, оскільки поясненнями свідків встановлено, що у нього були ознаки наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці) та він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Посилання на докази, які підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП наведені у постанові суду, якими є протокол про адміністративне правопорушення, підписаний ОСОБА_2, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить посилання на п. 2.5 Правил дорожнього руху України, який порушено водієм, та який відмовився від проходження медичного огляду, письмові пояснення двох свідків.

Пояснення ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення щодо проходження самостійно огляду не підтверджуються будь-якими доказами, оскільки будь-яких висновків медичних закладів до матеріалів не долучено.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків постанови суду першої інстанції щодо підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік є безальтернативним щодо водіїв, підстав для його зміни немає.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно із ч.2 ст.276 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, коли правопорушення вчинено водієм, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Тому порушень щодо місця розгляду справи, який проводився Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за місцем вчинення правопорушення, судом не встановлено.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанова судді першої інстанції має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_2 строк для подання апеляційної скарги на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко