Справа № 467/239/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 273907 від 25.02.2018 року вбачається, що 25 лютого 2018 року о 17 год.20 хв. по вул. Шевченка в смт. Арбузинка Миколаївської області ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

Огляд на стан спяніння у встановленому порядку проводився в Арбузинській ЦРЛ.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав частково та пояснив суду, що точної дати не памятає, на вул. Шевченка в смт. Арбузинка Миколаївської області його зупинили працівники поліції і запитали чи вживав він алкогольні напої. Він їм повідомив про те, що випив декілька ковтків вина під час причастя, оскільки є віруючою людиною. Однак працівники поліції вказали на необхідність пройти огляд на стан спяніння в Арбузинській ЦРЛ. Пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» вони не пропонували. Коли приїхали до лікарні, то черговий лікар і медична сестра надали йому прилад, в який попросили продути. Він продував його декілька разів, однак прилад не показував результати. Тоді лікар сказала, що в нього немає ознак спяніння і потрібно викликати лікаря-нарколога. Пізніше в нього відібрали кров для аналізу та знову запропонували продути прилад. Приблизно після шостої-сьомої спроби прилад показав 0,3 проміле вмісту алкоголю в крові.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкогольних напоїв, а саме: вина в день огляду на стан спяніння, проте у кількості, яка виключає нездатність керувати транспортним засобом.

Крім того, пояснив суду, що приймав ліки від нежитю та кашлю.

Після розяснення судом права подавати докази та заявляти перед судом клопотання щодо виклику тих чи інших осіб, пояснення яких можуть братися до уваги як докази у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 будь-яких клопотань перед судом не заявляв.

На виконання запиту Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2017 року головний лікар Арбузинської ЦРЛ направив на адресу суду:

- копію свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки від 22 грудня 2018 року;

- сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 30 березня 2015 року;

- акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 8 від 25 лютого 2018 року;

- результат токсикологічного дослідження № 1418 від 06 березня 2018 року та копію посвідчення про проходження підвищення кваліфікації до диплому на імя ОСОБА_2

Також на виконання вимог вказаного вище запиту суду заступником начальника Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області на адресу Арбузинського районного суду Миколаївської області було направлено відповідь про відсутність на балансі Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області спеціальних технічних засобів про проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В свою чергу суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали провадження у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до слідуючих висновків.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі наказ № 1452/735).

Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до норм даної Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов спеціальну підготовку (тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством).

У разі відмови водія від огляду з використанням спеціального технічного засобу поліцейський повинен залучити двох свідків, які можуть засвідчити факт відмови водія від проходження огляду, при цьому вони мають засвідчити та у них відбираються письмові пояснення з викладенням обставин того: в який спосіб водію пропонується пройти огляд; які є підстави в поліцейського для проведення огляду; з яких причин водій відмовився від огляду; в котрій годині йому було запропоновано та коли водій відмовився.

Крім того, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоровя і відповідають установленим МОЗ вимогам (п. 6 Порядку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, порядок вчинення дій співробітниками поліції щодо проведення огляду водія на стан спяніння чітко унормовано законодавством: спочатку огляд провожиться на місці зупинки транспортного засобу і лише у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, останній направляється поліцейським до медичного закладу з послідуючим складанням протоколу про адміністративне правопорушення у разі наявності законних на те підстав.

Проте, як встановив суд в ході розгляду справи, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановленого законом порядку щодо проведення огляду на стан спяніння у цьому випадку дотримано не було.

Так, відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 року огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння є : запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ознаки стану алкогольного спяніння, які б давали особі, яка направила його для проходження огляду до Арбузинської ЦРЛ, не зазначені.

Крім того, цей протокол про адміністративне правопорушення, а також інші, додані до нього докази, не містять відомостей щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, який проводиться поліцейським на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Відсутність вказаних відомостей в протоколі про адміністративне правопорушення чи доданих до нього документів, а також лист заступника начальника Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області від 22.03.2018 року про відсутність на балансі Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області спеціальних технічних засобів для проведення огляду на стан спяніння, в сукупності із поясненнями ОСОБА_3, дають підстави вважати, що проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським саме на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 запропоновано не було, а як наслідок порушено встановлену законом процедуру проведення огляду на стан спяніння, а саме: положення розділу І та ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Тож за таких обставин, ОСОБА_1 було направлено для проведення медичного огляду на стан алкогольного спяніння без дотримання вимог правових норм, які регулюють порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

За правилами п. 22 вказаної вище Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

При цьому суд ураховує положення статті 19 Конституції України, згідно з якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а недодержання такого порядку тягне за собою наслідком визнання недопустимими одержаних у такий спосіб доказів.

Таким чином, суд визнає недопустимим наявний у матеріалах провадження Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 8 від 25.02.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння у день проведення медичного огляду.

Досліджений в судовому засіданні акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 8 від 25 лютого 2018 року, на переконання суду, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» з огляду на таке.

З вказаного акта слідує, що під час огляду ОСОБА_1 черговим лікарем Арбузинської ЦРЛ ОСОБА_2 його поведінка була адекватною, свідомість ясна, у просторі, часі та власній особистості орієнтований, мовна здатність не порушена, рухова сфера не порушена, міміка звичайна, хода без похитувань, тремтіння повік, язика, пальців рук немає, проте є запах алкоголю з порожнини рота.

Під час огляду використовувався спеціальний технічний засіб Алкофор-307, який показав результат 0,40 проміле, а висновок та діагноз за результатами огляду, згідно акта № 8 від 25.02.2018 року, є гостра алкогольна інтоксикація.

З урахуванням того, що 0,2 проміле є допустимою нормою алкоголю, за наявності якої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а також відсутність у ОСОБА_1 інших, окрім запаху алкоголю з порожнини рота, ознак алкогольного спяніння, суд ставить під сумнів висновок та діагноз гостра алкогольна інтоксикація.

При цьому, наявність низького вмісту алкоголю в крові ОСОБА_1 підтверджується результатом токсикологічного дослідження № 1418 від 06.03.2018 року.

Суд враховує, той факт, що ОСОБА_1 під час проведення медичного огляду на стан спяніння повідомив лікарю про вживання ним вина, а також виказував скарги на нежить та кашель.

Ці дані повністю узгоджуються із поясненнями, що надані ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Втім, хоча в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечується факт вживання 25 лютого 2018 року алкоголю та керування ним транспортним засобом в цей день, проте жодних беззаперечних доказів цьому, з урахування недопустимості висновку медичного огляду, суду надано не було.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього документами, тобто доказами.

Разом з тим, досліджені судом докази у цій справі є сумнівним оскільки вони не випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, докази, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є суперечливими, нечіткими та неузгодженими між собою, а тому його вина не доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Будь-яких інших доказів щодо наявності/відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в ході судового розгляду здобуто не було.

За такого, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За правилами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ст.247 цього Кодексу.

Захід забезпечення провадження в справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Посвідчення водія НІА № 117888 від 09.07.2002 року, тимчасово вилучене 25 лютого 2018 року повернути ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Явіца