АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/208/2018 Постанова винесена суддею Бірсою О.В.
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених

ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення: за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; на підставі ст. 36 КУпАП остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 20 липня 2017 року о 19 год. 15 хв., по вул. Русанівська Набережна, 18 в м. Києві, керував автомобілем «Opel Veсtra», державний номерний знак НОМЕР_1, не був уважний, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Dewoo», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 12.1, 2.3(б), 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 20 липня 2017 року о 19 год. 15 хв., по вул. Русанівська Набережна, 18 в м. Києві, керував автомобілем «Opel Veсtra», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушена мова, порушена координація руху), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив

п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року, з огляду на порушення норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати в частині визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свого прохання апелянт зазначає, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи неповно та не об'єктивно, не допитав інспекторів поліції, не витребував і не оглянув відеозаписи події, не викликав і не допитав водія автомобіля «Dewoo», а також свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а відтак не з'ясував дійсних обставин справи.

Вказує, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди він зупинився, вийшов з автомобіля та спілкувався з іншим водієм автомобіля «Dewoo», д.н.з. НОМЕР_2, після чого було викликано співробітників поліції, які після прибуття також з ним спілкувалися, склали схему ДТП і жодних претензій про перебування ним в стані наркотичного сп'яніння не пред'являли. Лише після того як водій автомобіля «Dewoo» поїхав, працівники поліції висловили підозру про перебування ним у стані наркотичного сп'яніння, на що він пояснив, що у зв'язку з короткозорістю вже 15 років користується спеціальними лінзами і від них бувають роздратування та почервоніння очей. Водночас, на пропозицію поліцейського про проходження огляду він погодився, поїхав до медичного закладу, але з'ясувавши, що його автомобіль, який залишився на проїзній частині, може забрати евакуатор, став вимагати від поліцейських повернутися на місце пригоди, щоб його переставити. Після прибуття на місце події, коли він відкотив автомобіль до узбіччя, поліцейські йому заявили, що склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за відмову проходити огляд на стан сп'яніння.

При цьому апелянт стверджує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а під час складання щодо нього протоколу свідки були відсутні.

Звертає увагу, що працівники поліції будь-яких пояснень у нього за даним фактом не відбирали та не роз'яснювали йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП, а після того як поїхали, він побачив, що в копії протоколу в якості свідків вказані ОСОБА_4 і ОСОБА_5, яких на місці події він не бачив.

Крім того, зазначає, що працівники поліції в порушення вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 11 листопада 2015 року (далі Інструкція), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в МЮУ 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

Посилається і на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення час вчинення правопорушення за ст. 124 КУпАП - 13 год. 15 хв., за ч. 1 ст. 130 КУпАП - 15 год. 15 хв., проте у постанові суду вказано, що обидва правопорушення скоєні о 19 год.

15 хв., тобто суд прийняв до уваги неналежні докази.

За таких обставин, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на прохання апелянта та його доводи в суді апеляційної інстанції, висновок судді Дніпровського районного суду м. Києва про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.п. 12.1, 2.3(б), 13.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин викладених у постанові, як такий, що ґрунтується на матеріалах справи, зокрема, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 158855 від 20 липня 2017 року (а.с. 1), схемою місця ДТП (а.с. 3), а також письмовими поясненнями водіїв-учасників ДТП (а.с. 6,7) та не оспорюється ОСОБА_2, не є предметом апеляційного перегляду.

До того ж при розгляді справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Що стосується висновків судді місцевого про доведеність винуватості

ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, зокрема у відмові на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то необхідно зазначити наступне.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, при цьому пунктом 12 розділу 2 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, як це передбачено п. 8 Порядку па п. 6 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 за №1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Між тим, суддя місцевого суду при розгляді справи стосовно ОСОБА_2 дотримання поліцейським зазначених вимог законодавства не перевірив, отже не виконав вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом, а його висновки в постанові про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки не ґрунтуються на належних і допустимих доказах.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість

ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4

В той же час, вказуючи у судовому рішенні, що ОСОБА_2 вину не визнав, суддя належним чином не перевірив його доводів на обґрунтування такої позиції, зокрема щодо недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції, отже твердження апелянта пронеповноту та однобічність з'ясування суддею місцевого суду фактичних обставин правопорушення заслуговують на увагу, а за результатами апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи скарги ОСОБА_2 про те, що висновки судді в постанові про порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України не підтверджуються доказами у справі.

Так, із досліджених матеріалів справи та змісту постанови судді місцевого суду слідує, що докази, на підставі яких прийнято рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, складаються з протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 158856 від 20.07.2017, письмових пояснень свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2. 20 липня 2017 року о 13 год. 15 хв., в м. Києві по вул. Русанівська Набережна, 18, керував автомобілем «Opel Veсtra», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей звужені та не реагують на подразник світло, порушена мова, порушена координація рухів, водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі в присутності двох свідків на стан сп'яніння, чим порушив

п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

Між тим, в протоколі відсутні пояснення ОСОБА_2 з приводу вказаного правопорушення, не дивлячись на те, що складанню цього протоколу передував протокол за ст. 124 КУпАП і ОСОБА_2 надав письмові пояснення щодо обставин ДТП.

Крім того, в своїх поясненнях від 20 липня 2017 року другий учасник ДТП - водій ОСОБА_6 не зазначав про наявність у нього або поліцейських підозр щодо перебування водія ОСОБА_2 в стані сп'яніння (а.с. 7).

За змістом письмових пояснень свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4, викладених фактично на бланках і підписаних ними особисто, 20 липня 2017 року о 14 год. 50 хв., в м. Києві по вул. Русанівська Набережна, 18, у їх присутності водій ОСОБА_2. відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння (а.с.4-5).

Для перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 і встановлення обставин складання щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП судом апеляційної інстанції був допитаний інспектор патрульної поліції ОСОБА_7, який показав, що 20 липня 2017 року, перебуваючи на чергуванні, отримав виклик про дорожньо-транспортну пригоду. Прибувши на місце ДТП та оцінивши обстановку, склав щодо ОСОБА_2, який не оспорював свою винуватість у скоєному, протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, після чого візуально виявив у водія ознаки наркотичного сп'яніння і запропонував ОСОБА_2 в присутності двох свідків пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, від якого той відмовився, отже щодо ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на запит суду надійшла інформація про відсутність відеозаписів із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) поліцейських щодо подій, які відбувалися 20 липня 2017 року під час оформлення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_2, оскільки від дати фіксації події пройшло більше 30 днів (а.с. 51).

Враховуючи, що в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 наполягав на тому, що жодних свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не було, будь-якої пропозиції про проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі в присутності свідків від працівників поліції він не отримував і відповідно не відмовлявся пройти такий огляд, а письмові пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4, як встановлено судом, не містять даних щодо виявлення поліцейським ознак сп'яніння (якого саме і яких ознак) у ОСОБА_2 та не узгоджуються з відомостями, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме в частині того, що ОСОБА_2. відмовився від проходження медичного огляду як у лікаря-нарколога, так і за допомогою приладу «Драгер», судом апеляційної інстанції неодноразово приймалися заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Від свідка ОСОБА_4 на адресу суду надійшов електронний лист, в якому свідок повідомила, що в кінці липня 2017 року вона та її чоловік, проїжджаючи по вул. Русанівська Набережна, були зупинені працівниками поліції, один із яких попросив підписати протокол за відмову водія кудись їхати. При цьому вона бачила, що недалеко стоїть високий чорнявий хлопець, але в їх присутності він не відмовляється їхати в медичний заклад, а вони з чоловіком формально підписали протокол (а.с. 111).

Аналізуючи додаткові письмові пояснення свідка ОСОБА_4., які визнаються судом доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, враховуючи, що за змістом ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, прихожу до висновку, що доводи ОСОБА_2 про те, що він не відмовлявся в присутності свідків від проходження огляду на стан сп'яніння знайшли своє підтвердження, отже слід визнати, що поліцейським не були дотримані вимоги ст. 266 КУпАП та вищенаведених Інструкції і Порядку, а тому й відсутні правові підстави для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Оскільки апеляційним судом встановлено, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не в повному обсязі було виконано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а матеріали провадження не містять допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні зазначеного правопорушення підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі в цій частині,у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2. підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладення на нього остаточного стягнення за правилами ст. 36 КУпАП скасувати.

Закрити провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу зазначеного правопорушення.

Вважати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко