Провадження № 33/824/984/18 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.,

секретар: Ганжа В.В.

за участю:

адвоката ШимкаА.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шимко АндріяОлександровича, який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 12 липня 2018 року о 03 год. 10 хв. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки «Opel», модель «Vectra», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Академіка Туполєва біля будинку № 16 в місті Києві, з наявними ознаками наркотичного сп'яніння, відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Шимко Андрій Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, викликати для надання суду пояснень щодо дійсних обставин справи інспектора Бабенка Я.О., який складав протокол про адміністративне правопорушення. Скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05.10.2018, відносно ОСОБА_4 та прийняти нову постанову, якою справу № 761/28722/18 відносно ОСОБА_4 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з рішенням суду першої інстанції сторона ОСОБА_4 категорично не погоджується, вважає, що справа була розглянута з грубим порушенням основних засад судочинства, а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. Зазначають, що судом під час ухвалення оскаржуваного рішення проігноровано вимогу закону щодо всебічного, повного, об'єктивного безпосереднього дослідження доказів, їх достовірності, а також щодо аналізу взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Також апелянт звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ст. 256 КУпАП, містить суперечності та не відповідає вимогам ч.1 розділу 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зокрема: протокол БД № 231938 містить незаповнені графи; в протокол БД № 231938 вносилися зміни після його підписання; в протоколі БД № 231938 не вказано адреси проживання свідків; прізвища свідків в протоколі та в поясненнях відрізняються; в поясненнях не вказано повної адреси проживання опитаної особи; в поясненнях не вказано ким з посадових осіб опитувались особи.

Окрім того, зазначає, що судом було безпідставно та необґрунтовано відмовлено у клопотанні про виклик інспектора, який складав протокол щодо обвинуваченого.

Заслухавши пояснення адвоката Шимко А.О., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_4 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння.

Підставою для проведення огляду стало те, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння. Між тим, ці висновки судді зроблені на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок неналежної оцінки доказів і погодитись із ними не можливо.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

За змістом цих нормативних документів водій зобов'язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння. Цей огляд проводиться у закладі охорони здоров'я. У випадку проведення такого огляду поліцейські зобов'язані доставити особу до відповідного закладу охорони здоров'я.

Із оглянутого відеозапису із нагрудної камери поліцейської вбачається, що під час з'ясування поліцейськими факту перебування ОСОБА_4 у стані наркотичного сп'яніння, останній не висловлював категорично своєї незгоди на проведення огляду на стан сп'яніння. Однак, працівники поліції, в порушення вимог ст. 266 КУпАП та п.9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не направили та не доставили ОСОБА_4 до найближчого закладу охорони здоров'я, уповноваженого на проведення огляду на встановлення стану наркотичного сп'яніння для проведення відповідного огляду.

Замість цього працівник поліції почав роз'яснювати ОСОБА_4 його право на відмову від проходження огляду, роз'яснюючи те, які негативні наслідки можуть настати за результатами проведення цього огляду та відсутність цих наслідків у випадку відмови від проходження огляду.

Судом звертається увага на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським були внесені недостовірні дані про наявність у ОСОБА_4 ознак наркотичного сп'яніння. Так, із зазначеного відеозапису вбачається те, що у ОСОБА_4 не було тремтіння рук, відсутні будь-які дані про не реагування очей на світло.

Суд вважає, що у наведеній обстановці ОСОБА_4 поводився адекватно, усвідомлено, пояснював причину свого незначного збудження, що відповідає нормальній поведінці особи.

Мотиви, із яких поліцейський дійшов до висновку про наявність у ОСОБА_4 ознак наркотичного сп'яніння із зазначеного відеозапису встановити не можливо. Вказані обставини в їх сукупності вказують на те, що фактично працівники поліції спровокували ОСОБА_4 відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння .

Відповідно до сталої практики Європейського суду із прав людини, висловленої у чисельних рішення Суду («Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Швидка проти України» та інші) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції. Так, у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що підбурювання до вчинення правопорушення буде мати місце, коли працівники поліції з метою встановлення правопорушення, тобто зібрання доказів та подальшого притягнення особи до відповідальності впливають на суб'єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене (зокрема п.55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви»). Притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки, у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп'яніння, ним було вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських, він, із урахуванням зазначеної вище позиції ЄСПЛ, не може бути притягнутий до відповідальності за цією статтею.

При цьому, суд зважає на те, що докази, які були досліджені суддею місцевого суду не можуть бути використані у доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки ті докази, які здобуті внаслідок підбурювання особи до вчинення правопорушення, відповідно до зазначеної вище практики ЄСПЛ, визнаються недопустимими доказами.

За наведених вище обставин постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_4 не може визнаватись законною та обґрунтованою, у зв'язку із чим вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шимко Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 закрити на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко