Провадження № 33/4808/153/18
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та закрити провадження по справі. На думку апелянта, судом першої інстанції неповно, однобічно та необ'єктивно розглянуто справу, без виклику свідків та працівників поліції, без врахування його пояснень, котрі ним подавались до суду та оголошувались в судовому засіданні. Апелянт стверджує, що у постанові суду повністю відсутні міркування суду про причини обрання саме такого заходу та розміру адміністративного стягнення. На думку апелянта, в матеріалах провадження відсутні відомості, які б засвідчили чи давали б підстави дійти висновку, що він керував транспортним засобом.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.09.2018 року о 02.00 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Хоткевича, 83, водій ОСОБА_2, керував транспортним засобом «Ауді А6» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер». Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду не з'явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а саме: ОСОБА_2 шляхом смс-повідомлення, яке 28.11.2018 року доставлено адресату, оскільки матеріали провадження містять заяву (а.с. 5) останнього про його сповіщення за допомогою смс-повідомлення, захисник ОСОБА_3 - телефонограмою.

30.11.2018 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_3 про те, щоб апеляційний перегляд відбувався без його участі, оскільки між ним та ОСОБА_2 розірвано договір про надання правової допомоги.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим до суду апеляційної інстанції не з'явився, та не повідомив про причини своєї неявки. Будь-якого клопотання щодо перенесення слухання по справі на адресу апеляційного суду ОСОБА_2 не направив.

Враховуючи наведене вище вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, що не порушує прав апелянта, передбачених ст. 268 КУпАП, у тому числі й право на захист.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а також обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, тобто фактичних обставин справи, та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Вважаю, що суд першої інстанції прийняв рішення з урахуванням вказаних вище вимог закону.

Згідно норм діючого законодавства, апеляційний перегляд відбувається в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянти акцентують увагу на тому, що судом першої інстанції неповно, однобічно та необ'єктивно розглянуто справу, без виклику свідків та працівників поліції, а також без врахування його пояснень, котрі ним подавались до суду та оголошувались в судовому засіданні, та стверджує, що в матеріалах провадження відсутні відомості, які б засвідчили чи давали б підстави дійти висновку, що він керував транспортним засобом.

Проте, вважаю вказані доводи апелянта безпідставними.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №222056 від 23.09.2018 року, складеного уповноваженою на те особою - інспектором поліції ОСОБА_4, 23.09.2018 року о 02.00 год. в м. Івано-Франківську по вул.Хоткевича, буд. 83, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Тест результату на алкоголь становить 1,79% (проміле), чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України (а.п. 1).

В протоколі містяться анкетні відомості двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчені їх підписами, а також протокол містить підпис працівника поліції та особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

В графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення» » міститься запис - « випив бокал пива» та підпис особи з приміткою «ознайомлений».

До протоколу долучена роздруківка приладу «Драгер» про тестування на алкоголь ОСОБА_2 з результатом тесту - 1,79% (проміле), що засвідчена підписами працівника поліції та особи, щ тестувалась - ОСОБА_2 (а.п. 2).

З акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів вбачається, що в графі «З результати згоден» містить запис «Кучірко Назарій Миронович» та підпис (а.п. 3).

Наведене свідчить, що апелянт погодився як з проведенням огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер» так й з його результатом - 1, 79% (проміле).

Матеріали провадження містять також пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були присутні під час проведення працівниками поліції огляду на стан сп'яніння щодо водія ОСОБА_2, з яких вбачається, що їх було запрошено в якості свідків при складання адміністративного протоколу за ст.. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_2, та в їх присутності вказаний водій погодився, у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стані сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав - 1,79% (проміле) (а.п. 4).

Вказані пояснення свідків повністю узгоджуються з відомостями, що містяться на відеофайлі, долученому до матеріалів провадження та дослідженого під час апеляційного перегляду (а.п. 6), з якого вбачається як за кермом автомобіля перебуває водій ОСОБА_2, двигун автомобіля працює, фари включені. Автомобіль не припаркований, а перебуває на проїзній частин дороги. Вбачається, що на пасажирському сидінні знаходиться одна жінка, та троє жінок перебувають на задньому сидінні автомобіля. Видно, як працівники поліції запрошують двох свідків з метою засвідчити процедуру проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан сп'яніння. Працівники поліції пропонують водієві пройти огляд на місці запинки за допомогою приладу «Драгер» або в наркологічному диспансері. Водій ОСОБА_2 погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». З результатами огляду водій погодився, тому відмовився їхати в лікарню. Після проведення огляду, вбачається, як водія було відсторонено від подальшого керування транспортним засобом.

Крім того, з відеофайлу вбачається те, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом, оскільки саме він, здійснював його паркування в належне місце.

З відеофайлу також вбачається, що водію ОСОБА_2 роз'ясненні права, передбачені як ст. 63 Конституції України, так й ст. 268 КУпАП, а також вбачається, що огляд відбувається за участі двох свідків.

Між тим, матеріали провадження не містять жодних зауважень з боку ОСОБА_2 щодо незаконних дій працівників поліції під час складання ними протоколу про адміністративне правопорушення, так само як й будь-яких інших клопотань, останнього, з цього приводу.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що працівники поліції діяли відповідно до приписів ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП, та огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводився за згодою водія ОСОБА_2 згідно діючого законодавства на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Вважаю, що наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, є належними, допустимими та достовірними.

Враховуючи наведене вище, доводи апелянта в частині того, що в матеріалах провадження відсутні відомості, які б засвідчили чи давали б підстави дійти висновку, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, не є слушними.

Приймаючи рішення про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, виходжу також з того, що з оглянутого відеофайлу встановлено, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився з дотриманням вимог, передбачених ст. 266 КУпАП, так й приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Також вважаю, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» в добровільному порядку ОСОБА_2, свідчить про те, що саме він здійснював функції водія, тобто керував вказаним транспортним засобом, у зв'язку із чим й погодився пройти такий огляд.

Відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Таким чином вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, поза всяким розумним сумнівом підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Окрім цього, вважаю, що обране судом першої інстанції адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції було враховано вимоги ст. 23, 33 КупАП та призначено стягнення в мінімальних межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів апелянта в частині того, що судом першої інстанції неповно, однобічно та необ'єктивно розглянуто справу, без виклику свідків та працівників поліції, без врахування його пояснень, котрі ним подавались до суду та оголошувались в судовому засіданні, то вони є безпідставними, оскільки оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Крім того, зміст відеозапису повно відображає як факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_2, процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння щодо останнього, наявність двох свідків під час огляду, в письмових поясненнях яких викладено саме такі обставини, які вбачаються з відеозапису, тому матеріали провадження містять достатньо доказів для прийняття рішення по справі щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю, що суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх фактичних обставин вказаного адміністративного правопорушення, та прийняв рішення в точній відповідності із законом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги апелянта про необхідність закриття провадження у справі, у зв'язку із чим, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло