Справа № 592/4470/18
Провадження № 3/592/946/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суд м. Суми ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення (про порушення митних правил) , передбачене ч. 1 ст. 472 МК України, щодо:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Демяна Коротченка) АДРЕСА_1, який працює директором товариства з обмеженою відповідальністю Тексім Груп (40031, м. Суми, пр-т Курський, буд 147, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) , паспорт громадянина України серії МА № 557132, виданий 16.10.1998 року Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області, РНОКПП НОМЕР_2, -

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про порушення митних правил № 0274/80500/18 від 22.03.2018 року вбачається, що 13.02.2018 року на митному посту Центральний Сумської митниці ДФС до митного оформлення тканини в режимі імпорт ТОВ Тексім Груп (40031, м. Суми, пр-т Курський, буд. 147) було подано відповідно ст. 260 МК України тимчасову митну декларацію ІМ40ТН від 13.02.2018 року № UA805180/2018/02688. Декларантом, згідно графи 54 митної декларації, виступав ОСОБА_2 . Товари були доставлені у контейнері MSKU8703480 на транспортному засобі ВНЗ179ЕС/ВН9145ХХ. Підставою для проведення митного оформлення слугували рахунок-фактура № 310018-3 від 06.02.2018 року, коносамент № 579489294 від 03.01.2018 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) № НТ5-16 від 05.09.2016 року, Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 17-0619/1 від 15.07.2017 року. Відповідно до визначених ОСОБА_2 кодам товарів згідно УКТЗЕД, було нараховано мито за ставкою 0 % . Під час проведення митного огляду було візуально встановлено три види тканини. Перший вид тканини (всього 204 місця, 5080 кг) , другий вид тканини (всього 150 місць, 4096 кг) , третій вид тканини (всього 2055 місць, 16874 кг) . По кожному виду було відібрано зразки тканини різних кольорів для направлення до митної лабораторії. Перший вид тканини (відібрано 2 зразки сірого та коричневого кольору) тканина візуально без малюнка, з високою щільністю та ворсою (всього 204 місця, 5080 кг) , другий вид тканини (відібрано 2 зразки сірого та білого кольору) тканина тонка, без малюнка, з середньою щільністю та ворсою, має такі ознаки, що тягнеться (всього 150 місць, 4096 кг) , третій вид тканини (відібрано 3 зразки бірюзового, чорного та сірого кольору) тканина візуально без малюнка, тонка різних кольорів (всього 2055 місць, 16874 кг) . 19.03.2018 року Харківським управлінням з питань експертиз та досліджень було направлено до Сумської митниці ДФС висновок № 106 про дослідження проб текстильних матеріалів поданих до митного оформлення ТОВ Тексім Груп (40031, м. Суми, пр-т Курський, буд. 147) на підставі митої декларації ІМ40ТН від 13.02.2018 року № UA805180/2018/02688. На підставі вказаного висновку митним постом Центральний було винесено рішення про визначення коду товару № KT-UA-2018, відповідно до якого змінено опис товарів та коди товарів згідно УКТЗЕД. Таким чином, ОСОБА_2 , виступаючи декларантом ТОВ Тексім Груп , подавши 13.02.2018 року на митному посту Центральний тимчасову митну декларацію ІМ40ТН від 13.02.2018 року № UA805180/2018/02688 на товари, переміщені на територію України у контейнері MSKU8703480 на транспортному засобі ВН3179ЕС/ВН9145ХХ вартістю, згідно рахунку фактури № 310018-3, 36691,8 доларів США (984821 грн. ) не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості про товари (найменування та кількість) , які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 1 ст. 472 МК України (а. с. 2 7) .

Із змісту письмових заперечень представника ОСОБА_2 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 вбачається, що 22.03.2018 року начальником відділу інформаційно-аналітичної роботи та моніторингу управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Сумської митниці ДФС ОСОБА_4 було складено протокол про порушення ОСОБА_2 митних правил № 0274/80500/18, в якому вказується на порушення ОСОБА_2, який працює директором товариства з обмеженою відповідальністю Тексім Груп , митних правил, передбачених ч. 1 ст. 472 МК України. Як зазначається в протоколі, 13.02.2018 року на митному посту Центральний Сумської митниці ДФС до митного оформлення тканини в режимі імпорт ТОВ Тексім Груп (40031, м. Суми, пр-т Курський, буд. 147) було подано відповідно до ст. 260 МК України тимчасову митну декларацію ІМ40ТН від 13.02.2018 року № UA 805180/2018/02688. Декларантом, згідно графи 54 митної декларації виступав ОСОБА_2 Підставою для проведення митного оформлення стали: 1) рахунок-фактура № 310018-3 від 06.02.2018 року; 2) коносамент № 579489294 від 03.01.2018 року; 3) зовнішньоекономічний договір (контракт) № НТ5-16 від 05.09.2016 року; 4) доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 17-0619/1 від 15.07.2017 року. Згідно рахунку-фактурі № 310018-3 товар являє собою: 1. Ткань, состав: 70 % п/з, 20 % шерсть, 10 % прочие волокна (вага нетто 4770,10 кг) . 2. Ткань, состав: 50+ - 2 % п/з, 5 + - 2 % вискоза, 45 + - 2 % нить п/з (вага нетто 3846,10 кг) . 3. Ткань, состав: 50 + - 2 % п/з, 23 + - 2 % вискоза, 27 + - 2 % нить синтетичная (вага нетто 15845 кг) . Як вказується в протоколі, в графах 31 та 33 митної декларації ОСОБА_2 було внесено наступні відомості про товари та їх код згідно УКТЗЕД, по першому товару визначено код 0, ставка мита 0 % , по другому товару визначено код 0, ставка мита 0 % , по третьому товару визначено код 0, ставка мита 0 % . Після проведених експертних досліджень Харківським управлінням з питань експертиз та досліджень зроблено висновок № 106 про дослідження проб текстильних матеріалів поданих до митного оформлення ТОВ Тексім Груп на підставі митної декларації ІМ40ТН від 13.02.2018 року № UA805180/2018/02688 було встановлений інший, а ніж встановлений код УКТЗЕД товарів, відповідно до яких ставка мита за розмитнення тканини становила від 5 % до 8 %. Таким чином, начальник відділу інформаційно-аналітичної роботи та моніторингу управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Сумської митниці ДФС ОСОБА_4 вирішив, що ОСОБА_2 , виступаючи декларантом ТОВ Тексім Груп , подавши 13.02.2018 року на митному посту Центральний тимчасову митну декларацію ІМ40ТН від 13.02.2018 року № UA 805180/2018/02688 на товари переміщені на територію України у контейнері MSKU8703480 на транспортному засобі ВН3179ЕС/ВН9145ХХ вартістю, згідно рахунку фактури № 310018-3, 36691,8 доларів США (984821 грн. ) , нібито не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості про товари (найменування та кількість) , які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Викладені начальником відділу інформаційно-аналітичної роботи та моніторингу управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Сумської митниці ДФС в протоколі висновки є необґрунтованими та не відповідають дійсності з наступних підстав. Згідно з Наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012 року Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій , Положенням про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 450, ТОВ Тексім Груп (м. Суми) 08.02.2018 року було оформлено електронну декларацію № UA805000/2018/900716 в режимі ввезення ІМ 40 EE (попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставляння до митного органу призначення) . Жодних претензій зі сторони контролюючих органів під час перетину кордону та до моменту прибуття на митний пост Центральний Сумської митниці ДФС не було. Під час перевірки вмісту контейнеру, який прибув з товаром, призначеним для ТОВ Тексім Груп , саме товариством було ініційовано проведення фізичного догляду вмісту контейнера та відібрання проб для подальшого експертного дослідження. Водночас, під час фізичного догляду було встановлено наявність товару, який за загальним видом сприймається неозброєним оком як трикотажне полотно, тобто тканина. При цьому, станом на проведення фізичного догляду та відібрання проб для експертного дослідження у декларанта ОСОБА_2 були наявні усі необхідні дані для подання тимчасової декларації. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 260 МК України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобовязання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації. На момент подачі вищезазначеної митної декларації ОСОБА_2 не володів точними відомостями про характеристики товарів, необхідними для заповнення митної декларації у звичайному порядку. Так, згідно вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа , затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 року, код товару згідно з УКТ ЗЕД може зазначатися на вибір декларанта на рівні перших чотирьох знаків у попередній МД для ввезення. Крім того, у відповідності до вимог п. 29 постанови Кабінету Міністрів України № 450 від 21.05.2012 року Питання, повязані із застосуванням митних декларацій , якщо в рамках процедур митного контролю та оформлення товарів, ввезених на митну територію України, за поданою митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа посадовою особою митного органу відбиралися проби (зразки) товарів, за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи декларування таких товарів може бути здійснено з використанням тимчасової митної декларації. Випуск таких товарів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізу, експертиз) може бути здійснений митним органом відповідно до ч. 21 ст. 356 МК України. Згідно вимог ч. 21 ст. 356 МК України за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму, товари, проби (зразки) яких взяті для проведення дослідження (аналізу, експертизи) , випускаються органом доходів і зборів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізів, експертиз) , якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України. 12.02.2018 року ТОВ Тексім Груп на рахунок Сумської митниці ДФС було сплачено 500000 гривень попередньої оплати за митне оформлення, що стало підставою для оформлення Тимчасової декларації № UA805180/2018/002688 від 13.02.2018 року. На даний час відповідно до висновку № 106 від 19.03.2018 року відділом Митного посту Центральний Сумської митниці ДФС було винесено рішення про визначення коду товару від 20.03.2018 року № КТ-UA-2018. Опрацювавши зауваження та отримавши висновок експертної установи, декларантом, в особі ОСОБА_2 , було подано для митного оформлення додаткову декларацію до тимчасової митної декларації в режимі ІМ40ДТ за № UA805180/2018/010391, яка на даний час оформлюється Сумською митницею ДФС. Відповідно до ч. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил № 8 від 03.06.2005 року підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності. Являючись декларантом зазначеного у протоколі про порушення митних правил товару, в силу вимог вищевказаної статті, ОСОБА_2 не вчиняв жодних умисних дій, спрямованих на недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. ОСОБА_2 як декларантом були подані всі документи, передбачені як обовязкові, які були оформлені у встановленому чинним законодавством порядку та містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації товару. Докази, які б вказували на те, що ОСОБА_2 умисно не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, матеріали не містять. У відповідності до ст. 472 МК України недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення це незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Під час декларування товару в тимчасовій митній декларації ІМ40ТН № UA805180/2018/02688 ОСОБА_2 вказав всі характеристики, а саме: наявність, найменування або назва, кількість тощо, тобто, яке порушення під час декларування товару міститься у діях ОСОБА_2 не зрозуміло взагалі. Згідно вимог ч. 4 ст. 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обовязків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян. Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Так, за змістом ст. ст. 458, 487 МК України, а також ст. ст. 2, 9 11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак субєктивної та обєктивної сторони складу правопорушення. Дії ОСОБА_2 кваліфіковані посадовою особою митного органу за ознаками складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Обєктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка полягає в незаявленні за встановленою формою точних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Субєктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів і предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України. Таким чином, обовязковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення. Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків. Отже, ОСОБА_2 мав усвідомлювати характер своєї дії, передбачати її шкідливі наслідки та бажати їх настання. Склад правопорушення є єдиною та головною підставою для юридичної відповідальності. Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів. При цьому положеннями ст. 257 МК України визначений такий перелік відомостей, які вносяться до митної декларації при митному оформленні товарів комерційного призначення. За змістом Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 року, заповнення граф митної декларації, зокрема найменування/опис товару здійснюється у відповідності до товаросупровідної документації. Відповідно до ч. 1 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Відповідно до ст. 266 МК України, декларант зобовязаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів предявити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів. Враховуючи викладене, та, приймаючи до уваги те, що декларування ввезеного на митну територію України товару було здійснено у відповідності до вимог митного законодавства, зокрема ст. ст. 257, 264 МК України, оскільки всі обовязкові ознаки товару були вказані декларантом у митній декларації в повному обсязі та згідно із товаросупровідними документами, що не суперечить вимогам закону, він вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутня ознака обєктивної сторони складу порушення митних правил, передбачених саме ст. 472 МК України. Крім того, аналізуючи вищевикладені обставини декларування ОСОБА_2 ввезеного на митну територію України товару в контексті змісту вищезазначених норм МК України та КУпАП, можна дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 субєктивної ознаки складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки обставини та характер вчинених ОСОБА_2 дій з митного оформлення товару не дозволяють говорити про наявність у нього умислу на недекларування чи невірне/неповне декларування товару. Згідно ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно із ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із відсутністю, в тому числі, складу адміністративного правопорушення. Крім того, визначаючи субєкта відповідальності за вчинення цього порушення митних правил, інспектор виходив із положень ч. 2 ст. 459 та ст. 65 ГК України, відповідно до яких, при вчиненні порушень митних правил підприємствами, субєктами відповідальності є посадові особи цих підприємств до яких відносяться керівники та інші особи підприємств, які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обовязків відповідають за додержання вимог встановлених Митним кодексом України, законами та іншими нормативно правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку. За змістом ст. 14 КУпАП службові особи несуть відповідальність за вчинення дій, які входять до кола їх службових обовязків. Аналізуючи викладене, можливо зробити висновок про те, що службова особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 472 МК України, якщо вона в межах своїх службових обовязків безпосередньо вчиняла дії, передбачені диспозицією цієї статті, або у будь який спосіб сприяла їх вчиненню. Проте надані матеріали не містять кола службових обовязків ОСОБА_2 та посилань, що саме було ним порушено. Згідно вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Відповідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Така позиція збігається з практикою апеляційного суду Одеської області у справі № 521/17295/17 від 04.12.2017 року та апеляційного суду Харківської області у справі № 640/12238/17 від 15.11.2017 року. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. ст. 61, 62 Конституції України покладення адміністративної відповідальності за наявності відповідних сумнівів щодо саме доведеності вини, як субєктивної ознаки правопорушення особи та індивідуального характеру відповідальності призведе до порушення її прав передбачених Конституцією України, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, ст. 527 МК України, він просив провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 472 МК України, закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення (а. с. 54 60) .

В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 надав пояснення, аналогічні викладеним в письмових запереченнях. Він просив закрити провадження у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні головний державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил управління аналізу ризиків та протидії митним порушенням Сумської митниці ДФС ОСОБА_5 просив суд притягнути ОСОБА_2 до передбаченої законом адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, пояснення головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління аналізу ризиків та протидії митним порушенням Сумської митниці ДФС ОСОБА_5, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП.

Адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені МК України та іншими законами.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

У справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя) , що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про закриття провадження у справі.

У разі якщо справа буде закрита, конфісковані товари, транспортні засоби повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові.

Отже, на підставі встановлених обставин, прихожу до наступного висновку.

Оцінюючи додані до протоколу письмові докази, враховуючи показання представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, з точки зору їх логічності, послідовності, достовірності, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що додані до протоколу про порушення митних правил письмові докази не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, оскільки містять відомості, які ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України. А усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту .

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі Іатрідіс проти Греції , заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ) . Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі Антріш проти Франції , від 22.09.1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та Кушоглу проти Болгарії , заява № 48191/99, п. п. 49 62, від 10.05.2007 року) . Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі Спорронг та Льонрот проти Швеції , п. п. 69, 73, Series А № 52) . Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі ОСОБА_4 та інші проти Сполученого Королівства , п. 50, Series А № 98) .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 472 МК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не вчиняв жодних дій (бездіяльності) з недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто не вчиняв жодних дій (бездіяльності) з незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, оскільки в діях ОСОБА_2 не вбачається умислу, направленого на вчинення адміністративного правопорушення (порушення митних правил) , передбаченого ч. 1 ст. 472 МК України, тобто не вбачається умислу, направленого на недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, відтак він не підлягає адміністративній відповідальності, передбаченій ч. 1 ст. 472 МК України.

Отже, провадження відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю, а вилучені речі підлягають поверненню ОСОБА_2 або його представникові ОСОБА_3.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 62, 92, 124, 129 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 204-1, 247, 251, 252, 280, 284, 294 КУпАП; ст. ст. 466, 472, 486, 527 529 МК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 472 МК України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено, ОСОБА_2.

Копію постанови вручити під розписку. У разі якщо копія постанови буде вислана, про це зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається КУпАП та іншими законами України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, представником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 або 32-1 КУпАП.

Суддя І.Г. Бичков