Справа №475/521/18 04.07.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/314/18 Головуючий у місцевому суді: Вадовська А.В.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Про повернення апеляційної скарги

4 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі судді Крамаренко Т.В., вирішуючи питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Параконної А. на постанову судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 6 червня 2018 року, відносно ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 6 червня 2018 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 172-6 КУпАП, та звільнено її від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено що оглядом веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_4, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік лише 3 квітня 2018 року, чим допустила порушення встановленого строку подання вказаної декларації.

Не погоджуючись із постановою судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 6 червня 2018 року, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неналежну оцінку судом всіх доказів, наявних у матеріалах справи та без врахування всіх суттєвих обставин скоєного адміністративного правопорушення, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про визнання ОСОБА_4 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до неї адміністративні стягнення у вигляді штрафу - 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 172-4 - 172-9 КУпАП участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Стаття 250 КУпАП, на яку послався прокурор, викладена в редакції Закону України №221-VII від 18 квітня 2013 року, проте в подальшому повноваження прокурора були змінені Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч.7 ст.23 вказаного закону, прокурор у разі встановлення адміністративного чи кримінального правопорушення зобов'язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження, а статтею 22 цього Закону прокурору надані повноваження тільки при підтриманні державного обвинувачення в суді щодо кримінальних правопорушень. Також статтею 26 Закону України «Про прокуратуру» закріплено повноваження прокурора при здійсненні функції прокуратури наглядати за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян - ці повноваження спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово утримується в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

У відповідності до повноважень прокурора, визначених Законом «Про прокуратуру», були внесені змінив в КУпАП, а саме виключено право прокурора подавати подання, а також право на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення: ст. 290, яка передбачала таке право, - виключено взагалі; ст. 287 КУпАП України, яка передбачає право оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, викладено в наступній редакції: «Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим»; частина друга ст. 294 КУпАП, якою регулюється апеляційний порядок перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, також не передбачено право прокурора на подачу апеляції.

Зі змісту ст. 287, ч.5 ст.7 КУпАП вбачається, що прокурор має право подати апеляційну скаргу на постанову суду тільки у разі, якщо нею застосовано до особи захід примусового характеру, пов'язаний з обмеженням особистої свободи.

Внесені зміни відповідають повноваженням прокурора, які визначені у розділі IV Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

При цьому законодавцем не внесено змін до ст. 250 КУпАП, яка знаходиться не в Главі 24 «Оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення», а в Главі 18 КУпАП України «Основні положення».

З приводу зазначених протиріч до Конституційного Суду України звертався гр-н ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч.2 ст. 294 цього Кодексу.

Ухвалою Конституційного суду України № 49-у/2015 від 8 грудня 2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у даній справі, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою, усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку Верховною радою України, як єдиним органом законодавчої влади в України.

До цього часу неузгодженості в КУпАП законодавчим органом не усунуті.

Виходячи із загальних положень про дію закону у часі та дію спеціального закону по відношенню до загального, приходжу до висновку, що апеляційному суду слід керуватися ст. 287, ч.2 ст. 294 КУпАП України в редакції Закону України «про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, які не передбачають право прокурора на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, якщо нею не застосовано до особи захід примусового характеру, пов'язаний з обмеженням особистої свободи, оскільки ці норми відповідають повноваженням прокурора, визначеним самим Законом «Про прокуратуру», яким не надано прокурору право на апеляційне оскарження постанови у справах про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги, що положення ст. 250 КУпАП викладені з урахуванням повноважень прокурора, які йому надавав попередній Закон «Про прокуратуру», то з прийняттям нового Закону ці повноваження втрачають силу, оскільки діє спеціальний закон, який прийнятий пізніше.

Статтею 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закон «Про прокуратуру» не наділяє прокурора повноваженнями на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (рішення «Щокін проти України»).

З огляду на викладене, вимоги прокурора про розгляд апеляційної скарги, в якій ставиться питання про значне погіршення становища особи, відносно якої прийняте рішення районним судом про закриття справи, не відповідає наведеним вище вимогам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Отже, враховуючи наведене, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Керуючись ч.5 ст.7,ст. 287, ст. 294 КУпАП, Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Параконної А. на постанову судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 6 червня 2018 року, відносно ОСОБА_4, яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та звільнено її від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Т.В. Крамаренко