Справа № 135/254/18
Провадження № 3/135/100/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2018 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ПатраманськийІ.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал з Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №029238 від 25.02.2018 року, що складений начальником СРПП № 3 Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, майором поліції, ОСОБА_2, «25.02.2018 року, в 00 годин, у м. Ладижин по вул. Поштовій водій ОСОБА_1 керував ав-м Мазда 626, д.н.з. АВ 7259ВТ, з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження позачергового медичного огляду на стан алкогольного спяніння гр-н ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та показав суду, що дійсно 24 лютого 2018 року він вживав алкоголь і знаходився у стані алкогольного спяніння, оскільки святкував день народження своєї дружини. Однак ні ввечері 24.02.2018 року, ні о півночі 25.02.2018 року не керував транспортним засобом, адже попросив свого товариша - ОСОБА_3 відвезти їх додому. Після того, як автомобіль було припарковано біля будинку, до них підїхали працівники поліції і запропонували йому пройти медичний огляд. Оскільки він не керував транспортним засобом, то відмовився проходити медичний огляд. У звязку з чим просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 просив провадження у справі закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, пояснивши, що ОСОБА_1 25.02.2018 року від проходження медичного огляду відмовився, вважаючи дану процедуру недоцільною, адже він не заперечує того, що перебував у стані алкогольного спяніння. Однак ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, вважаю, що провадження в цій справі необхідно закрити, з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю із - за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 254, 256 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП видно, що адміністративна відповідальність за цією статтею передбачена за вчинення таких правопорушень: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями вимог законів. Факти викладені в ньому, не відповідають дійсності.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

У ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що 24.01.2018 року у неї було день народження, її чоловік ОСОБА_1 пив шампанське, а тому було прийнято рішення попросити ОСОБА_3 про те, щоб він відвіз їх на їхньому ж автомобілі додому. ОСОБА_3 привіз їх до їхнього ж будинку, що знаходиться по вулиці Поштовій, а сам попрямував до свого будинку. Після того, як вона з чоловіком почала виносити з власного автомобіля до себе додому речі, до них підїхала поліція. Інспектор запропонував надати документи та проїхати до лікарні для проведення медичного огляду, однак вони відмовилися, адже хоча чоловік і знаходився у стані алкогольного спяніння, але автомобілем не керував просто знаходився поряд.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що 24.02.2018 року вони святкували день народження ОСОБА_6. Особисто він не вживав алкогольних напоїв, а тому після закінчення свята ОСОБА_1 попросив його підвезти їх з дружною додому на їхньому ж автомобілі, що він і зробив, орієнтовно о 23.00-23.30 год., та пішов до себе додому.

Із відеозапису, долученого поліцією до матеріалів справи, видно, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1, а транспортний засіб був припаркований біля будинку.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено будь яких матеріалів на підтвердження того, що ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння (чого він сам не заперечує), керував транспортним засобом. Разом з тим, поліцією долучено, як доказ відеозапис, на якому чітко видно, що ОСОБА_1 знаходиться поруч з автомобілем, а не керує ним.

Суддя не приймає до уваги письмові пояснення свідків, надані на імя начальника поліції, оскільки вони не спростовують заперечення ОСОБА_1 і вищенаведені докази.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З аналізу цих міжнародних правових норм видно, що на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені обставини та проаналізувавши суть правопорушення, зазначеного в протоколі, вивчивши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, беручи до уваги покази свідків, приходжу до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 254, 256, 268, 277, 278 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя