Справа № 297/1/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29.03.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2018 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, гр. України, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352,40 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 01 січня 2018 року приблизно о 12-й годині 40 хвилин по вул. Б. Хмельницького в м. Берегове, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Audi A6", державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується проведеним за допомогою технічного засобу «Драгер ARAM-3567» оглядом, під час якого в ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп'яніння - 0,68 %, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Вважає, що висновки суду про доведеність його вини ґрунтуються на припущеннях і недопустимих доказах, факт вчинення ним правопорушення є не доведеним у встановленому законом порядку. Посилається на те, що суд розглянув справу без його участі, при цьому, належним чином, не повідомивши його про її розгляд, чим позбавив його як передбачених ст. 268 КУпАП прав, так і права на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Крім того, вказує на те, що під час розгляду справи суд першої інстанції не з'ясував наявність сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку спеціального технічного засобу, який використовувався інспектором поліції при проведенні його (ОСОБА_1) огляду на стан алкогольного сп'яніння. При цьому, посилається на те, що газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», який використовувався інспектором поліції, не зареєстрований в Україні, що підтверджується наявною в Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення інформацією щодо свідоцтва про державну реєстрацію № 1455/2014 від 29.12.2014, у зв'язку із чим, вказаний засіб не може застосовуватися для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння, і що у свою чергу свідчить про те, що результати проведеного за допомогою цього засобу огляду не можуть братися до уваги. Разом із тим, вказує на те, що інспектор поліції не надав йому другий примірник акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чим порушив вимоги передбачені п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). Посилається й на те, що калібрування газоаналізатору, за допомогою якого проводився його огляд, було проведено востаннє 18.04.2017, що підтверджується протоколом результатів тесту від 01.01.2018, тобто з порушенням встановленого виробником інтервалу технічного обслуговування - кожні 6 місяців, що у свою чергу свідчить про те, що інспектор поліції не мав права застосувати такий газоаналізатор, у зв'язку з чим, протокол результатів тесту від 01.01.2018 є недопустимим доказом. Крім того, вказує і на те, що факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння спростовується і тим, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, а транспортний засіб не затримали. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, - адвоката ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 01 січня 2018 року приблизно о 10-й годині 40 хвилин по вул. Б. Хмельницького в м. Берегове, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Audi A6", державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується проведеним за допомогою технічного засобу «Драгер ARAM-3567» оглядом, під час якого в ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп'яніння - 0,68 %, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи (а. с. 1).

З акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного начальником СРПП № 2 Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області Пальок М. М. за допомогою алкотестеру «Драгер ARAM-3567» у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вбачається, що огляд проведений у зв'язку з виявленими у гр. ОСОБА_1 ознаками - різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечіткі мова та хода, результат огляду - 0,68 % (а. с. 3), що також підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою тестування на алкоголь (а. с. 2).

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 01.01.2018 в м. Берегово, він був зупинений працівниками поліції, оскільки на керованому ним автомобілі не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, після чого, йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння, на що він погодився. Результат тесту становив 0,68 %. Також ОСОБА_1 пояснив, що на протязі вечора вживав алкогольні напої (а. с. 4).

З письмових пояснень громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені начальником СРПП № 2 Берегівського ВП Пальок М. М. в якості свідків при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп'яніння, вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов медичний огляд у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння, у результаті якого, у нього було виявлено 0,68 % проміле (а. с. 5-6).

З наявної в матеріалах справи розписки гр. ОСОБА_6 вбачається, що він зобов'язався доставити транспортний засіб марки «Ауді», д. н. з. НОМЕР_1, за місцем проживання гр. ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що начальник СРПП № 2 Берегівського ВП Пальок М. М. був упереджений при проведенні огляду ОСОБА_1 та складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення й, що в нього були підстави фальсифікувати складені ним документи, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 під час розгляду апеляційної скарги.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були присутні при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у перебуванні в стані алкогольного сп'яніння, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 під час розгляду апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані які би свідчили про зацікавленість начальника СРПП № 2 Берегівського ВП Пальок М. М., а також свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 під час розгляду апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, зокрема, акту огляду та роздруківки тестування, а також надання ним письмових пояснень, які містяться в матеріалах справи, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі й на такі не вказував представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 під час розгляду апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що начальник СРПП № 2 Берегівського ВП Пальок М. М. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень.

У зв'язку з наведеним, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу без його участі, при цьому, належним чином, не повідомивши його про її розгляд, чим позбавив його як передбачених ст. 268 КУпАП прав, так і права на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, - апеляційний суд вважає такими, які не свідчать про незаконність висновку судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було роз'яснено, що розгляд справи відбудеться в Берегівському районному суді, що підтверджується його підписом, а відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»); що в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання ОСОБА_1 про бажання брати участь у розгляді справи та відкладення її розгляду; що чинним КУпАП не передбачено скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції з підстав розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи суд першої інстанції не з'ясував наявність сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку спеціального технічного засобу, який використовувався інспектором поліції при проведенні його (ОСОБА_1) огляду на стан алкогольного сп'яніння, - апеляційний суд також відхиляє як такі, що не спростовують висновку про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 9 «а» ПДР. При цьому враховується те, що в матеріалах справи відсутні відомості як про те, що під час проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 просив працівника поліції пред'явити сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку пристрою, за допомогою якого проводився огляд, так і про те, що працівник поліції на вимогу ОСОБА_1 відмовився такі надати.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», який використовувався інспектором поліції, не може застосовуватися для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння, а результати проведеного за його допомогою огляду не можуть братися до уваги, оскільки такий не зареєстрований в Україні, що підтверджується наявною в Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення інформацією щодо свідоцтва про державну реєстрацію № 1455/2014 від 29.12.2014, - апеляційний суд враховує те, що відповідно до листа Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18.01.2018 використання медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest 6810», виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Germany), які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення з 10.02.2010 по 10.02.2015 є можливим, за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування).

При цьому, як убачається з наявної в матеріалах справи роздруківки тестування датою останнього калібрування пристрою, за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1, є 18.04.2017, а відповідно до наявних у мережі Інтернет технічних характеристик алкотестера Alcotest Drager (Драгер) 6810 періодичністю повірки такого пристрою є 12 місяців, що свідчить про те, що технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, на момент проведення огляду відповідав усім встановленим для його застосування вимогам та був придатний для застосування, у зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що протокол результатів тесту ОСОБА_1 є недопустимим доказом, оскільки калібрування газоаналізатору, за допомогою якого проводився його огляд, було проведено з порушенням встановленого виробником інтервалу технічного обслуговування - кожні 6 місяців, і що інспектор поліції не мав права застосувати такий газоаналізатор, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження й спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що інспектор поліції не надав йому другий примірник акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чим порушив вимоги, передбачені п. 10 розділу ІІ Інструкції, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, а також не спростовують факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, і у свою чергу, не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, а транспортний засіб не затримали, що у свою чергу спростовує факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи й спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, вищенаведеними письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4, в яких зазначено, що водія відсторонено від керування автомобілем, а також розпискою гр. ОСОБА_6, який зобов'язався доставити автомобіль за місцем проживання ОСОБА_1.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Паппа С. Ф. обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та які б свідчили про незаконність постанови надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір в розмірі 352,40 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан