П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/274/2018

Справа № 330/1120/18

"25" липня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі: судді Нестеренко Т.В., при секретарі Корнієнко М.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, водій, мешкає за адресою с. Скороходове, вул. Софіївська,2/2, Чутівський район, Полтавська область,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

15.06.2018 року о 12 годині 40 хвилин в с. Лиманське Якимівського району Запорізької області, при перевірці водія транспортного засобу, відповідно до посвідчення водія ВХХ № 599902, ОСОБА_1, який здійснював перевезення пасажирів автобусом державний номер НОМЕР_1, виявлено порушення, здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії на перевезення пасажирів, передбачених п. 24, ч.1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності». Таким чином гр.ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 заперечував проти складеного у відношенні нього адміністративного протоколу та надав письмове заперечення проти проколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що в провадженні знаходиться справа № 330/1120/18 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі протоколу про адміністративне правопорушення II № 0001730 складеного головним спеціалістом Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_2. Згідно вказаного протоколу, 15 червня 2018 року близько 12 год. 40 хв., ОСОБА_1 нібито здійснював господарську діяльність (перевозив пасажирів транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_1) без одержання ліцензії на перевезення пасажирів. Із зазначеним протоколом про адміністративне правопорушення він категорично не згодний з наступних підстав: 15 червня 2018 року він разом зі своєю родиною та іншими особами, які мають родинні звязки, рухалися до смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області для відпочинку на узбережжі Азовського моря по запрошенню ОСОБА_3, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 і також має родинний зв'язок по відношенню до них. Дана поїздка здійснювалася транспортним засобом МЕКСЕОЕ8-ВЕМ2 державний номерний знак НОМЕР_1 та мала приватний характер (оплата пасажирами проїзду не здійснювалася). Згідно ст. 39 пункт «документи на перевезення пасажирів для власних потреб» Закону України «Про автомобільний транспорт», я мав при собі такі документи: Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, поліс обовязкового страхування, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, список пасажирів. Звертає увагу на той факт, що головним спеціалістом Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_2 не проводилося жодних дій для встановлення факту порушення норм передбачених ч.І ст. 164 КУпАП. Зі змісту вказаного протоколу про адміністративне правопорушення II № 0001730 не можливо встановити чи перебували пасажири в салоні транспортного засобу взагалі, оскільки не вказана кількість пасажирів, що знаходилися в транспортному засобі; не виявлено факту проведення господарської діяльності, тому що не опитаний та не вказаний жоден пасажир якому надавалися платні послуги по перевезенню; не встановлений факт отримання ним плати за перевезення пасажирів; не залучено свідків по даній справі. Згідно ст. 62 Конституції України «обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь». У зв'язку з наведеними фактами, вважає, що порушення ним норм чинного законодавства України, на які посилається працівник Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, скоєно не було, про що свідчить повна відсутність доказової бази. Таким чином просить справу № 330/1120/18 про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: завірену копію направлення на перевірку від 14.06.2018 року за № 003184; завірену копію щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області з 11.06.2018 року по 17.06.2018 рік; протокол Серії ІІ № 0001730 від 15.06.2018 року; копія посвідчення водія ВХХ 599902 та копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХК № 706165; фото транспортного засобу з державним номером ВІ 2871 СО яким здійснювалось перевезення пасажирів; витяг з ЄДРПОУ про реєстрацію як субєкта господарювання гр.ОСОБА_1; письмові заперечення гр.ОСОБА_1; письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, з наданими копіями документів, що засвідчують особи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

До матеріалів справи долучені пояснення свідка ОСОБА_4, відповідно до якого вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_1.15 червня 2018 року, за запрошенням ОСОБА_3,яка проживає в смт. Кирилівка та має родинний зв'язок з її чоловіком, вони виїхали на відпочинок. Перевезення здійснювалося їх транспортним засобом ( MERSEDES BENZ). З ними їхали рідні та близькі у кількості 8 чоловік. Їх поїздка здійснювалася на приватній основі, оплата проїзду не проводилася, кошти її чоловіку не надавалися. Неподалек населеного пункту Лиманське їх транспортний засіб зупинили працівники Укртрансбезпеки у Запорізькій області. За їх вимогою її чоловік надав для ознайомлення документи, згідно яких здійснювалася поїздка, але вони ледве встигли ознайомитися зі змістом пішли складати якісь матеріали. Працівники контролюючого органу до салону транспортного засобу не заходили, з жодним із пасажирів не спілкувалися. Отже, в даному випадку її чоловік не здійснював господарську діяльність у сфері пасажирських перевезень, а тому не порушив вимоги ст. 164 КУпАП.

Окрім того, в матеріалах справи знаходяться письмові пояснення свідків ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_3, які дали аналогічні пояснення та підтвердили факт родинних та близьких відносин між собою.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В ході судового розгляду справи про вчинення ОСОБА_1. адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не встановлено обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Підставою для такого висновку суду служать досліджені письмові матеріали справи, які спростовують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення. Надані письмові матеріали свідчать про законність проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на час складання адміністративного протоколу, належність зареєстрованого транспортного засобу гр. ОСОБА_1, керування зазначеним транспортним засобом відповідно до дозвільних документів, посвідчення водія ВХХ 599902 та копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХК № 706165,та той факт, що він зареєстрований як субєкта господарювання. Щодо здійснення громадянином ОСОБА_1 господарської діяльності без одержання ліцензії на перевезення пасажирів, передбачених п. 24, ч.1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення Серії ІІ № 0001730 від 15.06.2018 року, жодних письмових доказів не надано. Не надані пояснення свідків, які підтвердили факт перевезення пасажирів шляхом здійснення господарської діяльності, пояснення пасажирів щодо оплати за перевезення їх до місця відпочинку із зазначенням розміру оплати за надану послугу, не зафіксований факт отримання прибутку від зазначеної підприємницької діяльності, систематичність виконуваних послуг, робіт, тощо.

Відповідно ч. 1 ст. 164 КпАП України передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КУпАП, диспозиція якої передбачає «провадження господарської діяльності».

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Господарського Кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Ст. 42 Господарського Кодексу України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В постанові Пленуму від 25.04.2003 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Верховний Суд України роз»яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, обов»язковою ознакою господарської діяльності є систематичність (не менш ніж три рази протягом одного календарного року).

До протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП додано направлення на рейдову перевірку № 003184 від 14.06.2018 року, щотижневий графік проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області у період з 11.06.2018 року по 17.06.2018 року, копія прав водія, копія протоколу про адміністративне правопорушення, в якому відповідно до письмових пояснень правопорушника, він здійснював приватну поїздку з с. Чутове до смт. Кирилівка для відпочинку з родиною та копія інформації про фізичну особу ОСОБА_1, однак цих доказів не достатньо для висновку про те, що ОСОБА_1 займається господарською діяльністю систематично та отримує прибуток від перевезення пасажирів.

В даному випадку матеріали адміністративної справи не містять відомостей, що вказують на систематичність дій, які інкримінуються ОСОБА_1, отже його дії не можуть вважатися господарською діяльністю, що також підтверджуються письмовими поясненнями свідків.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому адміністративна справа відносно нього підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247,254,256,280,283,285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд.

Суддя: Т.В. Нестеренко