Справа №359/4892/18
Провадження № 3/359/1866/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2018 року м. Бориспіль
03.05.2018 року о 17 год. 57 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_4, який відлітав літаком авіакомпанії «МАУ» до м. Вільнюс, рейсом № 183, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався.
Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_4 під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_4, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню у повному обсязі для резидентів України, з поданням банківських документів про зняття з рахунку, відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р., та доповненнями, внесеними Постановами Правління Національного банку, та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України
Даний протокол складено на місці виявлення правопорушення в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль».
Підстав для відкладення розгляду справи, направлення матеріалів для додаткової перевірки, закриття провадження в справі, - не встановлено.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, щиро розкаюється, просить суворо не карати та обмежитись штрафом в розмірі 1700 грн. без конфіскації грошових коштів. Оскільки це сталося не навмисно. Грошові кошти в сумі 5 000 євро належать його товаришу ОСОБА_5, з яким він разом летів до Вільнюса по робочих справах. В протоколі опитування він вказував, що кошти належать товаришу. Під час зупинки його працівниками митниці, ОСОБА_5 підійшов і поцікавився, що сталося. Проте працівники митниці розділили їх, на всі твердження про те, що 5 000 євро належить ОСОБА_5 не реагували і було сказано, що ці питання вони будуть вирішувати в суді. Крім того, валюту він не приховував і на запитання митників відразу повідомив про приблизну суму наявну у нього. Порушення митних правил вчинено ним з необережності, оскільки він перед перетином митного контролі не віддав своєму товаришу його частину коштів. Також просить суд врахувати, що на сьогоднішній день він є керівником ЗАТ Taitis, яке знаходиться в Литовській Республіці, метою його поїздки та поїздки ОСОБА_5 до Вільнюса була купівля двох автомобілів на замовлення та перевезення їх на територію України (що підтверджується копіями електронного сертифікованого витягу з реєстру юридичних осіб Литовської Республіки та двох договорів купівлі продажу транспортного засобу). ОСОБА_5 проживає разом з батьками, пенсійного віку, та сестрою в м. Ватутіне в будинку, який належить батьку, власного житла немає ( що підтверджується копією довідки про склад сімї). В м. Ватутіно знайти роботу дуже складно, а тому він змушений перебиватися періодичними заробітками. Він також проживає в м. Ватутіне і також не має змоги працювати в рідному місті. На його утриманні є малолітній син ІНФОРМАЦІЯ_2 (що підтверджується копією свідоцтва про народження). В 2008 році в ДТП він отримав травми, які лікує до сьогоднішнього дня, 07.02.2018 року виконано оперативне втручання (що підтверджується копією медичної документації). Про його скрутне фінансове становище також свідчить наявність карткового кредиту в ПриватБанку (що підтверджується копією банківської виписки). Проте вони ніколи не думали, що важливо у кого знаходяться кошти, якщо вони разом проходили митний контроль і кошти є їхніми спільними для робочої необхідності.
Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_4 щиро розкаюється у вчиненні правопорушення, просить суворо не карати та обмежитись штрафом у розмірі 1700 грн без конфіскації грошових коштів, оскільки це сталося не навмисно, з необережності, оскільки ОСОБА_4 перед перетином митного контролі не віддав своєму товарину його частину коштів.
Представник митниці просив суд застосувати до порушника стягнення у виді штрафу з конфіскацією грошових коштів, оскільки це передбачено санкцією ст. 471 МК України.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності та думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.
Так, дійсно ОСОБА_4 допустив порушення вимог ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
З цього приводу у суду достатні підстави для визнання ОСОБА_4 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, оскільки протокол складено 03.05.2018 року, а даними, що в ньому містяться, підтверджено факт вчинення ним даного митного правопорушення.
Вина правопорушника, окрім особистого його визнання, як вчиненого з необережності та неумисно, підтверджується даними протоколу про порушення митних правил, даними службової записки та встановлена судом.
У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4 полягало у переміщенні через митний кордон не задекларованих митному органу грошових коштів, що підлягає обов'язковому декларуванню.
Об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинив ОСОБА_4 полягає в недекларуванні коштів при проходженні митного контролю в "зеленому коридорі", тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.
Згідно зі ст. 471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованих грошових коштів.
За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.
Вивезення даної суми з України допускається, за умови її декларування митному органу та наявності банківської довідки на підтвердження її походження.
Таким чином, єдине діяння, яке вчинив ОСОБА_4 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.
За вище вказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні грошових коштів, ОСОБА_4 підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу.
Шкода, яку ОСОБА_4 потенційно міг завдати державі, була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки він не зазнав ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.
На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.
Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріали справи, встановлені судом обставини, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку представника митниці, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.).
З цього приводу підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилучених грошових коштів у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України. При цьому судом враховано, що правопорушення ОСОБА_4 вчинено з необережності, вперше, до адміністративної відповідальності раніше не притягався, вилучені грошові кошти є спільними його коштами та його товариша, які були потрібні для робочої необхідності, а саме для купівля двох автомобілів на замовлення та перевезення їх на територію України, що підтверджується копіями електронного сертифікованого витягу з реєстру юридичних осіб Литовської Республіки та двох договорів купівлі продажу транспортного засобу), також на його утриманні є малолітній син ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_1 в подальшому.
Також, з ОСОБА_1 на користь Київської митниці ДФС слід стягнути витрати, понесені Київською митницею ДФС на транспортування предметів правопорушення в справі про порушення митних правил у розмірі 9 грн. 77 коп.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.
Керуючись ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК України (в редакції 2012 р.), Європейською Конвенцією «Про захист прав і основних свобод людини», ст. 8, 23, 33 КУпАП суддя -
п о с т а н о в и в :
Громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти штраф у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк