№ провадження 33/781/39/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Категорія - 212-3 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018 року. м. Кропивницький

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Олексієнко І.С.,

із секретарем Ковальовою Н.Д.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.01.2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює секретарем Олександрійської міської ради Кіровоградської області, проживає в АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.11.2017 року, 04 серпня 2017 року за вихідним № 34 до Олександрійського міського голови ОСОБА_5 звернувся голова Кіровоградської обласної організації «Спілка шахтарів - інвалідів, потерпілих на виробництві та козацтва України» ОСОБА_4 із інформаційним запитом, в якому просив надати йому інформацію та копії документів, що стали підставою для призначення і перебування на посаді керуючого справами Олександрійської міської ради Чеботарьова В.В. ( рішень сесій ради, розпоряджень міського голови щодо призначення його на посаду, встановлення рангів, встановлення додаткових виплат, повноваження, завдання, права та відповідальність).

10.08.2017 року листом за № 13/13/01/6 за підписом секретаря Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 заявнику ОСОБА_4 на його інформаційний запит була надана відповідь. В даній відповіді зазначено, що громадська організація, представництво якої здійснює заявник, зареєстрована за адресою: 83001, м.Донецьк, вул. Постишева 60, оф. 703 Дане місто є тимчасово окупованою територією України. Зазначено, що з огляду на те, що заявник протиправно здійснює представництво громадської організації на тимчасово окупованій території України ( м.Донецьк), питання її зв'язку з терористичними організаціями «ДНР» та «ЛНР» залишається відкритим, тому в задоволенні запиті відмовлено.

Заявник ОСОБА_4, не погодившись з отриманою відповіддю, 08.09.2017 року звернувся з заявою до уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про проведення перевірки на предмет вчинення адміністративних правопорушень посадовими особами Олександрійським міським головою ОСОБА_5 та секретарем Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 у зв'язку з відмовою наданні публічної інформації на його інформаційний запит від 04.08.2017 року.

6 листопада 2017 року заступником керівника Управління - керівником відділу контролю у сфері діяльності органів місцевого самоврядування Управління з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини був складений протокол про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП України, а саме неправомірна відмова в наданні інформації у відповідь на запит.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 визнана винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_3 підтверджується інформаційним запитом ОСОБА_4 від 04.08.2017 року, відповіддю від 10.08.2017 року за № 13/13/01/7 за підписом секретаря міської ради ОСОБА_3, протоколом про адміністративне правопорушення від 6.11.2017 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що запит на інформацію від 04.08.2017 року за підписом ОСОБА_4. був здійснений на бланку з використанням реквізитів: «Всеукраїнської громадської організації «Спілка шахтарів - інвалідів, потерпілих на виробництві та козацтва України зареєстрованої за адресою: 83001 м. Донецьк, вул. Постишева 60, оф.703, тобто на тимчасово окупованій території України, отже визнає владу терористичної організації: так званої «ДНР» та «ЛНР, і не може бути законним запитувачем інформації на території України. Крім того, запит про доступ до публічної інформації був попередньо вивчений працівниками юридичного управління міської ради, та вони надали їй пораду відмовити у його задоволенні та повідомити СБУ. Однак, суд її доводи з цього приводу належним чином не перевірив, чим порушив конституційно встановлений принцип індивідуалізації покарання. Незважаючи на відсутність необхідних доказів на підтвердження її вини, суд першої інстанції розглянув адміністративну справу та виніс постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП, яку не можна визнати законною, адже її вина у вчиненні цього правопорушення є недоведеною. Також, вважає, що одночасне визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення та закриття провадження, у зв'язку із закінченням строків передбачених, ч.1 ст. 38 КУпАП таким, що суперечить принципу законності судового рішення.

В змінах до апеляційної скарги ОСОБА_3 просить постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.01.2018 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що строки можливого притягнення її до адміністративної відповідальності почали діяти саме з 10.08.2017 року, тобто з дати відмови в наданні запитуваної інформації, який відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, закінчився 10.11.2017 року. Тобто, після 10.11.2017 року, в розумінні п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно неї не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю. Суд першої інстанції встановив, що на час розгляду справи, минув строк притягнення її до адміністративної відповідальності, а тому зобов'язаний був закрити провадження саме за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. Однак Олександрійський міськрайонний суд провадження у справі не закрив і визнав її винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, мотивуючи тим, що вчасно не міг подати апеляційну скаргу, оскільки він є головою Кіровоградської обласної організації «Спілка шахтарів-інвалідів, потерпілих на виробництві та козацтва України» і був вимушений поїхати у відрядження, однак відрядження він належним чином не оформляв. Просить скасувати постанову суду як незаконну. Визнати діяння секретаря Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 триваючим правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.212-3 КУпАП. Встановити дату виявлення в діях секретаря Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 складу правопорушення передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП день складання протоколу про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП України уповноваженою особою секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а саме 06 листопада 2017 року. Піддати адміністративній відповідальності секретаря Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 за ч.2 ст.212-3 КУпАП на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП. 3обов'язати секретаря Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 усунути наслідки скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.212-3 КпАП - надати інформацію на його запити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при встановленні дати вчинення правопорушення, суд послався на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 06.11.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності секретаря Олександрійської міської ради ОСОБА_3 за ч.2 ст.212-3 КУпАП зазначена дата вчинення правопорушення - 10.08.2017 року. Проте, судом не взято до уваги, що на його запит від 04.08.2017 року відповідь він отримав 10.08.2017 року. 06.11.2017 року заступником керівника Управління - керівником відділу контролю у сфері діяльності органів місцевого самоврядування Управління з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Папаригою Д.Ю. був складений протокол про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП України, а тому саме 06.11.2017 року є дійсним моментом виявлення її протиправних дій, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП України. З 04.08.2017 року по сьогоднішній час ОСОБА_3 не надала інформацію на його запити, а тому вважає, що її дії підпадають під ознаки триваючого правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, яка просила задовольнити змінену апеляційну скаргу, думку потерпілого ОСОБА_4, який просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та задовольнити його апеляційну скаргу, зваживши та проаналізувавши доводи скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Таким чином, в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_4 строк на оскарження постанови суду, оскільки останній пропустив його з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно, та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах поданих апеляційних скарг. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідальність за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП настає у разі порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП виражається у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до Законів України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян», «Про доступ до судових рішень» та «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Стаття 5 Закону гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Стаття 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлює, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень:

1)ненадання відповіді на запит;

2)ненадання інформації на запит;

3)безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію;

4)не оприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону;

5)надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації;

6)несвоєчасне надання інформації;

7)необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом;

8)нездійснення реєстрації документів;

9)навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Згідно зі статтею 22 вищевказаного Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник iнформацiї: не володіє i не зобов'язаний вiдповiдно до його компетенцiiї, передбаченої законодавством, володiти iнформацiєю, щодо якої зроблено запит;

2) iнформацiя, що запитується, належить до категорiї iнформацiї з обмеженим доступом, відповідно до частини другої статтi 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на iнформацiю, не оплатила передбаченi статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язанi з копiюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на iнформацiю, передбачених частиною п'ятою статтi 19 Цього Закону.

Наведений перелік є вичерпним i розширеному тлумаченню не підлягає, проте у листi вiд 10.08.2017 року № 13/13/01/6 на ім'я ОСОБА_4 жодної з вищевказаних пiдстав не зазначено (а.с. 9).

Відповідно до розділу третього Засад державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 року, затверджених Законом України від 14.10.2014 року № 1699-VII, ефективний доступ до інформації, якою володіють органи публічної влади, інші суб'єкти є важливою передумовою для запобігання корупції, виявлення та припинення корупційних діянь. Особливе значення має інформація, яка становить суспільний інтерес, а саме - відомості про використання публічних коштів, розпорядження державним або комунальним майном, особисті доходи, майно видатки та зобов'язання фінансового характеру публічних службовців. Доступ до інформації є необхідним інструментом для проведення журналістських розслідувань, стимулювання громадянської активності в антикорупційній сфері.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Розпорядженням міського голови Ради Олександрійського району Кіровоградської області виконання про надання інформації покладено на ОСОБА_3

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар Олександрійського міської ради є розпорядником інформації для цілей Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Апеляційним розглядом встановлено, що заявник ОСОБА_4, як голова Кіровоградської обласної організації «Спілка шахтарів - інвалідів, потерпілих на виробництві та козацтва України» звернувся до Олександрійського міського голови ОСОБА_5 із інформаційним запитом, в якому просив надати йому інформацію та копії документів, що стали підставою для призначення і перебування на посаді керуючого справами Олександрійської міської ради Чеботарьова В.В. ( рішень сесій ради, розпоряджень міського голови щодо призначення його на посаду, встановлення рангів, встановлення додаткових виплат, повноваження, завдання, права та відповідальність).

Листом ради від 10.08.2017 року за № 13/13/01/6 за підписом секретаря міської ради ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_4 було відмовлено у наданні запитуваної інформації з огляду на те, що представництво потерпілим громадської організації здійснюється на тимчасово окупованій території України.

При цьому, при наданні даної відповіді не була перевірена інформація щодо перереєстрації організації, від імені якої звернувся ОСОБА_4, не було зазначено підстав для відмови в наданні інформації, передбачених ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», тобто мала місце неправомірна відмова в наданні інформації посадовою особою ОСОБА_3

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_3 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, інформаційним запитом ОСОБА_4 від 04.08.2017 року, відповіддю від 10.08.2017 року за № 13/13/01/6 за підписом секретаря міської ради ОСОБА_3, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, з'ясував обставини справи, врахував наявні та досліджені в судовому засіданні докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП.

Не заслуговують на увагу суду й посилання ОСОБА_3 на одночасне, із закриттям провадження в справі, ще й визнання її не винною у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вказане не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім цього, вказані посилання не є для неї реабілітуючими обставинами.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

В частині 4 ст.38 цього Кодексу передбачено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення місцевим судом пройшли, передбачені ст.38 КУпАП строки накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.212-3 КУпАП, судом правомірно було закрито провадження в справі за вказаною підставою.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв'язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_3 винною за ч.2 ст.212-3 КУпАП та закрив провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, щодо доводів апеляційної скарги Горбачова С.П. про те, що вчинене Богоявленською О.М. адміністративне правопорушення є триваючим, то вони є безпідставними та спростовуються наступним чином.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Так, ОСОБА_3 листом №13/13/01/6 від 10.08.2017 року відмовила ОСОБА_4 у наданні інформації, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Враховуючи вищевказане, в даному випадку, об'єктивною стороною ч.2 ст.212-3 КУпАП є відмова ОСОБА_3, яка є суб'єктом цього правопорушення у наданні інформації, про що також зазначено в оскаржуваній постанові суду першої інстанції та протоколі про адміністративне правопорушення від 06.11.2017 року, в якому чітко вказана дата скоєння адміністративного правопорушення - 10.08.2017 року.

Справа щодо ОСОБА_3 розглядалася в суді першої інстанції 10.01.2018 року, тобто після того, як пройшло три місяці з моменту надання ОСОБА_3 відмови на запитувану ОСОБА_4 інформації, тобто після того, як пройшли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП.

За вказаних обставин суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що справа про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП України підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП України.

Вимога апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо притягнення до адміністративній відповідальності секретаря Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 за ч.2 ст.212-3 КУпАП на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП є не прийнятними, оскільки судом першої інстанції ОСОБА_3 вже визнано винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП та на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП провадження закрито.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 зобов'язати секретаря Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 усунути наслідки скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КпАП - надати інформацію на його запити є також не прийнятними, оскільки вказане не передбачено як КУпАП так і за її обов'язками, як посадової особи.

З огляду на викладене, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, на які є посилання в апеляційних скаргах, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

За таких обставин, підстав для задоволення поданих апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та змінену апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.01.2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 212-3 КУпАП без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області І.С. Олексієнко