АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
33/796/988/2018 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Щебуняєва Л.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 (десять) років.

Згідно постанови суду 23 листопада 2017 року о 01 год. 25 хв.

ОСОБА_3, у порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по

вул. Композитора Стеценка, 59-А з ознаками наркотичного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння та впливу наркотичних чи токсичних речовин у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року скасувати, а провадження у справі закрити, обґрунтовуючи тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності., зокрема не досліджено запис нагрудного відео реєстратора інспектора патрульної поліції від 23 листопада 2017 о 01 год. 50 хв.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 6, 7 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, що він, керуючи автомобілем «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, та на їх вимогу відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я, пояснюючи це тим, що працівники поліції його зупинили без причини, вказував, що пасажиром автомобіля була втомлена вагітна дівчина.

Винність ОСОБА_3 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_3 власноручно написав, що відмовляється від проходження огляду, у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При цьому будь-яких зауважень щодо порядку прийняття відмови інспекторами поліції, оформлення протоколу, ОСОБА_3 у протоколі не зазначив, причин відмови від огляду не зазначив, дії інспекторів поліції у встановленому законом порядку не оскаржував.

Також, є правильною кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки із матеріалів адміністративної справи вбачається, що

ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: постановою Голосіївського районного суду міста Києва 20.06.2017 за

ч. 1 ст. 130 КУпАП, постановою Оболонського районного судом міста Києва 20.09.2017 за ч. 2 ст. 130 КУпАП та постановою Святошинського районного суду міста Києва 27.09.2017 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3, на те, що суд першої інстанції, обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, не врахував пом'якшуючих обставин та призначив надто суворе стягнення, - не узгоджуються з вимогами закону, оскільки санкція ч. 3 ст. 130 КупАП передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Перевіряючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що суд першої інстанції належним чином дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, дав їм належну оцінку і обґрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від

30 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки зазначена постанова є законною і обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від

30 січня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.М. Сітайло