Справа № 445/539/18
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1
за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
До Золочівського районного суду Львівської області надійшов протокол серії А2562 №6 від 04.04.2018 відносно ОСОБА_1 про військове адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 172-11 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 19.03.2018 року о 12 год. 50 хв. не з`явився на шикування, та був незаконно відсутній на службі по 14 год. 00 хв. 20.03.2018 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, просив не застосовувати суворого стягнення.
Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП виходячи з наступного.
Диспозиція ч.3 ст.172-11 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причина на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Поряд з цим ч.4 ст.172-11 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій передбачених частиною першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
Визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11статті 1 ЗУ «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
Мобілізація в Україні оголошувалась Указами Президента України від 17.03.2014 №303/2014, від 06.05.2014 №454/2014, від 21.07.2014 №607/2014 від 14.01.2015 №15/2015, а отже, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 1 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 20 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 6 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 17 серпня 2015 року.
З матеріалів справи вбачається, що правопорушення було вчинено 19.03.2018 року, таким чином, станом на день вчинення правопорушення особливий період не діяв, а отже дії правопорушника не вірно кваліфіковано за ч.4 ст.172-11 КУпАП, такі необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції, що передбачена ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.172-11, 221, 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 352,40 грн.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області на протязі 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Суддя М. В. Бакаїм