АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/1335/18 Справа № 712/7156/18 Головуючий по 1 інстанції Калашник В. Л.
Категорія:ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника адвоката Буджерака М. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Буджерака М. Р. в інтересах ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень та три роки позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

в с т а н о в и в :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2018 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 16.08.2018 року о 20 год. 03 хв. в м. Черкаси по вул. Василицькій, 3 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірних покривів обличчя, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився згідно з висновком «Черкаського обласного наркологічного диспансеру» № 600.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Буджерак М. Р. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.09.2018 р., скасувати її та закрити провадження в справі, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки постанову суду сторона захисту отримала 26.09.2018 року, а про існування вказаної постанови ОСОБА_3 відомо нічого не було.

По суті апеляційних вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, не надав реалізувати особі, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, право приймати учать у судовому розгляді та право на захист, а тому постанова суду є незаконною й необґрунтованою.

Вказує, що, розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14, де зазначено, що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягаються до відповідальності; потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду, і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Звертаємо увагу, що розгляд справи у Соснівському районному суді міста Черкаси 14.09.2018 відбувся у відсутності ОСОБА_3, що позбавило його права на захист та права на справедливий судовий розгляд. На момент судового розгляду ОСОБА_3 згідно з посвідченням № 8 від 20.08.2018 перебував у відрядженні в с. Качалівка Краснокутського району Харківської області, що об'єктивно унеможливило його участь у судовому засіданні. Підтверджуючі документи надавались до суду першої інстанції разом із клопотанням про відкладення судового розгляду, проте залишені судом поза увагою.

Також, вказує апелянт, судом при розгляді справи порушено вимоги ст.ст. 247, 28оКУпАП. Розгляд справи судом першої інстанції фактично не проводився. Суд обмежився лише вивченням протоколу та трьох письмових доказів.

Крім того, невірно суд дійшов й висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Кваліфікуючою ознакою вказаного правопорушення є повторне протягом року вчинення будь-якого із порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як доказ повторного вчинення ОСОБА_3 правопорушення суд посилається на витяг з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Національної поліції. Однак, зазначений витяг не містить жодних ознак, що давали б змогу визначити його належним доказом у справі: відсутня дата формування, назва документу, посада особи, яка його формувала, підстава його формування. Крім того, навіть у вказаному витягу зазначено, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП 20.05.2017, що підтверджує відсутність кваліфікуючої ознаки повторності протягом року, оскільки диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП прямо передбачає саме вчинення повторно адміністративного правопорушення протягом року. Залишено судом поза увагою й те, що за вчинене 20.05.2017 адміністративне правопорушення на ОСОБА_3 не було накладено адміністративне стягнення, а провадження у справі 31.08.2018 було закрите на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, тому ОСОБА_3 вважається таким, що не притягувався до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його адвокат Буджерак М.Р. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені. Обвинувачений стверджував, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння у лікарні.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 не брав участі у розгляді справи, постанова суду йому не направлялась. Враховуючи, що про оскаржувану постанову ОСОБА_3 не було відомо, а сторона захисту отримала її копію згідно розписки 26.09.2018 року, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, вірно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення, зокрема факт відмови обвинуваченим від проходження огляду на стан сп'яніння у лікарні.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції був допитаний лікар ОСОБА_5, який намагався провести огляд ОСОБА_3 Він показав, що обвинувачений симулював проходження огляду, всіляко ухилявся від продування у відповідний пристрій для проведення аналізу.

Обґрунтованість тверджень лікаря доводиться також даними відеозаписів з камер спостереження працівників поліції, які були переглянуті в ході апеляційного провадження, й на яких відображені події у лікарні під час огляду особи. Їх зміст вказує на те, що обвинувачений ухилявся від належного огляду, симулював проходження алкотесту.

Крім цього, дані про фактичну відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння підтверджуються змістом копії акту його огляду № 600 від 16 червня 2018 року, що був наданий суду на відповідний запит. Там вказано, що він від медогляду ухилився, продути у прилад «Алконт» не захотів, симулював. При цьому він мав змазану мову, почервоніння обличчя та склер очей, мляву міміку, різкий запах алкоголю з рота.

Однак, суддя апеляційного суду вбачає обґрунтованими доводи захисника про те, що підстав кваліфікувати дії обвинуваченого як повторні за ч. 2 ст. 130 КУпАП у судді місцевого суду не було, адже диспозиція вказаної статті передбачає відповідальність особи, яка протягом року вчинила будь-яке з правопорушень, передбачене ч. 1 цієї статті. Тоді як попереднє правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП було вчинене ОСОБА_3 20 травня 2017 року (а.с. 23), тобто у строк понад рік від дати вчинення ним правопорушення у даній справі (16 червня 2018 року).

У зв'язку з цим, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині кваліфікації вчиненого особою діяння, а також розміру накладеного стягнення, що може мати місце безвідносно до строків, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова, яка була ухвалена в межах вказаних строків, не скасовується, а лише змінюється в певній частині.

Доводи захисника про те, що суддя місцевого суду розглянув справу без присутності ОСОБА_3, й цим зумовлюється необхідність скасування оскаржуваної постанови, суддя апеляційного суду оцінює критично. У матеріалах справи містяться численні заяви обвинуваченого з проханням відкласти розгляд справи з різних причин (а.с. 8, 12, 13). Наявність цих заяв вказує на те, що обвинувачений був належно повідомлений про розгляд справи. Стосовно його неявки до місцевого суду суддя апеляційного суду погоджується з позицією судді першої інстанції, що в даному разі є достатні підстави вважати таку поведінку обвинуваченого такою, що була спрямована на затягування розгляду справи з метою спливу строку можливого накладення адміністративного стягнення.

Тому, враховуючи викладене вище, керуючись положеннями ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Поновити захисникові Буджераку М. Р. строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2018 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката Буджерака М. Р. в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2018 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, змінити.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 1 ст. 130 КупАП до стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. 00 коп. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

В решті постанову судді місцевого суду залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко