Справа № 743/356/18
Провадження №3/743/130/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2018 року смт.Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Жовток Є.А., при секретарі Марченко А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с.Ловинь Ріпкинського району Чернігівської області, не одруженого, з професійно-технічною освітою, старшого солдата ЗС України, військовослужбовця за контрактом, займаючого посаду водія відділення забезпечення Ріпкинського РВК, військовий квиток НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,
за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

26.03.2018 року, в період часу з 10 години до 16 години, в смт.Ріпки Чернігівської області, водій відділення забезпечення Ріпкинського РВК старший солдат ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, самовільно залишив місце служби - Ріпкинський районний військовий комісаріат Чернігівської області.

27.03.2018 року, в період часу з 08 години 10 хвилин до 11 години 50 хвилин, в смт.Ріпки Чернігівської області, водій відділення забезпечення Ріпкинського РВК старший солдат ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, самовільно залишив місце служби - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винність у вчиненні правопорушень визнав частково, пояснивши, що він займає посаду водія відділення забезпечення Ріпкинського РВК і 21.03.2018 року дізнався про те, що 20.03.2018 року до місця проходження ним служби надійшла телеграма, згідно якої ОСОБА_1 23.03.2018 року необхідно прибути до місця дислокації іншої військової частини, з наступним переведенням до зони проведення АТО. Оскільки в день надходження цієї телеграми ОСОБА_1 не був обізнаний про її зміст, то наступного дня звернувся до районного військового комісара з проханням відстрочити його відправлення до зони АТО, оскільки ОСОБА_1 необхідно було перевезти речі з квартири, яку він винаймає в м.Чернігові. На своє звернення ОСОБА_1 згоди не отримав і від нього зажадали вчинення дій, які стали б формальною підставою для звільнення із СЗУ. Зокрема, 26.03.2018 року ОСОБА_1 було запропоновано отримати в Ріпкинській ЦРЛ довідку про те, що він перебуває на службі у стані алкогольного сп`яніння. Усвідомлюючи протиправність такого розпорядження, ОСОБА_1 його не виконав і звернувся в прокуратуру Чернігівської області, де під час особистого прийому йому було роз`яснено порядок оскарження дій вищестоящого керівництва, шляхом звернення до військової прокуратури. Крім того, ОСОБА_1 був обізнаний про можливість звернення до Військової служби правопорядку. Водночас, 26.03.2018 року ОСОБА_1 не звертався ні до військової прокуратури, ні до ВСП, а наступного дня з`явився до місця проходження служби не в форменному одязі, на що отримав зауваження від начальника відділення забезпечення та поїхав перевдягатись до м.Чернігова, після чого прибув в смт.Ріпки.

В подальшому щодо ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення на які він давав письмові пояснення, однак іншою, більш пізнішою датою, ніж зазначено в цих поясненнях. Будь-який тиск під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 не чинився, однак і після цього він не звертався до військової прокуратури та ВСП, а лише згодом, в позаробочий час, в усній формі, звернувся до працівників УСБУ в Чернігівській області. Укладаючи контракт на проходження військової служби, ОСОБА_1 був впевнений, що його не направлять до зони проведення АТО, оскільки за директивними документами МО України, посада, на яку його спочатку було прийнято на службу, однозначно виключала можливість переведення до зони проведення бойових дій. Лише згодом ОСОБА_1 було переміщено на посаду водія, служба на якій не виключала можливості направлення до зони конфлікту на Сході України. Факт своєї відсутності на місці проходження служби 26.03.2018 року та 27.03.2018 року ОСОБА_1 не оспорює, однак вважає, що ці обставини були обумовлені об`єктивними причинами.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_1 своєї вини, його винність у самовільному залишенні місця служби підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, зокрема протоколами про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , рапортами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копією контракту про проходження військової служби.

Суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 про причини, які ніби-то спонукали залишити його місце служби 26.03.2018 року і 27.03.2018 року і розцінює такі пояснення як спробу уникнути передбаченої законом відповідальності.

З аналогічних підстав суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що останній не придав належного значення змісту письмових пояснень, які власноручно давав на протоколи про адміністративні правопорушення.

Крім того, обставини, на які посилається в своїх запереченнях ОСОБА_1 , є взаємовиключними та об`єктивно не узгоджуються з матеріалами справи.

Вирішуючи питання про вид та розмір стягнення, суд враховує обставини та наслідки вчинених правопорушень, відомості про особу винного, відсутність обставин пом`якшуючих та обтяжуючих його відповідальність.

Керуючись ст.ст.33, 36, 40-1, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.3 ст.172-11 КУпАП та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді семи діб арешту з утриманням на гауптвахті, в межах санкції ч.3 ст.172-11 КУпАП.

У відповідності до ст.326 КУпАП, постанова суду в частині арешту з утриманням на гауптвахті, виконується негайно після її винесення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави, у розмірі 352 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд, протягом десяти днів, з дня її винесення.

Суддя Є.А. Жовток