Провадження № 3/520/7219/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., при секретарі Цвігун А.В., за участю прокурора Зайкова Д.Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли з Одеського управління ДВБ НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, розлученого, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого оперуповноваженим Подільського ВП ГУНП в Одеській області, відомості про притягнення раніше до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення у суду відсутні, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 провулок Шевченка, 24, за ч. 2 ст. 172-6 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, перебуваючи на службі в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання підполковник поліції, та спеціальний жетон з індивідуальним номером 0092815, порушив вимоги передбачені ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», а саме не подав письмове повідомлення про суттєві зміни в майновому стані осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до Національного агентства з питань запобігання корупції.

Так, 06.06.2017 року в місті Одесі між громадянкою ОСОБА_2 (продавець), та громадянином ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Затонського), в м. Одесі за 150 416 гривень.

Зазначений договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №5-1021.

Разом з тим, на виконання вимог ч. 2 ст. 52 Закону, ОСОБА_1 письмове повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК не подав, а відтак, відносно останнього 17.10.2018 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією №72/2018.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не визнав, вказавши, що будь-якого умислу на вчинення правопорушення не мав, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подавав, однак з невідомих йому причин таке повідомлення оприлюднене на сайті НАЗК не було. Проти розгляду адміністративної справи за відсутності свого захисника не заперечував.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що адміністративна справа відносно ОСОБА_1 вже поверталася на доопрацювання до органу, який складав протокол про адміністративне правопорушення, зокрема, в звязку з необхідністю надання належної правової оцінки наявності в діях ОСОБА_1 субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, однак недоліки, які були зазначені в постанові суду враховані не були, з урахуванням чого вказав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження по справі про адміністративне правопорушення просив закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення, згідно яких останній просив у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відмовити, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали справи, а також письмові пояснення захисника, суд приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов'язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового і контролю відповідно до цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у ч. 1ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у ч. 1ст. 3 цього Закону, або її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей; правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Зазначене визначення корупції узгоджується із ратифікованими Україною Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією 1993 року, Конвенцією ООН2003 року та п. 3.22. Рішення Конституційного суду України № 21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року, в яких зазначено, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Таким чином, за змістом міжнародних договорів, згоду на обовязковість яких надала Верховна Рада України, обовязковими ознаками, за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих субєктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП в тому числі і за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди.

Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обовязково має встановлюватись умисний характер вчиненого діяння, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким субєкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного проступку.

З врахуванням положень ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Однак суду не доведено наявності умислу у ОСОБА_1 на неподання такого повідомлення та корисну мету таких дій.

Так, з долученого до клопотання витягу з «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», в частині послідовності дій користувача ОСОБА_1 в реєстрі, 13.06.2017 року о 10:40:31 ОСОБА_1 натиснув кнопку «Подати документ», а саме повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Разом з тим, в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 від 13.06.2017 року відсутнє.

Викладене підтверджується листом заступника прокурора Одеської області від 04.10.2018 року за вих. № 05/4-1200-18, в якому останній зазначає, що згідно пояснень ОСОБА_1 та інформації НАЗК, останній натиснув кнопку «Подати документ» (повідомлення про суттєві зміни) та відкрив сторінку накладення ЕЦП. Утім, вказане повідомлення про суттєві зміни по невстановленим причинам не відображено в Єдиному держаному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вказані обставини, можуть бути визнані судом як поважні.

Суд також враховує, що відомості про набуття права власності на зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією №72/2018 від 17.10.2018 року квартиру, ОСОБА_1 відобразив у щорічній декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Викладені обставини в сукупності свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, що в свою чергу свідчить про відсутність субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обовязок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 172-6, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КпАП України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1, закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Федулеєва Ю. О.