ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/144/18 Головуючий в 1-й інстанції - Гнатюк О.М.
Єдиний унікальний № 334/4531/18 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ч.1 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Тютюник М.В., прокурора Кузіва І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Тютюник М.В. на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого заступником Долинського сільського голови Запорізького району Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Як зазначено в постанові, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником Служби автомобільних доріг у Запорізькій області є Державне агентство автомобільних доріг України, організаційно-правова форма - державна організація (установа, заклад).

Відповідно до положення про Службу автомобільних доріг у запорізькій області, Служба є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України, яке згідно з Указом Президента України від 13.04.2011 №456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Служба є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням.

Наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 5 грудня 2017 року №480-к, наказом Служби автомобільних доріг у Запорізькій області від 6 грудня 2017 року №62-П ОСОБА_2 було призначено на посаду першого заступника начальника Служби автомобільних доріг у Запорізькій області.

Згідно з умовами функціональних повноважень керівництва Служби, ОСОБА_2 є посадовою особою, яка має адміністративні функції, повноваження з управління персоналом та наділений організаційно-розпорядчими функціями, тобто є посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до п.1 примітки до ст.172-6 КУпАП України та пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-6 КУпАП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» пункту 2, пункті 5 ч.1 ст.3 цього закону, які припиняються діяльність, пов'язану з виконаннями функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Оскільки наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 18 квітня 2018року №103-к, наказом Служби автомобільних доріг у Запорізькій області від 19 квітня 2018 року №34-п, ОСОБА_2 був звільнений з посади першого заступника начальника Служби автомобільних доріг у Запорізькій області за угодою сторін, згідно з п.1 ст.36 КЗпП України, він був повинен подати декларацію після припинення діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з публічної частини Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, ОСОБА_2 як суб'єкт декларування, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений, раніше поданими деклараціями, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://nazk.gоv.ua, а саме 6 травня 2018 року, що є порушенням вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», п.5-1 розділу ХII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції».

«Роз'ясненнями щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», затвердженими рішенням НАЗК № 3 від 11 серпня 2016 року передбачено, що декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за власною ініціативою, подається не пізніше дня такого припинення.

Отже, ОСОБА_2, будучи першим заступником начальника Служби автомобільних доріг у Запорізької області, згідно з п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3, ст.45 Закону України Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст.172-6 КУпАП України є суб'єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП України, достовірно знаючи про необхідність подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, у порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», подав її несвоєчасно, а саме 6 травня 2018 року, будучи звільненим 19 квітня 2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП України - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з винесеною постановою у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування доводів зазначає, що відповідно до наказу начальника служби автомобільних доріг у Запорізької області № 34-17 від 19 квітня 2018 року - ОСОБА_2 було звільнено з займаної посади 19 квітня 2018 року за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України). Закон не перешкоджає тому, щоб за угодою сторін припинялися і трудові договори, укладені на невизначений строк. Працівник має право в будь-який час розірвати трудовий договір, попередивши про це власника за два тижні. Якщо працівник просить про звільнення до закінчення зазначеного двотижневого строку, власник може погодитися на це. Але в такому разі звільнення здійснюється з ініціативи працівника (ст.38 КЗпП України), а не за угодою сторін (п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Таким чином звільнення на підставі п.1 ст.36 КЗпП України слід розглядати як звільнення з ініціативі роботодавця, про що також свідчить довідка про доходи № 15/776 від 26 квітня 2018 року, яка була видана ОСОБА_2 лише на наступний день після її складання. Отримання довідки про доходи через неділю після звільнення є поважною причиною пропуску такого строку. Без зазначеної довідки ОСОБА_2 не міг достовірно заповнити декларацію.

В ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Вказує, що рішенням НАЗК №3 від 10.08.2016 року встановлений строк подання декларації, у зв'язку з припиненням діяльності, пов'язаной з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, однак рішення НАЗК не є законом, а в ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» відсутнє посилання на дане рішення щодо строків подання декларації. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

На підставі викладеного, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Тютюник М.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову суду скасувати із закриттям провадження по справі; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення має ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/ або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пп.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до положення про Службу автомобільних доріг у запорізькій області, Служба є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України, яке згідно з Указом Президента України від 13.04.2011 №456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Служба є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням.

Наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 5 грудня 2017 року №480-к, наказом Служби автомобільних доріг у Запорізькій області від 6 грудня 2017 року №62-П ОСОБА_2 було призначено на посаду першого заступника начальника Служби автомобільних доріг у Запорізькій області.

Таким чином, ОСОБА_2 є посадовою особою, яка має адміністративні функції, повноваження з управління персоналом та наділений організаційно-розпорядчими функціями, тобто є посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до п.1 примітки до ст.172-6 КпАП України та пп.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-6 КпАП України.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 18 квітня 2018року №103-к, наказом Служби автомобільних доріг у Запорізькій області від 19 квітня 2018 року №34-п, ОСОБА_2 був звільнений з посади першого заступника начальника Служби автомобільних доріг у Запорізькій області за угодою сторін, згідно з п.1 ст.36 КЗпП України.

ОСОБА_2 під підпис був попереджений про встановлені законодавством України обмеження для посадових осіб юридичних осіб публічного права.

«Роз'ясненнями щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», затвердженими рішенням НАЗК № 3 від 11 серпня 2016 року передбачено, що декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за власною ініціативою, подається не пізніше дня такого припинення.

Разом з цим, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, яка припиняє свою діяльність, пов'язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, а саме 06 травня 2018 року, будучи звільненим 19 квітня 2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином проаналізував досліджені докази, надав їм правильну оцінку, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у своїй сукупності вони підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Також районний суд вірно застосував ч.3 ст.38 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, адже датою виявлення даного правопорушення 26 червня 2018 року.

Постанова за своїм змістом є належно обґрунтованою, вмотивованою та законною.

Доводи сторони захисту про відсутність пропуску строку подання декларації через звільнення ОСОБА_2 за ініціативою роботодавця, оскільки останній був звільнений 19 квітня 2018 року за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП, та був зобов'язаний подати декларацію не пізніше дня звільнення, а отримання довідки про доходи через деякий час після звільнення не є поважною причиною для несвоєчасного подання декларації.

Посилання сторони захисту про те, що рішення НАЗК №3 від 10 серпня 2016 року не є законом, а ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» строки подання декларації не визначені, а тому законодавчо визначені терміни подання декларації в разі припинення діяльності, є безпідставними, оскільки зазначеним рішенням НАЗК не скасувала дію Закону України «Про запобігання корупції», а лише роз'яснила застосування окремих положень цього Закону, у тому числі і строки подачі декларації в разі припинення діяльності.

Крім того, згідно ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, є неспроможними доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не знав про подання декларації в день припинення діяльності, а вважав, що має ще два тижні для своєчасного подання декларації, оскільки, відповідно до положень ст.68 Конституції України, незнання законів не звільняє особу від відповідальності.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Тютюник М.В. - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2018 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого заступником Долинського сільського голови Запорізького району Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 334/4531/18