06.03.2018 227/605/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від заступника начальника управління МРВ №3 в м.Мирноград, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, суддя у відставці, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

28.02.2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2018р., дані матеріали перебували в провадженні судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хоменко Д.Є.

Суддею Хоменко Д.Є. заявлено самовідвід у розгляді даного протоколу, так як судді були колегами по роботі, разом працювали в Добропільському міськрайонному суді Донецької області, підтримують добрі відносини.

05.03.2018 року здійснено повторний авторозподіл справи та головуючим по справі визначено суддю Левченко А.М.

Ознайомившись з даною справою, приходжу до висновку про необхідність заявити самовідвід за наступних підстав.

ОСОБА_1 працював в Добропільському міськрайонному суді Донецької області суддею. З 26 серпня 2016 року, я також працюю суддею даного суду. З ОСОБА_1 по день його звільнення, ми були колегами. Спілкувалися, радилися по різним питанням пов'язаних з роботою. Даний факт, може викликати сумнів у об`єктивності та неупередженості судді при розгляді справи.

Згідно із ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, обєктивне зясування обставин кожної справи.

У КУпАП відсутні положення щодо відводу судді, проте суддя може взяти самовідвід, керуючись загальними принципами, які випливають з Конституції України та вимог щодо обєктивності і неупередженості судді, зазначених у міжнародно-правових актах, тим паче, що діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, тому при розгляді питання про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Відповідно до ст.9 Конституції України, ст.2 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до даних правовідносин також можна застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.6), в якій закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається у тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у учасників процесу у його безсторонності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен заявляти самовідвід.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_2 ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно ст.55 ч.3 п.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов'язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, з метою уникнення будь-яких сумнівів сторін в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, з метою недопущення затягування строків розгляду даної справи, а також задля забезпечення права на справедливий суд, вважаю за необхідне заявити самовідвід по даній справі.

Керуючись ст.9, 129 Конституції України, ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст.246, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід у справі №227/605/18, провадження 3/227/245/2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення №227/605/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП передати до канцелярії Добропільського міськрайонного суду Донецької області для його повторного перерозподілу між суддями згідно вимог чинного законодавства.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Левченко