АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/240/18 Головуючий у 1-ій інстанції: Байбара Г.А.
Категорія: ст. 123 ч. 2 КУпАП Суддя-доповідач: Кондаков Г.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 березня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кондаков Г.В., за участю ОСОБА_3 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу останнього на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 30 січня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинська, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, неповнолітніх дітей не має, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 виданий Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВД України в Дніпропетровської області 22 грудня 1997 року)

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 123 ч. 2 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 850 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу.

На переконання суду першої інстанції вказане правопорушення ОСОБА_3 скоїв при наступних обставинах.

08 січня 2018 року о 14 год. 40 хвил., ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «КІА» з державним реєстраційним номерним знаком «НОМЕР_2» виїхав на залізничний переїзд, коли рух через нього було заборонено, тобто на червоний сигнал світлофору.

На думку суду дані протиправні дії водія ОСОБА_3 утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 123 ч. 2 КУпАП.

Порушник ОСОБА_3 не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляції просить його скасувати. Провадження по справі закрити з підстав, передбачених ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП, за відсутністю складу вказаного порушення.

Як це можна зрозуміти із суті скарги, вважає, що висновки суду про його винність суперечать фактичним обставинам справи. Вважає, що докази, на які він послався, досліджені неповно і необ"єктивно, а відеозапис сфабрикованим.

Вказує на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги покази свідків, а також довідку начальника дистанції колії ПАТ «Українська залізниця» про те, що на переїзді 146 км перегону «Запоріжжя-Камянське-Воскобійня» 08 січня 2018 року порушень проїзду автотранспортом черговою не зафіксовано.

Стверджує, що на момент початку перетину автомашиною лінії шлагбаума, перестав миготіти світловий заборонений червоний сигнал.

Посилається на п. 2 наказу № 33 МВС України від 01 березня 2010 року «Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», яким передбачено вичерпний перелік технічних засобів, які працюють в автоматичному режимі. Між тим, засіб, який використовувався співпрацівниками поліції при фіксування правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним, не надано.

Із матеріалів справи вбачається, що в порушення зазначеного нормативного акту, відео фіксація проводилась на невстановлений пристрій, тому дані, які на ньому містяться не можуть бути доказами по справі.

Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями процесуальних норм, оскільки в ньому невірно вказано місце його складення і місце вчинення правопорушення. Не зазначено в ньому свідків, які були присутніми в його транспортному засобі в якості пасажирів. Тому вважає, що вказані невідповідності унеможливлюють прийняття по справі законного та обґрунтованого рішення.

Стверджує, що вказані порушення давали суду першої інстанції всі підстави для закриття провадження по справі на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Заслухав порушника, який наполягав на своїх вимогах про відсутність в справі доказів на підтвердження його винуватості, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Посилання в апеляції на неповноту і необ'єктивність судового розгляду, на невідповідність висновків суду про відсутність в діях ОСОБА_3 інкримінованих йому органом поліції протиправних дій фактичним обставинам справи, є безпідставними.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів адміністративного правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи встановлено, що розгляд її в суді першої інстанції проведено з дотриманням процесуальних норм адміністративного закону, а висновки суду про винність останнього у вчиненні правопорушення при встановлених судом обставинах підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними в постанові доказами.

Як вже вище наводилось, судом першої інстанції ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 123 ч. 2 КУпАП.

Склад даного порушення буде мати місце при в'їзді на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Вказані заборони передбачені п. 20.5 «Правил дорожнього руху».

Відповідно до підпункту «В» вищенаведеної підзаконної норми, рух через переїзд забороняється якщо включено заборонний сигнал світлофору чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Як вбачається із позиції ОСОБА_3 в суді першої та апеляційної інстанцій, він не заперечував проти того, що почав рух на заборонний сигнал світлофору. Оскільки неодноразово перетинав даний переїзд, знав, що на момент його перетину, заборонний сигнал вже буде вимкнений, що дозволяє рух. Таким чином, стверджував, що перетинав переїзд на дозволяючий сигнал світлофору. Тому співпрацівники поліції безпідставно його зупинили і склали протокол про адміністративне правопорушення.

Покази останнього щодо обставин і моменту перетинання переїзду були підтверджені в судовому засіданні показами свідків зі сторони останнього, а саме, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Поясненням вказаних свідків суд дав належну оцінку і з посиланням на суттєві суперечності про момент перетинання переїзду визнав такими, які не відповідають дійсності і спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

З метою перевірки тверджень порушника ОСОБА_3 в засіданні суду апеляційної інстанції було переглянуто відео запис долучений до матеріалів справи про обставини правопорушення.

Із вказаного запису вбачається, що співпрацівники поліції із оперативного автомобіля із застосуванням планшета проводять запис перетинання транспортними засобами залізничного переїзду. Автомашина порушника білого кольору марки «КІА Sportage» з державним реєстраційним номерним знаком «НОМЕР_2» знаходиться перед переїздом закритим шлагбаумом з миготливим червоним світовим сигналом. Після того, як шлагбаум піднявся, червоний сигнал продовжував миготіти. Не дивлячись на заборонений червоний сигнал, водій ОСОБА_3 починає рух і пересікає переїзд саме тоді, коли вказаний заборонений сигнал продовжував миготіти. Зафіксував вказане порушення, співпрацівники поліції після переслідування, зупиняють автомашину марки «КІА Sportage» з державним реєстраційним номерним знаком «НОМЕР_2».

Звертається увага на те, що в судовому засіданні апеляційного суду водій ОСОБА_3 не заперечував проти того, що вказаний автомобіль із реєстраційним номерним знаком «НОМЕР_2» належить йому на праві власності.

В результаті дослідження і оголошення матеріалів справи встановлено, що дані обставини знайшли своє підтвердження після допиту свідків зі сторони порушника, а саме, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про те, що перетинання залізничного переїзду автомашиною під керуванням ОСОБА_3 мало місце, та що саме після цього їх було зупинено працівниками поліції, та складено протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з порушеннями правил перетинання переїзду.

Видно, що відеозапис є якісним. На ньому зафіксовано саме момент перетинання транспортним засобом ОСОБА_3 залізничного переїзду на заборонений сигнал. Автомашину останнього ідентифіковано. На запису чітко вбачається реєстраційний номерний знак - «НОМЕР_2».

Таким чином, відеозапис не викликає у суду апеляційної інстанції сумнівів в тому, що встановлена подія відбувалась саме за участю ОСОБА_3, а не інших осіб при керуванні іншими транспортними засобами.

Обговорюючи доводи порушника про недопустимість відео запису в якості доказу, який викриває його в інкримінованому порушенні, суд вважає їх безпідставними.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, які встановлюються, в тому числі, показаннями технічних приладів, та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

В судовому засіданні апеляційного суду оголошувався супровідний лист начальника Дніпровського ВП Кам"янського ВНП ГУ НП в Дніпропетровській області голові Дніпровського районного суду про направлення до суду запису із службового планшету перенесеного на дисковий носій з даними про порушення ПДР, скоєного ОСОБА_3 (а.с. 5).

Досліджені дані приводять суд до висновку про безпідставність тверджень порушника ОСОБА_3 про те, що вказаний запис здобутий з порушеннями процесуальних норм адміністративного закону, а також про відсутність в справі доказів його винності у вчиненні інкримінованого йому порушення та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Даними відео запису повністю спростовані доводи останнього про те, що на момент початку перетину автомашиною лінії шлагбаума, перестав миготіти світловий заборонений червоний сигнал.

Тому суд першої інстанції з посиланнями на дані відео запису обґрунтовано не прийняв до уваги довідку про те, що на переїзді 146 км перегону «Запоріжжя-Камянське-Воскобійня» в день події, тобто - 08 січня 2018 року порушень проїзду автотранспортом черговою не зафіксовано.

Безпідставними визнає суд і посилання ОСОБА_3 на наказ № 33 МВС України від 01 березня 2010 року «Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», яким передбачено вичерпний перелік технічних засобів, і про те, що засіб, який використовувався співпрацівниками поліції при фіксування правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним, не передбачено.

Як вже вище наводилось, ст. 251 КУпАП визначено, що є доказами в справі про адміністративне правопорушення, регламентовано спосіб їх встановлення.

Видно, що відеозапис наданий співпрацівниками поліції здобутий відповідно до вказаної норми, яка є спеціальною, тому при конкуренції норм, перевага віддається спеціальній.

Не находить суд апеляційної інстанції обґрунтованими доводи ОСОБА_3 про порушення при складанні інспектором поліції протоколу про адміністративне правопорушення.

При його дослідженні встановлено, що складено його відповідно до вимог ст. 256 КУпАП відповідною посадовою особою місцевого органу поліції за участю порушника ОСОБА_3 на місці в день скоєння порушення з викладенням обставин правопорушення, його правової кваліфікації з посиланням на конкретний пункт (20.5) порушення «Правил дорожнього руху». Видно, що останньому роз'яснені його конституційні і процесуальні права, передбачені, відповідно ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП. Надана можливість надати власноручні пояснення щодо скоєного. Видно, що правильність даних, які містяться в протоколі підтверджена власноручними записами і підписами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і посадової особи поліції.

Відсутність в протоколі посилань на наявність свідків, не ставить його таким, який суперечить фактичним даним про об'єктивну сторону правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, та належним чином їх оцінивши, обґрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, а дії останнього правильно кваліфіковано за ст. 123 ч. 2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року - без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков