Номер провадження 3/243/1293/2018
Номер справи 243/3578/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 13 » червня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі

Головуючого судді Хаустової Т.А.,

за участю:

- секретаря судового засідання Кобець О.М.,

- прокурора Борисова А.А.,

- особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, пенсіонера судді у відставці, РНОКПП: НОМЕР_1, Паспорт серії ВВ № 750880 виданий Добропільським МВ УМВС України у Донецькій області 20 березня 1999 року, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Комсомольська), будинок № 29/5,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, був призначений суддею Добропільського міського суду Донецької області згідно з Указом Президента України від 16 квітня 1996 року № 262/96 «Про призначення суддів» та згідно Наказу Начальника Донецького обласного управління юстиції від 07 травня 1996 року № 131 ОСОБА_1 було призначено суддею Добропільського міського суду Донецької області, де з 07 травня 1996 року ОСОБА_1 приступив до виконання обовязків судді.

Згідно Наказу начальника Управляння юстиції від 22 червня 2001 року № 175 «Про обрання суддів безстроково» ОСОБА_1 призначено суддею безстроково. Згідно Наказу виконуючого обовязки начальника Управління державної судової адміністрації в Донецькій області від 09 квітня 2004 року № 317-к «Про переведення суддів до Добропільського міськрайонного суду», ОСОБА_1 переведено на посаду судді новоутвореного місцевого Добропільського міськрайонного суду.

24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області згідно з Наказом Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року № 10-к «Про звільнення судді Діденка С.О.» відповідно до Постанови Верховної ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів». Згідно пп. «ґ» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Відповідно до ст.ст. 54, 55, 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з часу призначення суддею, на ОСОБА_1 поширюються вимоги про обмеження, повязані з набуттям статусу судді, у тому числі встановленими Законом України «Про запобігання корупції».

На виконання п.п. 7 п. 7 ст. 56 Закону України «Судоустрій і статус суддів» судді зобовязаний подавати Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі встановленими Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає у суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складання присяги. Нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який вступив у дію з 30 вересня 2016 року, аналогічно передбачає набуття повноважень судді, а саме ч. 1 ст. 57 Закону.

Згідно п. 2 Розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції» до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, субєкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції». Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Так, згідно пункту 1 Рішення ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10 червня 2016 року «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088 ті із змінами, внесеними згідно з Рішенням ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18 серпня 2016 року, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2016 року за № 1153/29283 і набрало чинності з 23 серпня 2016 року, Національне агентство з питань запобігання корупції визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Рішення ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10 червня 2016 року перший етап з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування, які зазначені, зокрема, у абзаці 2 підпункту 1 пункту 1 Рішення НАЗК № 2 від 10 червня 2016 року декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно примітки ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції», до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, відносяться і судді.

Крім цього, зазначена у пункті 1 цього ж Рішення Декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно абзацу 2 питання 1 Рішення ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції № 3 від 11 серпня 2016 року «Розяснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» визначено, що такий тип декларації декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення.

У звязку з поданням Заяви про відставку і відповідно до ч. 5 ст. 126 Конституції України, Верховна ОСОБА_3 України звільнила ОСОБА_1 з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області згідно Постанови Верховної ОСОБА_3 України від 22 вересня 2016 № 1600-VIII «Про звільнення суддів» (за текстом Постанова), яка набрала чинності у день прийняття.

На підставі Наказу від 24 жовтня 2016 року № 10-к «Про звільнення судді Діденка С.О.», відповідно до Постанови та ст. 126 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ОСОБА_1 звільнено з посади судді та відраховано зі штату Добропільського міськрайонного суду Донецької області 24 жовтня 2016 року у звязку з поданням заяви про відставку.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення.

Згідно пояснень наданих Керівником апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_4, суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Діденко С.О., в період з 03 жовтня 2016 року по 21 жовтня 2016 року згідно Табелю обліку робочого часу за жовтень 2016 року перебував на лікарняному. Однак, на дату звільнення зі штату Добропільського міськрайонного суду та у день звільнення, а саме: 24 жовтня 2016 року, на лікарняному не перебував та знаходився на робочому місці.

Відповідно до листа ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції № 52-09/17 від 23 січня 2017 року та положень п.п. 8 ч.1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції», до повноважень ОСОБА_2 агентства віднесено здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій.

Крім того, відповідно до ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції № 93-05/48886/17 від 02 березня 2017 року дата публікації документів вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до Реєстру.

Встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларація особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1, зареєстрована в Реєстрі 26 жовтня 2016 року о 21 годині 30 хвилин.

Таким чином, суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Діденко Сергій Олександрович несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації осіб, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що є вчиненням правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 розяснені права та обовязки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності передбачені ст.268 КУпАП та ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України (а.с.2-4).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визнав та пояснив, що Протоколом про адміністративне правопорушення №211 від 21 березня 2018 року відображено, що він несвоєчасно без поважних причин подано Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації осіб, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до Протоколу від 24 жовтня 2016 року № 10-к «Про звільнення судді Діденко С.О.», відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_3 України від 22 вересня 2016 року № 1600-УІІІ «Про звільнення суддів» 24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Відповідно до абзацу 2 питання 1 Рішення ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції №3 від 11 серпня 2016 року « Розяснення щодо застосування окремих положень Закону України « Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю « визначено, що такий тип декларації - декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функції держави або самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення.

У порушенні вказаного розяснення щодо вимог пункту 2 частини першої статті ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», адміністративний правопорушник згідно до реєстрації в Єдиному державному реєстрі декларацій, подав Декларацію 26 жовтня 2016 року.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

Між тим, вважає себе не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи поряд з іншими вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до преамбули Закону України « Про запобігання корупції» - цей закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні. Зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи, зобовязані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Як на догму верховенства права посадова особа послалась на Рішення ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції №3 від 11 серпня 2016 року « Розяснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю «визначено, що такий тип декларації - декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функції держави або самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення.

Між тим, принцип верховенства права у адміністративному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Одним із основоположним аспектом Верховенства права є принцип юридичної визначеності. У цьому аспекті рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

У відповідності до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією за № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, судді, які звільнилися з підстав визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України, не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, при зборі доказів, до складання Протоколу про адміністративне правопорушення, була допущена неповнота, яка є суттєва.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних причин на те причини. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за цією статтею виключається.

Під поважними причинами в листі № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року ОСОБА_5 спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказує неможливість подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок технічних збоїв офіційного веб- сайт ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції.

Починаючи з 21 по 26 жовтня 2016 року намагався подати відомості декларації до Реєстру ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції, проте через технічні збої не зміг цього зробити.

Зі свого боку він доклав максимум зусиль для того щоб виконати обовязок подання декларації. Він офіційно звертався до ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції через телефон та засоби електронної пошти. І лише після його звернень йому вдалось подати декларацію о 21 годині 30 хвилин 26 жовтня 2016 року. Даний факт підтверджується роз друком скріншотів з його електронної пошти щодо звернення на ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції та поясненнями свідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З 21 вересня по 21 жовтня 2016 року перебував на лікарняному, проте після закриття лікарняного та звільнення продовжував лікування у Добропільській поліклініці через погіршення стану здоровя у звязку з хворобою. Вказане підтверджується довідкою Добропільського міськрайонного суду Донецької області про знаходження на лікарняному та довідкою Добропільського медичного закладу.

З врахуванням положень статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Таким чином, в його діях відсутні субєктивна та обєктивна сторони, що виключає склад правопорушення, відсутність умислу вчиняти адміністративне правопорушення, а несвоєчасне подання декларації виникло з поважних причин, що викликане технічними збоями офіційного сайту ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції, а також погіршенням стану його здоровя, у звязку з чим просить закрити провадження у справі.

Прокурор Борисов А.А. у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що працює у Добропільському міськрайонному суді головним спеціалістом з інформаційних технологій. Знайомий з ОСОБА_1, відносини з ним нормальні. 21 жовтня 2016 року з ним по телефону звязався помічник голови ОСОБА_1 ОСОБА_7 та попросила вийти на роботу в суботу 22 жовтня 2016 року, оскільки вони не могли увійти в програму та заповнити Декларацію. Виникали різні помилки системні, які говорили про те, що сайт не працює. У неділю 23 жовтня 2016 року був теж схожий технічний стан. Вони неодноразово намагалися увійти на сайт ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції з різних компютерів. У понеділок - 24 жовтня 2016 року неодноразово намагалися додзвонитися до технічної підтримки, але не змогли. Також, намагалися увійти на сайт, але були помилки. 25 жовтня 2016 року вони додзвонилися до технічної підтримки і повідомили, що потрібно написати листа на їх адресу. Вони звернулися з відповідним ОСОБА_2 до технічної підтримки, і вже 26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 зміг увійти на сайт ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції та відправити Декларацію. Судді Добропільського суду отримали ключі для заповнення Декларації, але коли саме він не памятає. ОСОБА_1 та його помічник намагалися самі заповнити Декларацію, однак до нього звернулися вже потім, коли не змогли самостійно її заповнити. Проблеми із заповненням декларації були і у інших працівників суду, не лише у ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що є керівником апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області. ОСОБА_1 звернувся до неї коли виникли технічні проблеми з заповненням Декларації, оскільки він не міг увійти на сайт ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції. Знала про цю проблему від свого заступника та головного спеціаліста з інформаційних технологій, які ОСОБА_1 допомагали у заповненні Декларації. Ці проблеми виникали у другій половині жовтня 2016 року у багатьох працівників суду і вони тривали не один день. ОСОБА_1 було звільнено 24 жовтня 2016 року, а Декларацію він подав 26 жовтня 2016 року. До неї, як до керівника апарату, ОСОБА_1 звертався до 24 жовтня 2016 року. Судді отримали ключі для заповнення Декларації з кінця вересня до початку жовтня 2016 року.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що працює заступником апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області. В жовтні 2016 року вона працювала помічником судді Діденко С.О., цей час він був на лікарняному та повідомив, що не може подати електронну Декларацію. Вона з ОСОБА_1 навіть не змогли зареєструватися у системі. Вона подзвонила ОСОБА_6 та попросила його вийти на роботу в суботу та неділю. Ці два дні вони намагалися з різних компютерів зареєструватися, однак в них нічого не виходило. 24 жовтня 2016 року вони на технічну підтримку, а потім розяснили яким чином необхідно діяти. З компютеру ОСОБА_1 вони направляли повідомлення на технічну підтримку сайту НАЗК, що не можуть зареєструватися. 26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 повідомив їй, що зі свого домашнього компютера зміг зареєструватися та у нього все вийшло, що стало можливим після його звернення на офіційну адресу технічної підтримки НАЗК. Вся проблема із заповненням Декларації тривала 6-7 днів. Вона не знає коли саме ОСОБА_1 отримав електронний ключ, знає, що разом з іншими суддями. ОСОБА_1 неодноразово до 21 жовтня 2016 року намагався подати електронну Декларацію, однак не міг навіть зареєструватися на сайті НАЗК 2-3 дні до 21 жовтня 2016 року.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось Європейським судом з прав людини, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. Європейського суду з прав людини 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08 квітня 2010 року.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, на підставі Наказу від 24 жовтня 2016 року № 10-к «Про звільнення судді Діденка С.О.», був звільнений з посади судді та відрахований зі штату Добропільського міськрайонного суду Донецької області 24 жовтня 2016 року у звязку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_3 України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області відповідно до пунктів 2, 3 та 9 частини пятої статті 126 Конституції України (відомості містяться у відкритому доступі) (а.с.21).

Відповідно до ч. 2, 3 та 9 пятої статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є:

1) неспроможність виконувати повноваження за станом здоровя;

2) порушення суддею вимог щодо несумісності;

3) вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обовязками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді;

4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням;

5) незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду;

6) порушення обовязку підтвердити законність джерела походження майна.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що він не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у звязку з тим, що судді, які звільнені відповідно до 6 ст. 126 Конституції України не є субєктами адміністративного правопорушення, оскільки такі посилання спростовуються Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів» з якої вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області відповідно до пунктів 2, 3 та 9 частини пятої статті 126 Конституції України (у звязку з поданням заяви про відставку), а не відповідно до ч. 6 ст. 126 Конституції України, яка передбачає припинення повноважень у разі досягнення суддею шістдесяти пяти років; припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; смерті судді; набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину, та яка має виключний перелік, та не має такої підстави припинення повноважень як подання заяви про відставку судді.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» він є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки Закон України "Про судоустрій і статус суддів" розрізняє терміни "звільнення" та "припинення" а отже, розмежовує їх, передбачаючи різні підстави для настання таких юридичних фактів.

З інформації розміщеної в Єдиному державному реєстрі декларацій офіційному сайті ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції (http:/.nazk.gov.ua) ОСОБА_1 несвоєчасно подав Декларацію особи яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 26 жовтня 2016 року о 21 годині 30 хвилин (а.с.10).

Диспозицією ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачено, що відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. В примітці до цієї статті зазначено, що субєктом правопорушень є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно розяснень, які містяться в ОСОБА_5 спеціалізованого суду України «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» вих.. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати:

1) об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Зазначимо, що в ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання "щорічно до 1 квітня". Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Слід зазначити, що системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону формулювання "припиняє діяльність" дає підстави констатувати, що термін "припинення" за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном "звільнення" як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України "Про державну службу" (ст. 83), Закону України "Про статус народного депутата України" (ст. 4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною. Разом з тим із цього правила є винятки. Так, Закон України від 02 червня 2016 року N 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон N 1402) розрізняє терміни "звільнення" (статті 112 - 118) та "припинення" (статті 119 - 125), а отже, розмежовує їх, передбачаючи різні підстави для настання таких юридичних фактів. Наведені положення цього Закону повністю кореспондують зі ст. 126 Конституції України, яка також розмежовує ці поняття. Аналогічний підхід використано законодавцем щодо припинення повноважень судді Конституційного Суду України та його звільнення (ст. 149-1 Конституції України).

Так, у ч. 7 ст. 126 Конституції України, ст. 119 Закону N 1402 зазначено, що повноваження судді припиняються виключно в разі: 1) досягнення суддею шістдесяти п'яти років; 2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; 3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; 4) смерті судді; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину. Цей перелік є вичерпним. Слід зазначити, що саме такий підхід використала ОСОБА_3 суддів України, приймаючи рішення від 15 вересня 2016 року N 54 "Щодо питання припинення повноважень суддів, визначених Законом N 1402-VIII підстав".

Крім того, слід зауважити, що виключною підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом, згідно зі ст. 125 Закону N 1402, є саме припинення повноважень судді (статті 119 - 125). Звільнення ж судді з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України, ст. 112 Закону N 1402, не є підставою для припинення трудових відносин в аспекті зазначених вище норм Конституції України та спеціального закону.

Іншими словами, беручи до уваги положення ст. 7 КУпАП, згідно з якою "застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом", тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень, з огляду на проведений вище аналіз, судді, які звільняються з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України, не можуть бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Наведене стосується й інших правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, у тому числі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані (ч. 2 цієї статті), наприклад, внаслідок отримання суддею вихідної допомоги у зв'язку з відставкою до досягнення ним шістдесяти п'яти років, адже суб'єкт їх вчинення однаковий.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

3) суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності».

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_3 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обовязку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «ОСОБА_6 проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» Європейський суд з прав людини визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого Рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» Європейський суд з прав людини зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у звязку з обовязком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини.

Доводи особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності, в частині того, що Декларацію не було опубліковано в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, з причини, які не залежали від його волі, а саме через технічні збої та некоректну роботу Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суд вважає слушними з огляду на наступне.

Офіційний веб-сайт ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції та Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в період часу з 24 по 30 жовтня 2016 року дійсно періодично не працював або працював некоректно, що підтверджується наступним:

- Протоколом засідання ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції № 46 від 27 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що Національне агентство з питань запобігання корупції зібралося на екстрене засідання через неможливість подання субєктами декларування своїх декларацій, оскільки сайт НАЗК не працював, та визнали заходи, що вживаються адміністратором Реєстру для забезпечення його належного функціонування, недостатніми, а також вирішили звернутись до ДП «Українські спеціальні системи», яке є адміністратором Реєстру, щодо забезпечення вжиття невідкладних організаційно-технічних заходів для повноцінного безперебійного цілодобового функціонування Реєстру;

- Рішенням ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції № 102 від 28 жовтня 2016 року, згідно тексту якого Національне агентство з питань запобігання корупції звернулось до Генеральної прокуратури України щодо надання правової оцінки фактам та обставинам, що можуть свідчити про наявність ознак кримінального правопорушення та можливого зриву кампанії з декларування доходів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Дані відомості отримано з офіційного Інтернет ресурсу сайту ОСОБА_2 агентства з питань запобігання та протидії корупції.

Крім того, Рішенням ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції від 04 квітня 2017 року №124 «Про визначення поважної причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визнано поважною причиною несвоєчасного подання декларації саме неналежне функціонування реєстру. Крім того, вказано на обовязкове врахування вказаної обставини при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ОСОБА_2 виконуючого обовязки голови Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_9 за вихідним № 149/25/2018 від 06 лютого 2018 року на Запит Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України, від ОСОБА_1 в усній формі надходили звернення до керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області про труднощі із заповненням електронної Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, у звязку з припиненням діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, через постійний збой у роботі сайту ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції (а.с.17).

Отже, причини несвоєчасного подання ОСОБА_1 Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, у звязку з припиненням діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, обґрунтовуються збоями в роботі та саме неналежним функціонуванням Реєстру ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції.

Крім того, при виникненні труднощів у заповненні форми Декларації ОСОБА_1 повідомлялося, зокрема керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_4, її заступника ОСОБА_7 та спеціаліста з інформаційних технологій Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6, та вживалися заходи до звернення на гарячу лінію ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції з відповідним листом, що підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які суд приймає до уваги як належні доказ по справі, оскільки такі пояснення свідків в судовому засіданні належним чином не спростовані та підтверджуються Листами ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції, з яких вбачається, що офіційний сайт ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції у період роботи з жовтня 2016 року дійсно мав технічні несправності, що перешкоджало вільному доступу до сайту та поданню Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Що стосується посилань прокурора на ОСОБА_2 агентства з питань запобігання корупції № 93-05/48886/17 від 02 березня 2017 року в частині того, що дата публікації документів вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до Реєстру, суд вважає за належне зазначити, що намагання особи заповнити Декларацію з технічної точки зору не фіксуються та не є загальнодоступними, а факт подання ОСОБА_1 Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, у звязку з припиненням діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування саме 26 жовтня 2016 року ним і не оспорюється. Тобто, вказаний ОСОБА_2 в рамках даної справи не має доказового значення для суду.

Диспозицією ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачено, що відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З об'єктивної сторони правопорушення становить діяння у формі неподання Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування без поважних причин.

Субєктивна сторона характеризується прямим умислом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні обовязкова ознака обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що полягає у несвоєчасному поданні Декларації без поважних причин, а також відсутня субєктивна сторона складу правопорушення, яка характеризується наявністю лише умислу.

Згідно до п. 1 частини 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення «Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

А тому у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9,172-6, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, ОСОБА_5 спеціалізованого суду України за № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення осіб до відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією», Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, пенсіонера судді у відставці, РНОКПП: НОМЕР_1, Паспорт серії ВВ № 750880 виданий Добропільським МВ УМВС України у Донецькій області 20 березня 1999 року, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (Незалежності), будинок № 29/5, за ч.1 ст. 172-6 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, пенсіонера судді у відставці, РНОКПП: НОМЕР_1, Паспорт серії ВВ № 750880 виданий Добропільським МВ УМВС України у Донецькій області 20 березня 1999 року, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (Незалежності), будинок № 29/5, за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд.

Повний текст Постанови складено 13 червня 2018 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_10.