Справа № 425/2812/17
Провадження № 33/782/24/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» лютого 2018 року м.Сєвєродонецьк

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Луганської області Руденко В.В.

при секретарі судового засідання - Єгоровій О.П., за участю:

захисника особи, що притягається до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_2 - адвоката Шурхна К.А.

представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката Брошко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 січня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

В с т а н о в и в :

24.10.2017 року о 14 год. 30 хв. в м. Рубіжному на перехресті вул. Заводська та вул. Польова, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «MERSEDES-BENZ GL 550» д.н.з. НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 січня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

На вказану постанову суду потерпілим ОСОБА_4 подана апеляційна скарга, в якій він вказує на незаконність судового рішення у зв'язку з неповнотою та необ'єктивністю з'ясування всіх обставин справи, яке постановлене з порушенням вимог ст.245 КУпАП, просить апеляційний суд скасувати постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 січня 2018 року та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обгрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав спроможними свідчення ОСОБА_2 від 24.10.2017 року, а також безпідставно визнав законними та обгрунтованими заперечення останнього щодо його вини у порушенні п.10.1 ПДР України. Апелянт посилається на те, що свідчення ОСОБА_2 про те, що той «під час руху транспортного засобу та зміни напрямку руху автомобіля нібито подивився в ліве бокове дзеркало заднього виду, подивився на зустрічну полосу і увпевнившись, що позаду нього та спереду відсутні автомобілі, та його маневр буде безпечним, увімкнув лівий показник повороту і почав здійснювати поворот», є безпідставними та, на думку апелянта, спростовуються показами допитаних під час судового розгляду свідка ОСОБА_6 і експерта Луганського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_7

При цьому апелянт зазначає, що свідок ОСОБА_6 показав, що автомобіль «MERSEDES-BENZ GL 550» під керуванням ОСОБА_2 різко знизив швидкість та показник лівого повороту не вмикав.

Судовий експерт ОСОБА_7 показав, що позиція ОСОБА_2 відображена в поясненнях про те, що він не бачив транспортні засобі, які їхали позаду нього, є неспроможними, оскільки ділянка дороги, де трапилась ДТП прямий, оглядовість була хороша, а тому ОСОБА_2 не міг не бачити автомобіль VOLKSVAGEN POLO під керуванням ОСОБА_4 та автомобіль HONDA CRV під керуванням ОСОБА_6, які рухались позаду автомобіля ОСОБА_2

Крім того апелянт у своїй скарзі зазначає, що експерт у судовому засіданні не припускав, а конкретно вказав, що в діях ОСОБА_2 має місце порушення п.10.1 ПДР, тому дії працівника поліції по складанню адмінпротоколу відносно ОСОБА_2, є правильними.

З урахуванням наведеного потерпілий ОСОБА_4 вважає, що суд першої інстанції не врахував зазначені розбіжності між показами ОСОБА_2 з показами свідка ОСОБА_6 та експерта ОСОБА_7, а також належним чином не проаналізував протокол серії БР №244938 від 24.10.2017 року, складений інспектором поліції та безпідставно визнав цей протокол неналежним доказом.

Також у своїй апеляційній скарзі потерпілий посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не викликав у судове засідання та не допитав інспектора поліції ОСОБА_8, який безпосередньо виїжджав на місце ДТП.

Апелянт вважає, що його показання та показання свідка ОСОБА_6 і експерта ОСОБА_7 підтверджують факт вини ОСОБА_2 у порушенні п.10.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_4, не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак, відповідно до положень ч.6 ст.294 КУпАП, їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката Брошко І.В. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, та ухвалити нову постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАп, вислухавши пояснення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, - адвоката Шурхна К.А., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_4 та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріалі адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального закону.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно з положеннями ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено у ст.252 цього Кодексу орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому, відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обгрунтовуючи своє рішення щодо відсутності в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та вказуючи про наявність передбачених ч.1 ст.247 цього Кодексу підстав для закриття провадження у справі, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався на заперечення ОСОБА_2 факту порушення ним п.10.1 Правил дорожнього руху України, та зазначив, що із показань ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 не можливо встановити, чи впевнився ОСОБА_2 у безпеці маневру повороту для інших учасників дорожнього руху, а саме: чи оглянув водій проїжджу частину, чи дивився він у дзеркала заднього виду відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху. Також суд зазначив, що експерт сектору авто-технічних досліджень Луганського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_7 на підставі матеріалів справи не зміг зробити висновку щодо порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, оскільки без спеціальних розрахунків з точними даними це є неможливим, а робив лише припущення, виходячи з власного досвіду.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд з огляду на таке.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №244938 від 24.10.2017 року та доданої до нього схеми, складених інспектором поліції ОСОБА_8 (а.с.1-2), 24 жовтня 2017 року о 14.30 годині у м.Рубіжне на перехресті вул.Заводська та вул.Польова, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «MERSEDES-BENZ GL 550» д.н.з. НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

За змістом п.10.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 свою провину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що 24.10.2017 року він керував транспортним засобом «MERSEDES-BENZ GL 550» д.н.з. НОМЕР_1 в м.Рубіжне по вул.Заводській зі сторони м.Сєвєродонецька в бік м.Рубіжне. Під'їжджаючи до перехрестя вул.Заводська та вул.Польова, він подивився в ліве бокове дзеркало заднього виду, подивився на зустрічну смугу, та, впевнившись в тому, що позаду його транспортного засобу та спереду його транспортного засобу відсутні інші автомобілі, та в тому, що маневр повороту буде безпечним, він увімкнув лівий покажчик повороту та почав здійснювати маневр повороту на вул.Польова. Під час виконання маневру повороту, коли автомобіль знаходився на зустрічній смузі, з лівої сторони від свого автомобіля НОМЕР_3, який на великій швидкості без гальмівного шляху скоїв сильний удар передньою правою частиною автомобіля в ліву передню частину його автомобіля. VOLKSVAGEN POLO д.н.з. НОМЕР_4 рухався позаду його автомобіля «MERSEDES-BENZ GL 550» по зустрічній смузі, тобто знаходився в так званій «мертвій зоні бокових дзеркал». Сам водій автомобіля VOLKSWAGEN POLO пояснив, що заздалегідь почав виконувати маневр обгону, оскільки транспортний засіб «MERSEDES-BENZ GL 550» рухався зі швидкістю 40 км/год, тому він не розраховував, що автомобіль «MERSEDES-BENZ GL 550» буде здійснювати маневр повороту ліворуч та не встиг зреагувати на покажчик повороту ліворуч. Крім того, як пояснив суду ОСОБА_2, на зазначеному перехресті знаходиться знак «Обгін заборонено», тому, на його думку, порушив правила дорожнього руху саме водій автомобіля VOLKSWAGEN POLO, а він,ОСОБА_2, здійснював дозволений правилами дорожнього руху маневр.

Правильність змісту наведених показів ОСОБА_2 підтвердив у суді апеляційної інстанції його захисник.

Однак, як вбачається з наведених в оскаржуваній постанові суду першої інстанції письмових показань потерпілого ОСОБА_4, 24.10.2017 року приблизно о 10-30 год. транспортний засіб «MERSEDES-BENZ GL 550» д.н.з. НОМЕР_4, який рухався перед його автомобілем НОМЕР_2, порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не впевнився у безпеці маневру повороту ліворуч для інших учасників дорожнього руху, та не увімкнув лівий покажчик повороту.

Допитаний судом першої інстанції у якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що 24.10.2017 року, близько 14-20 год. або 14-30 год., він їхав на автомобілі Honda CRV з м.Сєвєродонецька в м.Рубіжне зі швидкістю приблизно 65 км/год. Перед ним в ста метрах посередині своєї смуги рухався автомобіль VOLKSWAGEN POLO, а перед VOLKSWAGEN POLO ближче до правої сторони узбіччя, приблизно в 50 метрах, рухався автомобіль «MERSEDES-BENZ GL 550». Зазначені автомобілі він побачив приблизно за триста метрів. Автомобіль «MERSEDES-BENZ GL 550» рухався приблизно зі швидкістю 60 км/год та різко знизив швидкість руху приблизно до 20 км/год, поворотні сигнали не увімкнув, в результаті чого автомобіль VOLKSWAGEN POLO прийняв міри до об'їзду автомобіля «MERSEDES-BENZ GL 550» зліва, виїхавши на зустрічну смугу, перескочив через бордюр та зупинився, проїхавши при цьому приблизно сім метрів, зіткнення сталось вже на зустрічній смузі руху, коли «MERSEDES-BENZ GL 550» повертав, займав положення майже перпендикулярно дорозі.

З показань допитаного у судовому засіданні головного судового експерта сектору авто-технічних досліджень Луганського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_7 вбачається, що на схемі місця ДТП, яка сталась 24.10.2017 року о 14-30 год. в м.Рубіжне на перехресті вул.Заводська та вул.Польова, не зазначене місце зіткнення транспортних засобів, а зазначено лише розташування автомобілів після зіткнення, крім того, відсутні вказівки на будь-які слідові докази, до схеми не додані фотографії з місця події, які б зафіксували додаткову інформацію, необхідну для надання висновків. Тому він не може зробити жодних висновків, виходячи зі схеми ДТП. Визначити швидкість руху транспортних засобів до моменту зіткнення, в момент зіткнення та після цього без розрахунків з точними даними не можливо. Виходячи зі свого досвіду, експерт зробив припущення, що швидкість обох транспортних засобів була не великою. Відповідно до пояснень ОСОБА_2, останній не бачив транспортних засобів перед початком маневру повороту, проте, як відомо, за ним рухались що найменше два автомобіля, транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO рухався прямо за автомобілем Мерседес. Тому ОСОБА_2 повинен був бачити цей автомобіль, а оскільки сталось ДТП, то можна припустити, що водій «MERSEDES-BENZ GL 550» порушив вимоги п.10.1 ПДР, тобто не впевнився у безпеці для інших учасників дорожнього руху перед виконанням маневру. Для того, щоб уникнути зіткнення водій VOLKSWAGEN POLO повинен був знизити швидкість руху, або здійснити безпечний об'їзд перешкоди з будь-якої зі сторін, якщо об'їзд перешкоди здійснюється по зустрічній смузі руху, то це є обгоном транспортного засобу, а оскільки на зазначеному перехресті стояв знак «Обгін заборонено», водій VOLKSWAGEN POLO в даному випадку повинен був знизити швидкість руху навіть до повної зупинки, а не здійснювати маневр обгону. Водій «MERSEDES-BENZ GL 550» перед початком маневру повороту повинен був подивитись в різні боки для того, щоб впевнитись у безпеці повороту для інших транспортних засобів, проте напевно стверджувати, що він цього не зробив, експерт не може, виходячи лише з матеріалів справи, без проведення спеціальних досліджень та необхідних розрахунків.

Правильність наведених у постанові суду першої інстанції змісту показань потерпілого ОСОБА_4 а також свідка ОСОБА_6 та експерта ОСОБА_7 не оспорювалась захисником Шурхном К.А. в апеляційному суді, який лише висловив свою думку щодо необ'єктивності показань свідка, хоча при цьому зазначив, що під час судового розгляду в суді першої інстанції якихось особистих стосунків свідка ОСОБА_6 а ні з ОСОБА_2, а ні з ОСОБА_4 не встановлено.

При цьому правильність наведених у постанові суду першої інстанції змісту показань вищезазначених осіб в цілому не оспорювалась також представником потерпілого - адвокатом Брошко І.В., який лише зауважив, що експерт під час судового розгляду не припускав, а стверджував, що водій ОСОБА_2 в даній дорожній ситуації порушив вимоги п.10.1 ПДР.

Таким чином, оскільки представниками сторін під час апеляційного розгляду в цілому не заперечувалось проти правильності змісту викладених в оскаржуваній постанові суду показань учасників судового провадження, та захисник Шурхно К.А. не навів належних та обгрунтованих доказів на підтвердження своїх доводів щодо неправдивості та необ'єктивності показань свідка ОСОБА_6, тому суд апеляційної інстанції приймає показання свідка ОСОБА_6 та експерта ОСОБА_7, як достовірні, тобто як належні та допустимі докази по справі, оскільки вони узгоджуються між собою, а також з показаннями потерпілого ОСОБА_9 та протоколом про адміністративне правопорушення зі схемою, складеного відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП.

Отже, вищенаведені показання свідка ОСОБА_6 та експерта ОСОБА_7 дають підстави суд апеляційної інстанції зробити висновок про те, що водій автомобіля «MERSEDES-BENZ GL 550» ОСОБА_2 під час зміни напрямку руху та здійснення повороту ліворуч, не увімкнув лівий покажчик повороту та не впевнився у безпеці маневру повороту ліворуч для інших учасників дорожнього руху, тобто не виконав вимог, передбачених п.10.1 ПДР. При цьому в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_2 повинен був бачити автомобіль «VOLKSWAGEN POLO» під керуванням ОСОБА_4, який рухався позаду, враховуючи, що швидкість обох транспортних засобів була не великою, тобто не впевнився у безпеці для інших учасників дорожнього руху перед виконанням маневру, що призвело до ДТП, про що слушно зазначається в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_4

Тому апеляційний суд вважає неспроможними викладені в оскаржуваній постанові суду твердження ОСОБА_2 про те, що він під час зміни напрямку руху свого автомобіля та здійснення повороту ліворуч на вул.Польова через ліве бокове дзеркало заднього виду нібито впевнився в тому, що позаду та спереду його транспортного засобу відсутні інші автомобілі, що його маневр повороту буде безпечним, та що він увімкнув лівий покажчик повороту і почав здійснювати маневр повороту, оскільки показання ОСОБА_2 спростовуються сукупністю наведених доказів по справі.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність під час апеляційного розгляду вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв'язку з чим вважає висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 події та складу вказаного правопорушення безпідставними, які не відповідають фактичним обставинам та наявним доказам у справі.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як зазначено у положеннях частини першої та другої ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

За матеріалами справи ОСОБА_2 апеляційним судом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке мало місце 24 жовтня 2017 року. Тому враховуючи, що на день розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплили визначені законом тримісячні строки накладення адміністративне стягнення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_4 обгрунтованими, які підлягають задоволенню, а постанова судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 січня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, із закриттям провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, ст.ст.245, 251, 252, 280 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 січня 2018 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ В.В. РУДЕНКО