Номер провадження: 33/785/518/18
Номер справи місцевого суду: 496/250/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 95.03.2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10.01.2018 року, о 23 годині 30 хвилин, в Біляївському районі, с. Радісне вул. Артилерійська, керував автомобілем «Мерседес 230 Е», д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився у встановленому законом порядку в умовах медичного закладу.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 вказуючи на незгоду з судовим рішенням послався на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови. При цьому вказує, що під час розгляду справи не були встановлені обставини, які мають значення для справи та ці обставини були неповно з'ясовані при розгляді зазначеної адміністративної справи.

Апелянт зазначає, що під час проведення огляду на стан алкогольного спяніння були порушені нормативні акти, які передбачають порядок його проведення, а саме те, що він вимагав проведення огляду на місці у присутності двох свідків, а його доставили в лікарню, де співробітники поліції чинили на нього тиск, огляд проводився лікарем без присутності свідків, а потім йому дали підписати акт, який він підписав, але не читав.

ОСОБА_2 вважає, що факт того, що він дійсно керував автомобілем в стані алкогольного спяніння не доведено, так як працівниками поліції порушені вимоги Інструкції щодо проведення огляду водія на стан спяніння, а це вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того ОСОБА_2 посилається на порушення працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вимог ст. 266 КУпАП, а також неврахування судом при призначенні адміністративного стягнення обставин, які характеризують його особу, а також те, що право керування транспортним засобом повязано з його військовою службою.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить розглянути його апеляційну скаргу, постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

До початку судового розгляду ОСОБА_2 надіслав до апеляційного суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, в звязку з неможливістю зявитись у судове засідання з поважних причин і на цій підставі судовий розгляд відбувся без його участі.

Вивчивши матеріали справи, прийнявши до уваги доводи ОСОБА_2, викладені ним в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанову районного суду необхідно залишити без зміни, за наступних підстав:

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом, та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що з доводами апеляційної скарги неможливо погодитись, так як вони спростовуються іншими матеріалами адміністративної справи.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 014351 від 10.01.2018 року, згідно з яким ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, у звязку з тим, що вінкерував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння / а.с. 2 /.

При цьому слід відмітити, що ОСОБА_2 даний протокол про адміністративне правопорушення підписав і свою незгоду з ним не виказав і свій підпис в протоколі не заперечує, а також записав, що з протоколом згоден.

Обставини того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння визнав сам ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях, наданих ним на місці події. При цьому він вказав, що вживав саме алкогольний напій «REVO» - 0,5 літрів, після чого, під час керування транспортним засобом, був зупинений співробітниками поліції, а стан алкогольного спяніння було встановлено в умовах медичного закладу / а.с. 3 /.

Це підтверджується висновком медичного закладу, згідно якого було проведено огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння і встановлено наявність алкоголю 0.25 проміле / а.с. 4 /.

Також апеляційний суд вважає, що доказом знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння під час керування транспорт ним засобом є запис в протоколі про адміністративне правопорушення, згідно автомобіль передано під керування інший особі, що може свідчити про відсторонення ОСОБА_2 співробітниками поліції від керування транспортним засобом в звязку з знаходженням в стані алкогольного спяніння / а.с. 2 /.

За таких обставин вважаю, що в судовому засіданні апеляційного суду доведена провина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та його дії правильно кваліфіковані за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, яке було зафіксовано співробітниками поліції у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в його діях відсутні ознаки правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні свідчення того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки це спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, результатами висновку медичного закладу, поясненнями самого ОСОБА_2 на місці події.

Крім того слід зауважити на те, що дії співробітників поліції, щодо складання відносно ОСОБА_2 адміністративного протоколу, він не оскаржив, що могло б довести обґрунтованість його доводів щодо відсутності керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Також суд критично відносить до заяв ОСОБА_2 про порушення співробітниками поліціїІнструкції щодо проведення огляду водія на стан спяніння в закладі охорони здоровя, так як знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння було встановлено в умовах медичного закладу, він з цим погодився і на проходженні огляду в іншому порядку не наполягав.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні. а тому його слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в звязку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 05.03.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_3.