АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/1697/2018 Суддя в суді першої інст. - Захарова А.С.
Категорія: ч.1 ст. 204-1 КУпАП Суддя в суді апел. інст. - Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_4 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року, про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року, ОСОБА_4 23.04.2018 року подав до канцелярії суду першої інстанції апеляційну скаргу на вказану постанову в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Зокрема в клопотанні ОСОБА_4 посилається на те, що в якому посилаючись на те, що в судовому засіданні 02.03.2018 року присутній не був у зв'язку з хворобою, копія постанови суду на його адресу не надходила, а про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо під час ознайомлення з матеріалами справи лише 11.04.2018 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об'єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Солом'янського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП винесена 02.03.2018 року.

Апеляційну скаргу, згідно штампу вхідної кореспонденції суду ОСОБА_4 подав лише 24.04.2018 року, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

З постанови Солом'янського районного суду м. Києва вбачається, що ОСОБА_4 дійсно не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції 02.03.2018 року. Саме у зв'язку з цим, на виконання вимог ст. 285 згідно супровідного листа від 05.03.2018 року Солом'янським районним судом на адресу проживання ОСОБА_4 було направлено копію оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Доводи ОСОБА_4 про те, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 11.04.2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи є необґрунтованими та спростовуються долученими самим ОСОБА_4 до матеріалів справи доказами, зокрема, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 подав до Солом'янського районного суду м. Києва заяву, датовану ще 04.03.2018 року про намір оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року щодо нього (а.с. 144).

Вищевказане свідчить про те, що вже 04.03.2018 року ОСОБА_4 знав про прийняте судом першої інстанції рішення, однак включно до 11.04.2018 року не звернувся до суду з заявою про отримання копії постанови.

Крім цього, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року в справі № 760/15325/17 надіслана до реєстру 03.03.2018 року та оприлюднено 06 березня 2018 року. Тобто, за умови достатньої зацікавленості та здійснення відповідного моніторингу судових рішень, ОСОБА_4 мав можливість ознайомитись з повним текстом зазначеного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та міг оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк. У разі ж якщо в процесі ознайомлення із текстом постанови в ЄДРСР у ОСОБА_4 виникали труднощі щодо його ідентифікації, він не був позбавлені можливості уточнити цю інформацію, шляхом здійснення відповідного запиту до канцелярії місцевого суду.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_4 мав реальну можливість реалізувати своє право на захист у справі про адміністративне правопорушення за складеним щодо нього протоколом, однак ним свідомо не скористався та подав апеляційну скаргу на постанову суду після закінчення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апелянт не надав поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення, відповідно не находить, в зв'язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_4 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року, про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва КепкалЛ.І.