Справа № 349/1410/18
Провадження № 33/4808/136/18
Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя с. Лопушня Рогатинського району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, пенсіонера,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство, при наступних обставинах.

24 серпня 2018 року о 11 год. 00 хв. за місцем проживання в с. Лопушня Рогатинського району Івано-Франківської області ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дочки ОСОБА_3, яке виразилось в погрозах та образах, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову та прийняти нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову судді незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на порушення конституційних прав, недотримання вимог ст. ст. 245, 254, 256, 276, 280 КУпАП. Зауважує, що не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, а події того дня розвивались не так, як це описано у протоколі. Зазначає, що не було допитано жодних незацікавлених свідків, не приділено уваги тій обставині, що жодних тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_3 не було. Посилається на те, що вся доказова база по справі ґрунтується виключно на показаннях ОСОБА_3 та її мами ОСОБА_4, які давно перебувають з ним у неприязних відносинах та оговорили його перед працівниками поліції з метою обмежити його у користуванні спільним жилим будинком. Вказану обставину вони фактично визнали в суді та повідомили, що до таких дій вони вирішили вдатися після набуття чинності в 2018 році Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», яким, зокрема, передбачено винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників. Мотивація дій ОСОБА_3 та її мами ОСОБА_4 саме щодо обмеження спільного з ними проживання, а не його покарання за неправомірні дії. Звертає увагу, що раніше до жодного виду відповідальності не притягувався, всупереч посиланням на систематичні порушення ним правил співжиття. На його думку, очевидно, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови зайняв явно упереджену, непослідовну та необ'єктивну позицію, пославшись на «надумані» докази, проігнорував численні процесуальні порушення, допущені працівниками поліції, а також докази, які спростовують їх позицію поліцейських і свідчать про його невинуватість, порушуючи принцип невинуватості, його процесуальні права. Вказує, що за умов, коли протокол про адміністративне правопорушення фактично складений з численними і грубими порушеннями, без відеодоказів та без безпосереднього допиту свідків в суді першої інстанції винесено незаконну постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_5, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, належним чином повідомлялися про час та місце апеляційного розгляду, від захисника надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у їх відсутності, інших заяв та клопотань від них до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Також, завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суддею суду першої інстанції дотримано вказаних вище вимог закону, належним чином з'ясовано обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 24 серпня 2018 року серії ГР 406305 № 57 (а.с. 1), рапортом працівника поліції (а.с. 3); поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 4); поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 5); поясненнями ОСОБА_2

Вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 серпня 2018 року серії ГР 406305 № 57 (а.с. 1), 24 серпня 2018 року о 11 год. 00 хв. в с. Лопушня Рогатинського району Івано-Франківської області за місцем свого проживання ОСОБА_2 висловлювався нецензурними словами та погрожував фізичною розправою своїй доньці ОСОБА_3, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - ДОП Рогатинського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6, підписаний ним.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Крім того, дані про те, що ОСОБА_2 подавав пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні.

В рапорті поліцейський доповідає про те, що 24 серпня 2018 року о 14 год. по телефону до чергової частини надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що в с. Лопушня по місцю проживання заявника виник конфлікт з своїм родичем.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3 слідує, що вона проживає за вказаною адресою разом з чоловіком, двома неповнолітніми дітьми та батьками. Її батько ОСОБА_2 часто зловживає спиртними напоями. 24 серпня 2018 року біля 11 год. він прийшов додому з магазину в стані сп'яніння, і почав з нею безпричинну сварку. В ході сварки обзивав її в присутності дітей нецензурними словами, виганяв з хати, чіплявся з бійкою та на словах погрожував фізичною розправою.

У своїх поясненнях ОСОБА_4 зазначила, що проживає за вказаною адресою разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_2, який зловживає алкогольними напоями та постійно вчиняє сімейні сварки. 24 серпня 2018 року о 11 год. знаходилась вдома із дочкою, прийшов в нетверезому стані чоловік ОСОБА_2 та безпричинно почав їх обзивати нецензурною лайкою, погрожуючи фізичною розправою, виганяючи з дому.

Пояснення отримані у встановленому законом порядку передбаченими способами, засвідчені власноручними підписами цих осіб.

ОСОБА_2 працівникам поліції пояснив, що проживає зі своєю сім'ю. 24 серпня 2018 року близько 11 год. приїхав до місця свого проживання, де у нього виник словесний конфлікт з членом своєї сім`ї через те, що вони не перуть йому одяг та не готують їсти, а хочуть, щоб він давав їм грошові кошти.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_2

Стосовно доводів ОСОБА_2 про те, що висновок про його винуватість у вчиненні правопорушення не може ґрунтуватися на поясненнях потерпілої та свідка, з якими він перебуває у неприязних відносинах, необхідно зазначити, що доказами, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст пояснень ОСОБА_2 та пояснень потерпілої, свідка не є взаємовиключним чи суперечливим, дані, які з них вбачаються, узгоджуються між собою.

Ознайомленість потерпілої, свідка про можливість винесення термінового заборонного припису щодо кривдника, тобто особи, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а також думка останніх стосовно доцільності його застосування у конкретному випадку, самі по собі не можуть вказувати на неправдивість їх пояснень стосовно факту вчинення домашнього насильства.

Також, оскаржене рішення судді суду першої інстанції за своєю правовою природою не тягне за собою наслідків у виді обмеження у користуванні спільним жилим будинком та не є підставою для винесення термінових заборонних приписів стосовно нього згідно з законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо вчинення домашнього насильства, причини з яких ОСОБА_2 його вчинив, висловлював погрози та образи стосовно ОСОБА_3, не підлягають встановленню.

Посилання ОСОБА_2 відносно відсутності тілесних ушкоджень не є слушними, оскільки виходячи з складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, таких наслідків не передбачено. У разі повідомлення про спричинення тілесних ушкоджень вносяться відомості до ЄРДР та розпочинається досудове розслідування в порядку кримінального провадження. Більше того, йому у вину згідно з протоколом не ставилось вчинення будь-яких діянь фізичного характеру.

Твердження апелянта про те, що по даній справі без відеодоказів неможливо дійти правильного висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки приписів про обов'язковість доведеності винуватості особи у вчиненні правопорушення саме доказами за результатами відеофіксації правопорушення КУпАП не містить.

Доводи про те, що розгляд справи без безпосереднього допиту свідків у судовому засіданні свідчить про неповноту судового розгляду та про відсутність за таких обставин належних доказів його винуватості, є помилковими, оскільки матеріали справи містять письмові пояснення, а переконливих доводів, які б викликали сумніви у наданих поліцейським свідчень, апелянтом не наведено.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що він раніше до жодного виду відповідальності не притягувався, не спростовують встановлених фактичних даних щодо вчинення ним домашнього насильства, не свідчать про недопустимість доказів, такі відомості жодним чином не впливають на висновок про винуватість цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, фактично враховуються як дані про особу винного при призначенні покарання.

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_2, містять ознаки саме такого правопорушення.

Також, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави для накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень, що відповідає ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, підстав для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається, а тому постанову судді необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло