Справа № 206/6509/17
Провадження № 3/206/67/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2018року

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: м. Дніпро, провул. Синельниківський,13, за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2017 року о 14:48 год. в м. Дніпро, вул. Ладозька,2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження огляду на стан спяніння, водій відмовився в присутності двох свідків. Даними діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав та на початку судового розгляду пояснював, що за кермом не перебував, а тому не повинен був проходити медичний огляд на стан спяніння. Потім пояснив, що за кермом автомобіля перебував його знайомий ОСОБА_2. Сам він не міг перебувати за кермом, оскільки за рішенням суду його позбавлено прав.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 просив закрити провадження по справі, оскільки відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Співробітники поліції не зупиняли авто ОСОБА_1, а зупинилися біля нього, коли воно вже стояло на узбіччі. Знайомий ОСОБА_1, який був свідком всіх цих подій збирався сісти за кермо, однак у нього не було при собі водійського посвідчення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що його знайомий ОСОБА_1 попросив на його автомобілі повозити його по магазинах та його племінника відвезти на тренування. Він погодився, по дорозі йому потрібно було заїхати до свого знайомого, тому він доїхав до парковки магазина та пішов до свого знайомого. Потім йому став телефонувати ОСОБА_1, сказав, що співробітники поліції хочуть скласти відносно нього адміністративний протокол та попросив його вийти на вулицю. Він, оскільки не знав, що там за ситуація побоявся вийти до співробітників поліції.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що під час патрулювання ними був помічений автомобіль НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 Його автомобіль вони відразу впізнали, оскільки нещодавно відносно нього вже складався протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. У них виникла підозра, що цей громадянин не маючи водійських прав, продовжує їздити за кермом. Вони почали їхати за його автомобілем. Коли повернули на перехресті, то побачили, що ОСОБА_1 закриває автомобіль разом з сидячою в ньому дитиною та відходить від нього. Почавши розмову з ОСОБА_1, в них виникла підозра, що останній перебуває у стані наркотичного спяніння. Попросили його проїхати для проходження огляду, на що він почав казати, що він їздить тут тільки по місту, оскільки холодно та йому потрібно дитину відвозити та забирати з навчання. Потім, почав казати, що взагалі за кермом не перебував. Після його відмови від проходження медичного огляду в присутності двох свідків, відносно нього був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. За ч.2 ст.130 КУпАП протокол не складався, оскільки в них було відсутнє рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за раніше складеним протоколом.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що був свідком того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Хто був за кермом, він не бачив.

Вислухавши правопорушника, його представника, свідків, дослідив у судовому засіданні письмові докази, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім

переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП України, судам слід враховувати, що стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, а якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно абз.4 п.27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду, роз'яснено, що для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №209026 від 27.11.2017 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, згідно пояснень яких, водій ОСОБА_1, відмовився від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного спяніння. Ці пояснення, аналогічні тим пояснення, які свідок ОСОБА_6 надав в судовому засіданні. Також його провина підтверджується, зокрема, рапортом інспектора поліції ОСОБА_5, згідно якого, ним та лейтенантом поліції ОСОБА_4 під час патрулювання був помічений автомобіль «Рено» номерний знак НОМЕР_2, який побачивши їх патрульний автомобіль різко прискорився. Ними було прийнято рішення зупинити дане авто. Коли автомобіль, вони наздогнали, то побачили, як від нього відбігає громадянин ОСОБА_1 Водій автомобіля почав нервувати та казати, що він не водій. При спілкуванні з водієм він повідомив, що везе племінника зі школи на тренування, говорив, що знає що йому не можна їздити за кермом, але просив його відпустити. Потім в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння. Дані обставини, які підтверджують провину ОСОБА_1 цілком узгоджуються з логічним та послідовними показами наданими в судовому засіданні співробітниками поліції ОСОБА_8, ОСОБА_4

Що стосується показів свідка ОСОБА_2Г, то суд їх до уваги не приймає, оскільки в силу своїх приятельських відносин з правопорушником намагається створити йому алібі, щоб останній зміг уникнути адміністративної відповідальності. До того ж, як він сам пояснював суду, що припаркувавши автомобіль пішов до свого знайомого, а тому ніяк не міг знати чи сідав після цього ОСОБА_1 за кермо. Самого факту зупинення чи не зупинення автомобіля ОСОБА_1 він не бачив.

До того ж, ствердження ОСОБА_1, що він не керував автомобілем, спростовуються відеозаписом долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, як автомобіль співробітників поліції підїздить до автомобіля НОМЕР_1, від якого від водійської двері відходить ОСОБА_1 На початку розмови ОСОБА_1 не заперечував, що керував автомобілем та пояснював необхідністю відвезення дитини на навчання. Потім почав казати, що автомобілем він не керував та його ніхто не зупиняв. Проте, що автомобілем керував його знайомий, нічого не казав. Також, з відео вбачається, що окрім ОСОБА_1 біля автомобіля ніяких осіб більше не було.

До того ж, маються протиріччя в показах ОСОБА_1 та тих обставинах, які виклав його представник в заяві про закриття провадження у справі, а саме його представник зазначав, що за кермо повинен був сісти знайомий ОСОБА_1, який не мав водійського посвідчення, тоді як ОСОБА_1 пояснював, що за кермом вже перебував його знайомий ОСОБА_2, який за його словами має водійське посвідчення і привіз його до того місця куди підїхали співробітники поліції. Дані обставини в своїй сукупності в черговий разі підкреслюють сумнівність фактів викладених ОСОБА_1 та свідчать про його намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Таким чином, з урахуванням викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь вини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому з метою виправлення водія і недопущення в подальшому подібних правопорушень, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, так як вчинене ним правопорушення є одним з найнебезпечніших і найважчих правопорушень з адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв'язку, оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і керування ним в стані алкогольного сп'яніння є небезпечним як для самої особи - водія, так і для інших учасників дорожнього руху, підвергнути останнього адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також, відповідно до Закону України «Про судовий збір», враховуючи результат розгляду даної справи, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.130,283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: