П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Монич О.В., при секретарі судового засіданні ОСОБА_1, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, прокурора Цар І.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, обіймає посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, обіймаючи посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС, будучи суб»єктом відповідальності за правопорушення, пов»язані з корупцією, як суб»єкт декларування, повинен виконувати функції держави або місцевого самоврядування та який є суб»єкт відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції » в порушення вимог ч.1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.04.2018 року), а саме: 03.04.2018 року опублікував на офіційному веб сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2017 рік особи, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив суду, що у звязку з тим, що веб-сайт НАЗК працював з перебоями, фактично неможливо було користуватися своїм акантом (сторінкою), формуючи електронні відомості з вебсайту НАЗК для завантаження в Єдиний державний реєстр осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в подальшому йому не вдавалося завантажити свої дані, а тому, такі були внесені тільки 03.04.2018 року. Просив суд, звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитись щодо нього усним зауваженням.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, усний висновок прокурора Цар І.І., який вважає, що обвинувачення в повному обсязі доведено доказами по справі, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб»єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) зобов»язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону правопорушення, пов»язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону, суб»єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

За приписами абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих положень Закону у 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобов»язані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60-ти календарних днів після початку роботи системи.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування розпочинає свою роботу в два етапи: на другому етапі розпочинає свою роботу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших субєктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України « Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС з 01.04.2016 року , відповідно до пп. е) п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», відноситься до субєктів відповідальності за корупційні правопорушення.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність особи за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на сайті Національного агентства, ОСОБА_2 подав декларацію за 2017 рік 03 квітня 2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 суду ствердив , що він протягом березня 2018 року неодноразово намагався подати щорічну електронну декларацію за минулий рік , проте не зміг цього зробити у звязку з певними системними помилками на сайті.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Листом № 07-530 від 27.04.2018 року управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК України, яке міститься в матеріалах справи засвідчено некоректну роботу програмного забезпечення в період з 09 год. 00 хв. 02.01.2018 року по 09 год. 50 хв. 02.01.2018 року. Близько 12 год. 00 хв. 15.03.2018 року Реєстр не функціонував (фіксувалась помилка доступу до сайту, помилка шлюзу 502). О 12 год. 40 хв. 15.03.2018 року роботу Реєстру відновлено.

Що стосується твердження ОСОБА_2 про відсутність у його діях субєктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП у вигляді умислу, суд зазначає наступне.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 суду ствердив, що він обізнаний, з порядком подання електронної декларації, і строк на протязі якого він повинен був подати декларацію тобто в даному випадку до 1 квітня 2018 року. Враховуючи надані ОСОБА_2 усних пояснень , суд вважає , що в його діях наявний не прямий умисел у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, тобто він усвідомлював протиправність свого діяння, передбачав шкідливі наслідки і при цьому прямо не бажав, але свідомо допустив їх настання.

Разом з цим, суд приймає до уваги , що ОСОБА_2 вживав певні заходи щодо подання електронної декларації , зокрема надіслав на електронну адресу НАЗК листа з проханням допомоги щодо доступу для заповнення декларації , що стверджується копією такого листа , який знаходиться в матеріалах справи.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, доведена повністю матеріалами по справі та його поясненнями. Дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд вважає діяння, вчинене ОСОБА_2 містить в собі усі об»єктивні і суб»єктивні ознаки, адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, його дії субєктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, і така шкода фактично не була заподіяна.

Враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинив адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи особу правопорушника, а саме , що він до адміністративної відповідальності притягується вперше, не мав прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, а останнє пов'язане із безвідповідальністю правопорушника, те, що його дії не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, а допущене порушення ним усунено самостійно в короткі строки, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 172-6 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП у зв'язку із малозначністю скоєного адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

При вирішенні питання про застосування положень ст.22 КУпАП суд враховує , що відповідно до Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Керуючись ст.ст. 22, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КпАП України.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3