Провадження № 3/761/12/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мартинов Євген Олександрович, при секретарі Карапетяні А.С., за участю прокурора Прядка Р.В., особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, за частиною 1 статті 172-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 41-03/50 від 05 липня 2017 року, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу енергозбереження в сфері житлово-комунального господарства Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, тобто будучи державним службовцем, у період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року під час знаходження у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, виконувала роботу консьєржа на умовах сумісництва в ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-майстер», загальна сума нарахованої заробітної плати за яку становила 2756 грн. 00 коп., чим порушила обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, визначені ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції».

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 172-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-4 КУпАП, визнала повністю. Разом із цим, зазначила, що у зв'язку з погіршенням стану здоров'я її дитини та скрутними життєвими обставинами вона була вимушена в період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, виконувати роботу консьєржа на умовах сумісництва. При цьому, звертала увагу суду на те, що під час роботи консьєржем вона фактично не перебувала на державній службі та не здійснювала функції держави, а тому не мала можливості впливати на прийняття та/або виконання рішень у державному органі, зокрема Міністерстві регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Крім того, своєю трудовою діяльністю на посаді консьєржа збитків державі вона не завдала, відповідні відрахування до Пенсійного фонду України сплатила згідно з вимогами чинного законодавства України, а під час е-декларування за 2016 рік всі доходи були відображені нею у відповідній декларації, що свідчить про щирість її намірів.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора Прядка Р.В. та Мішіної О.В., суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 172-4 КУпАП визначено, що порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю є адміністративним правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Зазначене вище свідчить про те, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу енергозбереження в сфері житлово-комунального господарства Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та будучи державним службовцем, є суб'єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-4 КУпАП.

У свою чергу, положенням п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Таким чином, ОСОБА_1, яка є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», було заборонено законом займатися іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю. Разом із цим, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено в судовому засіданні, ОСОБА_1, будучи державним службовцем, у період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року під час знаходження у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, виконувала роботу консьєржа на умовах сумісництва в ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-майстер», загальна сума нарахованої заробітної плати за яку становила 2756 грн. 00 коп., чим порушила обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, визначені ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-4 КУпАП.

Разом із цим, оскільки вчиненим адміністративним правопорушенням не було заподіяно шкоди суспільним чи державним інтересам, а також правам і свободам громадян, в силу малозначності вчиненого, враховуючи особу правопорушника, вважаю за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що порушення обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, визначеного ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», були допущені ОСОБА_1 у період її перебування в неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я дитини та скрутним матеріальним становищем. Враховує суд також і позицію Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України в особі Заступника Міністра Кругляка Е.Б., яке клопотало про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП з огляду на відсутність дисциплінарних стягнень за весь час її роботи на відповідній посаді, щире каяття та малозначність вчиненого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 172-4, ст.ст. 283-285, 287-291 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-4 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-4 КУпАП та обмежитися усним зауваженням.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Мартинов Є.О.