Єд. унік. № 243/3978/18
Провадження № 3/243/1406/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року м. Словянськ

Суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Мінаєв І.М., розглянувши матеріали, які надійшли із Словянського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, який мешкає за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Майдан, вул. Невського,4.

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний протокол серія БД № 013469 відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відповідно до якого 05 травня 2018 року о 20-00 год. в Словянському районі, с. Билбасівка по вул. 1-го Травня в районі буд. 36, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101 д/н Б8540ДЦ, з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, сухість в порожнині рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе не визнав, пояснив, що 05.05.2018 року він керував автомобілем ВАЗ 2101 з д/н Б8540ДЦ, який належить йому. Їхав через смт. Билбасівка Словянського району до Словянського відділу поліції. Він був затриманий на місці злочину в с. Черкаське, де разом з іншими особами викапував трубу. Біля 19:30 за вказівкою працівників поліції він сів за кермо та разом з ним приїхав до Словянського відділу поліції. Коли він знаходився у відділі поліції, до нього підійшов працівник та склав відносно нього протокол за ст.. 130 КУпАП. Для цього він запросив понятих, у присутності яких він відмовився від медичного огляду. Він не перебував у стані алкогольного або наркотичного спяніння та не поїхав до мед закладу, оскільки він за вказівкою працівників поліції не міг залишити відділ поліції, в якому з ним проводились слідчі дії, опитували та інше. З відділу поліції його відпустили додому після 24 години і тому він фізично не мав змоги проїхати до мед закладу ані в 20:30, ані протягом 2 годин після складання протоколу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він був складений 05.05.2018 року о 20 годині 30 хвилин в приміщенні Словянського ВП ГУНП.

Відповідно до пояснень понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 05.05.2018 року, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану спяніння, у встановленому Законом порядку. Бланк пояснень понятих виготовлений друкарським способом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, місце скоєння правопорушення зазначено: Словянський район, смт. Билбасівка по вул. 1-го Травня в районі будинку № 36, а протокол про адміністративне правопорушення складено у Словянському ВП ГУНП в Донецькій області, за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Університетська, 30. (а.с.3.4)

З листа Словянського ВП ГУНП в Донецькій області вбачається, що 05.05.2018 року о 20-30 годині у холі приміщення адміністративної будівлі Словянского ВП ГУНП в Донецькій області, за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Університетська, 30, перебував ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно якого складався адміністративний протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Далі, о 21-38 год. ОСОБА_1 було запрошено до каб.1 адміністративної будівлі Словянського ВП ГУНП в Донецькій області, де останнього було опитано працівниками УПП м. Краматорська та Словянська.

Доводи ОСОБА_1 про проведення з ним слідчих дій по кримінальному провадженню підтверджуються також його поясненнями від 05.05.2018 року, які відібрані в межах кримінального провадження працівником Словянського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4

В судове засідання викликався поліцейський ОСОБА_5, який склав протокол серії БД №013469 від 05.05.2018 року відносно ОСОБА_1 (а. с. 9-10), проте в судове засідання не зявився.

Судом також враховано, що часом вчинення адміністративного правопорушення в протоколі зазначено 20-00 год., а протокол складений о 20-30 годині не на місці скоєння адміністративного правопорушення, а в приміщенні Словянського ВП ГУНП в Донецькій області. (а. с. 2)

В судовому засіданні не спростовані доводи ОСОБА_1 про те, що в зазначений у протоколі час 20:00 05.05.2018 року він сів за кермо, підкорившись вказівці працівника поліції щодо проїзду до Словянського ВП ГУНП в Донецькій області, де з 20:30 він безперервно, підкорившись розпорядженню працівників поліції, перебував у приміщенні Словянського ВП ГУНП і саме з цієї причини відмовився від проїзду до медзакладу, такої можливості він був позбавлений і протягом 2 годин з моменту складання протоколу, що підтверджується як листом Словянського ВП ГУНП, так і доводами ОСОБА_1 про те, що з ним проводилися слідчі та процесуальні дії в рамках кримінального провадження.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «ОСОБА_4 проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «ОСОБА_4 проти Росії» набрало законної сили.

Підсумовуючи викладене, оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст. 247 п. 1, ст. 284 ч. 1 п. 3 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд.

Суддя

Словянськогоміськрайонного суду ОСОБА_6