Справа № 447/2510/17 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 33/783/20/18 Доповідач: Белена А. В.
Категорія: ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Львів

Суддя апеляційного суду Львівської області Белена А.В., за участю представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу представника правопорушника - ОСОБА_8 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 05.12.2017 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1,

встановив:

Цією постановою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,

громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою

АДРЕСА_1

визнано винуватим, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави з позбавлення прав керування транспортним засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 320 грн. судового збору.

Згідно постанови суду першої інстанції, 01.11.2017 року близько 01:31 год. гр. ОСОБА_4 на а/д М-11 Львів - Шегині керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: Львівська обл., м. Городок, вул. Коцюбинського, 18, КЗГРР «Городоцька ЦРЛ», чим порушив п.2.9 «a» ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_4 заключив договір №15-12/17 з адвокатським бюро «Юридичною компанією «Шаповалов та партнери» і від імені бюро апеляцію подав адвокат ОСОБА_8, але в суді інтереси буде представляти адвокат ОСОБА_2

Не погоджуючись з вищевказаною постановою судді першої інстанції в апеляційній скарзі представник правопорушника ОСОБА_8 просить скасувати постанову та провадження у справі відносно ОСОБА_4 закрити.

Апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, висновок суду не відповідає обставинам справи, було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Висновок суду ґрунтується виключно на протоколі про адміністративне правопорушення, інші допустимі доказів в матеріалах справи відсутні.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що його довірителю ОСОБА_4 не було запропоновано пройти огляд на перевірки на стан сп'янінні у спосіб передбачений законодавством на місці зупинки транспортного засобу, а натомість ОСОБА_4 відразу запропонували проїхати до медичного закладу в м.Городок, який був проведений з порушенням процедури, оскільки копії такого висновку ОСОБА_4 вручено не було.

Щодо розгляду справи в суді першої інстанції то ОСОБА_4 не було належним чином повідомлено про дату слухання справи, чим позбавили ОСОБА_4 право на належний захист і дачу пояснень в суді

Апелянт зазначає, що ОСОБА_4 не було позбавлено прав водія, тобто не відсторонено від керування транспортним засобом, сам транспортний засіб у нього не забрали, що підтверджує необгрунтгованість підозри перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння та відсутність підстав скерування на медичний огляд. Тобто працівники поліції складаючи протокол не виконали весь комплекс заходів, які вони зобов'язані вчиняти якщо водій має ознаки алкогольного сп'яніння. Таким чином розглядаючи справу суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду не з'ясувавши всі обставини справи.

Апелянт наголошує, що оскільки не доведено те, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння то провадження по справі має бути закрито за відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника правопорушника, який просив задоволити апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вина ОСОБА_4 підтверджується матеріалами справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 134889 від 01.11.2017 року про порушення вимог п.2.9а ПДР України, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.2);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння № 252 від 01.11.2017 р. (а.с.3), де зазначено, що ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп'яніння;

Рапортом поліцейського ВПОДДЗ бат.№1 УПП у м. Львові ДПП сержанта поліції ОСОБА_5 про те, що перебуваючи в складі екіпажу 711 спільно з ОСОБА_6, склав протокол на ОСОБА_4, тимчасовий дозвіл на право керування не був виписаний на місці, оскільки ОСОБА_4 відмовився підписувати протокол; тимчасовий дозвіл був оформлений пізніше в УПП м. Львова(а.с.4).

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, при накладенні адміністративного стягнення, суддею в повній мірі враховані положення ст.33 КУпАП, зокрема враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, грубе порушення правил дорожнього руху, а також те, що ОСОБА_4 таки перебував в стані алкогольного сп'яніння, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.

Таким чином приходжу до висновку, що районний суд підставно притягнув ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення у в межах санкції даної статті.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 05.12.2017 року про притягнення ОСОБА_4 доадміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Белена А.В.