ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року суддя судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області Гришин Г.А.,

за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Володарського районного суду від 29 грудня 2017 року, якою провадження по справі за ст. 140 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого начальником ділянки № 13 Автодору № 4, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

закрито у зв'язку із закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 27.09.2017 року о 10-27 год. ОСОБА_2, будучи посадовою особою, а саме начальником ділянки № 13 Автодору № 4, порушив правила, норми і стандарти при утримані автомобільних доріг, в наслідок чого на 213 км+862 м автодороги Слов'янськ-Донецьк-Маріуполь водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 пошкодив переднє праве крило.

Постановою судді Володарського районного суду від 29 грудня 2017 року провадження по справі закрито у зв'язку із закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Від ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що справу було розглянуто за його відсутності, копію постанови отримав лише 09 січня 2018 року.

Також ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій він, посилаючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив визнати постанову недійсною, при цьому змінити її в частині визнання його винним.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 вказав, що ДП «Донецький облавтодор» є лише підрядною організацію, що здійснює поточний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування. Посадові особи цього підприємства не можуть бути притягнуті до відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Також зазначає, що вирішуючи питання про закриття провадження по справі суд не мав права встановлювати вину ОСОБА_2, оскільки сплили строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Окрім цього, ОСОБА_2 зазначив, що зазначені в постанові обставини про пошкодження правого крила автомобіля суперечать протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з яким було пошкоджене переднє праве колесо.

Заслухавши апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, прихожу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Строк на апеляційне оскарження ОСОБА_2 підлягає поновленню, оскільки строк на апеляційне оскарження ним порушено з поважних причин. Справа розглянута за відсутності правопорушника, твердження, що копію постанови ОСОБА_2 отримав лише 09.01.2017 року підтверджується розпискою, що наявна в матеріалах справи (а.с. 33).

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_2 від 26 грудня 2017 року про відкладення розгляду справи (а.с. 28). У зв'язку з цим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

При цьому, суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень у суду першої інстанції встановлювати вину ОСОБА_2, оскільки, згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не є суб'єктом відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

-забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху:

-забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;

-своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження;

-визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів;

-термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

-виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху.

Згідно ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органинесуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги», на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено обов'язок із забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів, організації будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими державними стандартами і нормами.

Відповідно п.п. 2, 4, 9, 10,12ст. 11Закону України «Про автомобільні дороги», основні обов'язки органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є:

-розроблення пропозицій щодо фінансування та здійснення контролю за цільовим використанням бюджетних коштів;

-розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху;

-забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг;

-виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо- транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації;

-завчасне оповіщення користувачів автомобільних доріг про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів.

Згідно ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги», на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено відповідальність за:

-стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування;

-якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування;

-відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.ст. 8, 10 Закону України «Про автомобільні дороги», власником автомобільних доріг загального користування є держава в особі уповноваженого органу державного управління автомобільними дорогами - Державної служби автомобільних доріг України.

Відповідно до ч. 2 Указу Президента України № 456/2011 від 13.04.2011 року «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України», Державне агентство автомобільних доріг України є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 439 затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України.

Згідно п. 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Згідно п. 3 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, основними завданнями Укравтодору є:

- реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування (п.п. 1);

- внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері дорожнього господарства (п.п. 2);

- здійснення управління об'єктами державної власності (п.п. 3).

Таким чином, зазначені норми законодавства України чітко і однозначно засвідчують, що власником автомобільних доріг загального користування в Україні є держава в особі уповноваженого органу державного управління автомобільними дорогами - Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), на який покладено всю повноту відповідальності за стан автомобільних доріг, а також обов'язок відшкодування збитків автовласникам, завданих внаслідок неякісного стану автомобільних доріг.

Судом встановлено, що підприємство, де працює позивач, а саме: філія «Автодор № 4» дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є структурним підрозділом без права юридичної особи дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», що підтверджується Випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

При цьому, матеріали справи не містять будь яких документальних підтверджень, що на ОСОБА_2 покладається обов'язок щодо утримання автомобільної дороги Н-20.

Відтак, в розумінні ч. 4 ст. 140 КУпАП, працівники філій дочірнього підприємства, а саме начальник ділянки філії, не є суб'єктом адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, підстави для притягнення ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбачено ч. 4 ст. 140 КУпАП відсутні.

Також слушними є доводи апеляційної скарги щодо невідповідності пошкоджень зазначених у постанові - праве крило, пошкодженням, які фактично зазнав автомобіль BMW 525D - переднє праве колесо. Це підтверджується протоколом БД №011034 та фото таблицею до акту обслідування ділянки дороги 213 км +862м. а/д Н-20 від 27 вересня 2017 року.

Ст. 294 КУпАП передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Можливість апеляційним судом визнати постанову судді недійсною, при цьому одночасно змінивши її в частині визнання правопорушника винним, КУпАП не передбачено, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Володарського районного суду від 29 грудня 2017 року відносно ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 140 КУпАП скасувати.

Провадження по справі закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя