Провадження №3/592/19/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Корольова Г.Ю., за участю захисника ОСОБА_1, адмінпритягнутого ОСОБА_2, представника митниці ОСОБА_3, розглянувши матеріали, які надійшли від Сумської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_2? ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працює водієм в ТОВ «ДДД Транс» (м. Київ),

За ч.1 ст.482 МК України,

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про порушення митних правил № 0631/80500/17 від 28.08.2017 року вбачається, що 27.08.2017 року о 20 годині 53 хвилин в зону митного контролю митного поста «Бачівськ» Сумської митниці ДФС, у напрямку «в'їзду» з РФ до України заїхав вантажний автомобіль НОМЕР_1, VIN-YV2JN60G55A603670 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 Під час здійснення митного контролю було встановлено, що факти переміщення через митний кордон України вказаного транспортного засобу в базах даних ДФС відсутні. Відповідно до наданих громадянином ОСОБА_2 поясненням, було встановлено, що 25.08.2017 року він перемістив транспортний засіб марки «Volvo FM12» реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN-YV2JN60G55A603670 через митний кордон з України до Росії поза митним контролем та поза місцем розташування митного органу і без виконання митних формальностей. Асаме, з м. Антрацит Луганської області до РФ через пункт пропуску «Довжанський», який згідно наказу Державної фіскальної служби України від 27 листопада 2014 року №331 ліквідований як відокремлений структурний підрозділ. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України (а. с. 2 5) .

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 22.08.2017 р. у м. Антрацит Луганської області, яке знаходиться на непідконтрольній території України, отримав від ОСОБА_4 пропозицію щодо працевлаштування водієм вантажного автомобіля у м. Київ, але для цієї мети здійснити перевезення вантажного автомобіля НОМЕР_3, VIN-YV2JN60G55A603670, власником якого є ОСОБА_5 з м. Антрацит Луганської області до м. Київ. На дану пропозицію погодився у зв'язку з відсутністю коштів на життя, а також ситуацією, яка склалася в зоні проведення АТО, погодився на пропозицію ОСОБА_5 щодо працевлаштування водієм та перевезення автомобіля на підконтрольну територію України, а саме до м. Київ. Під час планування маршруту вирішили здійснити перевезення вантажного автомобіля на підконтрольну територію через територію Російської Федерації, а саме: через ПП «Довжанський» в Луганської області ПП «Новошахтинськ» в Ростовської області ПП «Троебортне» в Брянської області ПП «Бачівськ» Сумської області, оскільки вважав найбільш безпечним для життя та здоров'я через те, що на лінії розмежування з непідконтрольною територією постійно відбуваються активні бойові дії і існувала пряма загроза як життю, так і знищенню автомобіля. Крім цього, для перевезення даного транспорту через діючі митні пости необхідно було б ще перетнути чотири пости-кордони самопроголошеної ДНР:1) прикордонний; 2) митний; 3) військової комендатури; 4) незаконних збройних формувань ДНР. 23.08.2017 року ОСОБА_4 передав ключи та технічний паспорт на вантажний автомобіль і 25.08.2017 року він та ОСОБА_6 двома автомобілями о 16.00 під'їхали до міжнародного пункту пропуску «Довжанський» (50 км від м. Анатрацит), на якому була значна автомобільна черга і 19.00-19.30 заїхали на пункт пропуску «Новошахтинське» і Ростовській області Російської Федерації, а 27.08.2017 року о 12.-13.00 приїхали до ПП «Троєбортне» Брянської області РФ, десь через годину виїхали з нього і зупинилися за кілометр від в'їзду на МПП «Бачівськ», де зустрилися з ОСОБА_7, який передав генеральні довіреності на автомобілі і заїхали на десь о 16.00 год на МПП «Бачівськ» Сумської митниці, де і склали протоколи про порушення митних правил. Вину свою не визнає і вказує, що не мав наміру порушувати митне законодавство України, а такі дії зробив з метою збереження як життя, так і майна за яке ніс відповідальність.

В суді захисник ОСОБА_2 ОСОБА_1 не погоджується з протоколом, який складений головним інспектором ВОР управління протидії митним правопорушенням Сумської митниці ДФС ОСОБА_8 відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 482 МК України і вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 482 МК України, оскільки останній не переміщував та не вчиняв дій, спрямованих на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів, у звязку з цим, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю з підстав встановлених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а вилучений транспортний засіб згідно протоколу про порушення митних правил поверненню ОСОБА_2, виходячи з наступного. Частиною першою ст. 482 МК України передбачено, що переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, транспортних засобів безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, транспортних засобів і транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза митним контролем. Згідно ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 245 КУпАП та ст. 486 МК України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Ст. 248 КУпАП передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою) , який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин. Відповідно до ст. 280 КУпАП та ст. 489 МК України при розгляді справи про правопорушення митних правил підлягають зясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення (тобто час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення) , чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно положень ст. 251 КУпАП та ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів, поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, в тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) , що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Відповідно до ст. 458 МК України та ст. 9 КУпАП протиправне діяння, вчинене певною особою, визнається порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності, наявність вини є невідємною ознакою субєктивної сторони будь якого адміністративного правопорушення. Виходячи з конструкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, а також розяснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах контрабанду та порушення митних правил № 8 від 03.06.2005 року, субєктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю в особи вини у формі прямого умислу. При цьому, за змістом ст. 10 КУпАП наявність умислу є необхідною у всіх випадках, коли особа притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що може бути зроблено тільки навмисно, вина у формі умислу полягає в усвідомленні особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності, передбаченні її шкідливих наслідків та бажанні їх або свідомого допускання настання цих наслідків. Разом з цим, протокол про порушення митних правил не містить відомостей про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила правопорушення, яке інкримінується, умисно. Слід зазначити, що вищевказаний транспортний засіб знаходився на непідконтрольній території України, в зоні проведення АТО, а саме: в місті Антрацит Луганської області. З метою використання цього транспортного засобу для вантажних перевезень по території України, його власником було прийнято рішення перевезти його на підконтрольну територію України, а саме: в місто Київ, де і проживає власник автомобіля. Перевезення транспортного засобу здійснював ОСОБА_2 Однак, через те, що в зоні проведення АТО збільшилася кількість обстрілів, що є загальновідомим, у звязку з цим, з метою уникнення заподіяння шкоди життю та здоровю водія (ОСОБА_2А.), а також шкоди транспортному засобу, власником цього транспортного засобу було прийнято рішення вивезти даний транспортний засіб через територію Російської Федерації, а вїзд на підконтрольну територію України здійснити через митний пост Бачівськ Сумської митниці ДФС. Отже, в силу обєктивних обставин, здійснити вивезення транспортного засобу марки «Volvo FM12» реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN-YV2JN60G55A603670 з непідконтрольної території України в інший спосіб не виявилось за можливе. Крім цього, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 та власника автомобіля ОСОБА_9 рішення про вивезення транспортного засобу через територію Російської федерації було прийнято не ОСОБА_2 (особою, яка притягається до адміністративної відповідальності) , а власником транспортного засобу, що виключає наявність умислу в діях ОСОБА_2 Вказує, що в діях ОСОБА_2 відсутній прямий умисел, тобто субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України. Крім того, як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах контрабанду та порушення митних правил № 8 від 03.06.2005 року особи, що вчиняють контрабанду та порушують митні правила, посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, внаслідок чого завдають шкоду економіці держави, її культурній спадщині, здоровю населення та громадській безпеці, сприяють розширенню тіньового сектора економіки. Однак, матеріали, зібрані органом, працівник якого склав протокол про правопорушення митних правил, не містять як переконливих даних про те, що мав місце факт заподіяння інкримінованими діями будь-якої шкоди, так і достатніх доказів про умисне вчинення правопорушником такого діяння, яке ставиться йому у вину. Конституційний Суд України в п. 4 Рішення від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП зазначив, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці та неминуче призводить до сваволі. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. Ч. 3 ст. 62 Конституції України передбачено, зокрема, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оскільки склад правопорушення це наявність обєктивних та субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, то, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю з обставин відсутності складу адміністративного правопорушення. Приймаючи до уваги той факт, що у протоколі про порушення митних правил відсутній характер правопорушення та його кваліфікаційні ознаки, тобто протокол не містить достатніх даних, які свідчать про наявність ознак адміністративного правопорушення, а також з урахуванням відсутності: - доказів, беззаперечно підтверджуючих наявність в діях правопорушника вини у формі умислу, мотиву вчинення порушення митних правил щодо обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил; - доказів, беззаперечно підтверджуючих наявність даних щодо наслідків правопорушення, характеру і розміру заподіяної шкоди, у звязку із вчиненням порушення митних правил відносно обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 497, ст. 498 МК України; ст. 245, 251, 280 КУпАП, він просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 482 МК України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Тимчасово вилучені за протоколом про порушення митних правил № 0631/80500/17 від 28.08.2017 року транспортний засіб марки «Volvo FM12» реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN-YV2JN60G55A603670 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №СХХ260062 повернути ОСОБА_2.

Власник автомобіля ОСОБА_4 в суді підтвердив всі обставини, викладені у письмових поясненнях ОСОБА_2 та його захисника і не заперечував, що саме ним приймався такий маршрут переїзду до м. Києва, оскільки на території м. Антрацита ведуться активні бойові дії і саме таким шляхом вже вдалося зберегти два автомобіля, які належать його сім'ї. В м. Києві він проживає своєю сім'єю і надав суду довідку від 20 грудня 2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з адресом прописки: АДРЕСА_1.

Постановою судді Біловодського районного суду Луганської області від 04.10.2017 року по справі № 408/4680/17-п, провадження № 3/408/2512/17 провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відносно ОСОБА_2 було закрите за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відкритому судовому засіданні головний державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил управління аналізу ризиків та протидії митним порушенням Сумської митниці ДФС ОСОБА_3 просив суд притягнути ОСОБА_2 до передбаченої законом адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката ОСОБА_1, пояснення головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління аналізу ризиків та протидії митним порушенням Сумської митниці ДФС ОСОБА_3, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_4 власника автомобіля, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Основними засадами судочинства є, в тому числі, обовязковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП.

Адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені МК України та іншими законами.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

У справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя) , що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про закриття провадження у справі.

У разі якщо справа буде закрита, конфісковані товари, транспортні засоби повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові.

Отже, на підставі встановлених обставин, прихожу до наступного висновку.

Оцінюючи додані до протоколу письмові докази, враховуючи показання захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвоката ОСОБА_1, з точки зору їх логічності, послідовності, достовірності, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, враховуючи постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 04.10.2017 року по справі № 408/4680/17-п, провадження № 3/408/2512/17, яка має преюдиційне значення при вирішенні даної справи, та якою провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відносно ОСОБА_2 було закрите за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, вважаю, що надані письмові докази не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, оскільки містять відомості, які ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України. А усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 482 МК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не перетинав державний кордон України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, що підтверджується постановою судді Біловодського районного суду Луганської області від 04.10.2017 року по справі № 408/4680/17-п, провадження № 3/408/2512/17; оскільки в діях ОСОБА_2 не вбачається умислу, направленого на вчинення адміністративного правопорушення (порушення митних правил) , передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, тобто не вбачається умислу, направленого на переміщення або вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів і без виконання митних формальностей, тому він не підлягає адміністративній відповідальності, передбаченій ч. 1 ст. 482 МК України.

Отже, провадження відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю, а вилучені речі підлягають поверненню ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 62, 92, 124, 129 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 204-1, 247, 251, 252, 280, 284, 294 КУпАП; ст. ст. 466, 482, 486, 527 529 МК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 482 МК України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучені речі, а саме: - вантажний автомобіль НОМЕР_3, VIN-YV2JN60G55A603670, який належить ОСОБА_4, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія СХХ360062, які зберігаються на складі Сумської митниці ДФС, повернути особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, ОСОБА_2.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено, ОСОБА_2.

Копію постанови вручити під розписку. У разі якщо копія постанови буде вислана, про це зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається КУпАП та іншими законами України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП.

Суддя Г.Ю. Корольова