АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1352/2018 Постанова винесена суддею Скорін А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Володимирівка Сакського району АРКрим, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох синів, 2008 р.н., та 2018 р.н., працюючого верхолазом в ТОВ «АБ-груп», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, який до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 14 лютого 2018 року о 14 год. по вул. Жмеринська, 47/2 в м. Києві ОСОБА_2, керував автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 та п. 4 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було здійснено повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, а тому висновки суду про визнання ним своєї вини, є безпідставними.

При цьому зазначає, що по дорозі додому, він був зупинений працівниками патрульної поліції і в ході спілкування, вони запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, хоча жодних ознак наркотичного сп'яніння він не мав. Проте, на повідомлення працівникам поліції, що він дуже поспішає, оскільки йому потрібно терміново доставити дружину із дитиною до лікаря, вони запропонували йому написати відмову від проходження огляду та повідомили, що в суді він зможе пояснити причину відмови і йому повернуть права.

Тому вважає, що відмовляючись від проходження огляду з метою невідкладного доставлення своєї новонародженої дитини до лікаря, він перебував в стані крайньої необхідності, оскільки усував загрозу життю та здоров'ю своєї новонародженої дитини, а заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крім того, зважаючи на той факт, що поліцейські самі запропонували йому відмовитись від огляду та ввели в оману щодо правових наслідків таких дій, в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки відсутня його вина.

Також в суді першої інстанції він повідомляв вказані обставини, проте суд їм жодної оцінки не надав. До того ж, в суді першої інстанції він не визнавав своєї вини, а лише підтвердив факт відмови від проходження огляду, як це йому запропонували працівники поліції.

Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції не було здійснено повного та всебічного розгляду справи, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до того ж, вважає, що він діяв в умовах крайньої необхідності, що також є підставою для закриття справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписз нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_2 та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_2 про проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку у зв'язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані саме наркотичного сп'яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп'яніння підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не оспорював того, що він дійсно відмовився від проходження огляду у лікаря-нарколога, проте зазначив, що його відмова була викликана лише тим, що він поспішав відвезти свою новонароджену дитину до лікаря, про що і повідомив працівникам поліції, а останні, ввівши його в оману щодо правових наслідків таких дій, запевнили, що він може пройти огляд у лікаря-нарколога зараз або відмовитись і на протязі двох годин пройти огляд в лікарні самостійно та при цьому, наслідки відмови від огляду йому не роз'яснили, але навіть якби йому і роз'яснили наслідки відмови від огляду, він все одно б не поїхав на огляд, так як поспішав відвезти у лікарню з дитину.

Також ОСОБА_2 не заперечував того, що після складання відносно нього протоколу, він не звертався у відповідні медичні заклади для проходження огляду на стан сп'яніння з метою спростування відомостей, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Тобто з наявних у справі доказів слідує те, що ОСОБА_2 не лише самостійно та добровільно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, але й не мав наміру його проходити, а тому такі твердження ОСОБА_2 про те, що поліцейські самі запропонували йому відмовитись від огляду та ввели в оману щодо правових наслідків таких дій, розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу правопорушення, оскільки відмова від проходження огляду у лікаря-нарколога була вчинена ним в стані крайньої необхідності і викликана лише тим, що він поспішав відвезти свою новонароджену дитину до лікаря, про що і повідомив працівникам поліції, то вони не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, ОСОБА_2 працівниками поліції у присутності двох свідків пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, однак ОСОБА_2 від проходження огляду в закладі охорони здоров'я, категорично відмовився, зазначивши лише про те, що огляд він пройде самостійно, але при цьому нічого не вказуючи, що він поспішає у зв'язку з тим, що йому потрібно відвезти дитину в лікарню.

Крім того, жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_2 вимушено відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, щоб відвернути шкоду, яка загрожувала життю та здоров'ю його малолітньої дитини, і це обумовлено крайньою необхідністю, у матеріалах справи не має, а отже дійсність наведених обставин у апеляційного суду викликає сумніви.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.