Справа № 462/81/18 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 33/783/266/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 січня 2018 року,

з участю ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

ОСОБА_3,

встановив:

цією постановою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, від 26 грудня 2017 року серії БД № 138427, ОСОБА_3 о 11:13 год. 26 грудня 2017 року на перехресті вулиць Головацького Голубовича у м. Львові, відчинив дверку автомобіля «NISSAN» д/н ВС 7021СВ, не переконався, що це не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, що спричинило технічні пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, безпідставною, упередженою та такою, що підлягає скасуванню з підстав неповного та необєктивного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.

Зазначає, що суд в порушення вимог законодавства не залучив його до участі в даній справі, позбавивши можливості бути допитаним в якості свідка, заявляти клопотання, долучати до матеріалів справи свої докази, а саме фотографії з місця ДТП та реалізовувати інші надані йому Законом, як потерпілому права, чим поставив учасників процесу у нерівне становище, що як наслідок призвело до прийняття неправосудного рішення по суті.

Наголошує, що 20 лютого 2018 року, під час ознайомлення із матеріалами справи відносно ОСОБА_3 йому стало відомо, що таку закрито. Копію оскаржуваної постанови отримав 22 лютого 2018 року.

Акцентує, що суддя прийняла до уваги лише субєктивні пояснення ОСОБА_3, не надавши оцінки іншим доказам по справі, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, наявним в матеріалах справи його письмовим поясненням, не залучались та не допитувались в якості свідків і працівники поліції, що оформляли ДТП.

Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 будь-яких порушень правил дорожнього руху, які б перебували у безпосередньо-наслідковому звязку із настанням даної ДТП.

Звертає увагу на те, що не маючи відповідних науково-технічних знань в даній галузі, суд безпідставно взяв на себе функції експерта та самостійно визначив величину безпечного інтервалу при обїзді. При цьому, за вихідні дані взяв пояснення ОСОБА_3 (які, відсутні у первинних письмових пояснення наданих працівникам поліції) про те, що автомобіль Toyota Camry, з номерним знаком ВС8044ЕМ, під його ОСОБА_2 керуванням, рухався зі швидкістю, приблизно, 30 км/год. Однак, у тих же поясненнях, ОСОБА_3 вказав, що ні у праве бокове дзеркало заднього виду, ні у праве бокове та заднє скло (так як вони запотіли) він нічого не побачив. А відтак, постає питання, яким чином особа, яка не бачила самого автомобіля, визначила швидкість руху такого.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про швидкість руху автомобіля НОМЕР_2, а тому вважає пояснення ОСОБА_3 з цього приводу недостовірними, технічно неспроможними і такими, що не можуть бути взяті за вихідні дані.

Зазначає, що перебуваючи на пасажирському сидінні у автомобілі, припаркованому на лівому боці дороги з одностороннім рухом, ОСОБА_3 зобовязаний був виходити через ліві двері свого автомобіля, переконавшись, що це буде безпечно.

Акцентує, що із переліку видимих (зовнішніх пошкоджень) його автомобіля вбачаються, що подряпини лако-фарбового покриття містяться на передній та задній лівих дверях даного транспортного засобу, тоді як переднє ліве крило залишилось неушкодженим. Отже, ОСОБА_3 відчинив двері свого автомобіля в той момент коли транспортний засіб Тoyota Camry, р.н. НОМЕР_3, однією третьою свого корпусу проїхав повз припаркований «NISSAN», р.н. НОМЕР_4. Відтак, потерпілий був позбавлений технічної можливості відреагувати на перешкоду, (що раптово виникла) та уникнути зіткнення із транспортним засобом ОСОБА_3

Вважає, що порушення ОСОБА_3 вимог ПДР України знаходяться у причинно-наслідковому звязку із настанням ДПТ, а отже у діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і такий має бути визнаний судом винним та притягнений до адміністративної відповідальності.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 26 січня 2018 року скасувати таку, та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3, визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього стягнення в межах санкції даної статті.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який частково підтримав апеляційну скаргу та просить скасувати постанову суду першої інстанції, визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження відносно останнього на підставі ст. 38 КУпАП, пояснення ОСОБА_3 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_4 про її заперечення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки такий пропущений з поважних причин, та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи, не дотримався вищезазначених вимог закону і даючи оцінку встановленим обставинам та наявним доказам у справі, прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно зі змістом ст. 124 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

П.1.10 ПДР України передбачено, що учасником дорожнього руху є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини зіткнення транспортних засобів в даній дорожній ситуації та механічні пошкодження виявлені і описані на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, що в сукупності із поясненнями учасників події, свідчать про те, що ОСОБА_3, перебуваючи на задньому сидінні, відчинив задні праві двері автомобіля«NISSAN» д/н ВС 7021СВ, саме у момент проїзду поряд автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 Такі дії ОСОБА_3, в порушення вимог п.15.13 ПДР України, на думку апеляційного суду, призвели до настання ДТП і перебувають у причинному звязку із завданими автомобілю «TOYOTA CAMRY» пошкодженнями.

Отже, виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП, згідно якої стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 січня 2018 року, якою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення скасувати.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушенння, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження в справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах ОСОБА_1

апеляційного суду

Львівської області