Справа № 404/106/18
Номер провадження 3/404/237/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильовича, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого охоронцем НВП «Радій», ідентифікаційний код - НОМЕР_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 20.12.2017 року о 19 год. 15 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, скоївши правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 20 грудня 2017 року він їхав в якості пасажира на власному автомобілі «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, разом зі своїм товаришем ОСОБА_2, який був за кермом. Коли вони рухалися по вулиці Соборній у м.Кропивницькому, у них раптово посеред проїжджої частини зупинився автомобіль. Після кількох спроб завести автомобіль, вони зрозуміли, що в автомобілі закінчилося пальне. Увімкнувши аварійно-світловий сигнал, він залишився в автомобілі, а його товариш ОСОБА_2 взяв каністру та разом зі знайомим поїхав за пальним. Через деякий час до нього підїхав автомобіль патрульної поліції. Він у цей момент перебував біля автомобіля, з метою його збереження. Патрульні поліцейські поцікавились в нього про причини перебування автомобіля посеред проїжджої частини та запитали, хто є власником автомобіля. На вимогу поліцейського він надав їм своє водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після перевірки всіх документів, поліцейський виказав сумнів щодо стану його здоровя та запропонував проїхати до медичного закладу з метою перевірки його на стан алкогольного спяніння. Він пояснив працівникам поліції, що він не керує транспортним засобом, а лише перебуває біля нього для збереження його цілісності. Він відмовився пройти огляд на стан спяніння, оскільки не керував транспортним засобом та його обурила поведінка патрульних поліцейських. Після його відмови пройти огляд працівники поліції почали складати протокол відносно нього і лише потім шукати свідків, які б підписали протокол про його відмову пройти огляд на стан спяніння. При цьому ні свідкам, ні йому, не було розяснено прав та суті правопорушення, а просто запропоновано підписати протокол. Крім цього, нагрудні камери у поліцейських під час спілкування з ним та складання протоколу, увімкнені не були. Зазначив, що поліцейськими були грубо порушені його права під час складання протоколу, а саме відсутність свідків під час складання протоколу, не розяснення йому прав, не вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 20 грудня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. він керував автомобілем ОСОБА_1 та на його прохання забрав останнього біля магазину «Копілка» по вулиці Соборній у м.Кропивницькому. Вони направлялися додому до ОСОБА_1, який при цьому перебував на пасажирському сидінні. Біля кафе «Українські страви» автомобіль зупинився, вони зрозуміли, що у них закінчилося пальне. ОСОБА_1 залишився біля автомобіля, а він, взявши каністру поїхав за пальним. Стверджує, що ОСОБА_1 не керував автомобілем.

У судовому засіданні свідок інспектор роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_3 пояснив, що 20 грудня 2017 року виїжджав за викликом на дорожньо-транспортну пригоду в районі ТЦ «Плазма» по вулиці Соборній у м. Кропивницькому. Він побачив автомобіль та ОСОБА_1, але очевидцем керування останнім транспортним засобом не був. Вказує, що на місці були свідки, які підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а також останній цього не заперечував, проте всі вони відмовилися надавати письмові пояснення. При цьому, ОСОБА_3 відомості про анкетні данні свідків, які були очевидцями керування автомобілем ОСОБА_1, суду не повідомив.

Виходячи з обставин справи ОСОБА_1 ставляться у провину згідно з ч.1 ст.130 КУпАП дії щодо керування транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмови від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об'єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі, а надані суду докази не спростовують пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2

Так, до матеріалів справи в якості єдиних доказів вини ОСОБА_1 долучено протокол серії БД №411239 від 20 грудня 2017 року (а.с.1), письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.4).

На запит суду за вих. 5681 від 31.01.2018 року, про надання суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 наявних файлів відеофіксації правопорушення, поліцією надіслано повідомлення, що файл відеофіксації пошкоджений, у звязку з чим надати його суду не представляється можливим (а.с.18,19).

У протоколі вказано двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і долучені до справи їх письмові пояснення (а.с.4), які заповнено поліцейськими на бланках, не власноруч вказаними свідками, а тому за вказаних вище обставин справи у суду є обґрунтовані сумніви щодо достовірності пояснень вказаних свідків. Також, з пояснень зазначених свідків не вбачається того, що вони були свідками того, де саме та за яких обставин працівники поліції зупинили ОСОБА_1, та що останній дійсно керував транспортним засобом.

На розгляд справи двічі викликалися вказані свідки (а.с.28, 29, 33, 34, 35, 36, 37), однак вони не зявилися в судові засідання і не повідомили суд про поважність причин своєї неявки, та не побажали надати суду свої пояснення з приводу фактичних обставин справи.

Таким чином, докази, які безпосередньо досліджені судом (пояснення ОСОБА_1М.) ставлять під сумнів обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно з якими свідки були присутні безпосередньо під час відмови ОСОБА_1 виконати пропозицію поліцейських пройти огляд на стан спяніння у встановленому порядку та під час складання протоколу в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому пояснення поліцейського ОСОБА_3 вказують на те, що до справи не долучено та фактично відсутні будь-які докази, які можливо надати безпосередньо суду, які б підтверджували керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі. Також, поліцейський не повідомив суду анкетні дані свідків, які були очевидцями цього.

Указані суперечності в доказах не усунуто, у звязку із тим, що, як зазначено раніше, на неодноразові виклики свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зявилися до суду для надання пояснень та судом вжито всіх можливих заходів щодо їх виклику, які визначені положеннями КУпАП.

Оскільки відповідно до вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне вирішення справи, зважаючи на неодноразові виклики свідків, та вжиті всі можливі заходи із вказаного питання, суд вважає, що розгляд справи можливо завершити на підставі наявних доказів.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Однією з гарантій та засадою кримінального провадження є безпосередність дослідження показань судом (ст.ст.7, 23 КПК України).

Таким чином, встановлені з безпосередніх пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 сумніви щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення порядку оформлення протоколу у справі про адміністративне правопорушення не спростовують долучений до справи сам протокол та письмові пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 При цьому, навіть працівник поліції, який складав протокол, зазначив, що до справи фактично не долучено будь-які докази, які б підтверджували керування транспортним засобом ОСОБА_1 і сам цього він безпосередньо не бачив. Також суд враховує те, що працівник поліції не може бути свідком відмови особи від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки твердження про керування транспортним засобом ОСОБА_1 та обставини відмови від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку в присутності двох свідків, викладені в протоколі та письмових поясненнях свідків, обґрунтовано поставлені під сумнів наявними доказами, а свідки, зазначені в протоколі, на неодноразові виклики до суду не зявилися та безпосередньо не спростували їх перед судом, - суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження, так як тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_7