пр. № 3/759/46/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П., за участю учасників ДТП: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, захисників: Лєвєнтова О.В. та ОСОБА_4, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

23.10.2017 приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. С. Сосніних, 17 а в м. Києві, при зустрічному роз'їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем "Фольксваген" державний номерний знак НОМЕР_3, який рухався на зустріч, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

ОСОБА_1 при розгляді справи пояснив, що 23.10.2017 приблизно о 20 годині 00 хвилин керував автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 по парковці ТЦ «Караван», що по вул. С.Сосніних в м. Києві не змінюючи свого напрямку руху із невеликою швидкістю. В якийсь момент руху відчув удар в ліву передню частину автомобіля.

На виконання положення пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників суддею досліджено всі надані докази.

ОСОБА_2 при розгляді справи пояснив, що він 23.10.2017 приблизно о 20 годині 00 хвилин керував автомобілем "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_3 по парковці ТЦ «Караван», що по вул. С. Сосніних, 17 а в м. Києві. Рухався в своєму ряду, не змінюючи напрямку руху. В якийсь момент руху з лівого боку від його автомобіля виїхав із-за припаркованих автомобілів автомобіль «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2. Вказаний автомобіль пересік проїзну частину та здійснив зіткнення з його автомобілем. Після зіткнення автомобілі по інерції продовжили рух та зупинились у місці, що зображено на схемі ДТП. Вважає, що розміщення автомобіля «Тойота» після зіткнення (фактично паралельно його автомобілю та у суміжній смузі руху) дало змогу ОСОБА_1 висунути теорію розвитку подій перед ДТП про рух у своїх смузі руху.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_5, що складав схему місця ДТП, при розгляді справи пояснив, що на схемі відображені уламки, які містились на дорожньому покриті на місці зіткнення. Разом з тим, інспектор відмітив, що зображав більш масивні уламки, частину більш дрібнішого осипу міг і не зобразити на схемі. Відносно наданих фотоматеріалів інспектор вказав, що автомобілі на них зображені так, як і були під час оформлення матеріалів.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 144982 від 23.10.2017, в якому зазначено дату, час та місце вчинення ДТП, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, як того вимагає ст. 256 КУпАП.

Схемою місця ДТП із зазначенням пошкоджень транспортних засобів, яка підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди, уточненої інспектором патрульної поліції при розгляді справи, на якій зазначено місця вчинення ДТП, розташування автомобілів та місця осипу, які ніким не оспорювались, фотоматеріалами із зображенням розташування транспортних засобів, їх ушкоджень та обстановки після вчинення ДТП.

Відповідно до ст. 273 КУпАП експертом є особа, що призначається органом в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях. Зокрема, згідно Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що діяла на момент складання протоколу, експертиза призначається працівниками патрульної служби, а при надходженні матеріалів до суду - суддею. Крім того, крім процесуального порядку призначення судової експертизи, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в провадження судової експертизи та кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Зважаючи на не дотримання зазначених норм законодавства неможливо зробити висновок про належність та допустимість такого доказу, як висновок 2017-2411комплексного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження обставин та механізму ДТП від 24.11.2017, у звязку з чим суддя відхиляє його як доказ.

Клопотань про призначення судової експертизи від учасників не надходило.

Суддя відхиляє доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Лєвєнтова О.В. про те, про вчинення ДТП із вини іншого водія та невідповідність фотоматеріалів наданих ОСОБА_2 обставинам після ДТП, оскільки останні спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та вважає їх лише способом захисту і спробою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху та його дії за ст. 124 КпАП України кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність обтяжуючих та пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті 124 КУпАП у виді штрафу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення як штраф буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення іншого більш суворого виду стягнення такого як позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного й ст. 124 КУпАП, керуючись ст. 27, 33, 40-1, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 352 гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: В.П. Новик