АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5340/17Суддя 1 інстанції Хлистуненко О. В.
Номер провадження 33/774/176/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

31 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Тарнаповича І.В.; представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Веселе, Криворізького району, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановоюпровадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції послався на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2018, якою скасовано постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.02.2018 щодо ОСОБА_4 та провадження закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення й винесено нову постанову, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП КУпАП, провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. Також, дійшовши висновку, що матеріали цієї справи не містять належних, допустимих та переконливих доказів того, що у виниклій дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_2 маються невідповідності вимогам ПДР України, які ставляться йому за провину, суд закрив провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, та ставить питання про скасування постанови і винесення нової постанови, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження цієї постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_4 посилається на те, що строк пропущений з поважної причини, оскільки копія постанови отримана ним лише 03 липня 2018 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_4, вказує на незаконність постанови. При цьому зазначає, що обставини вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, викладені у протоколі про притягнення його до відповідальності, повністю підтвердилися під час судового розгляду 09 лютого 2018 року, але суд це безпідставно не взяв до уваги. Також ці обставини не оспорював і сам ОСОБА_2, який в судовому засіданні пояснив, що він не замітив автомобіль, що стояв попереду в крайній лівій смузі, з блимаючим лівим поворотником. Пізніше він змінив ці показання і став стверджувати, що автомобіль, під керуванням ОСОБА_4 стояв на лівій крайні смузі в межах 2 метрів від суцільних середини дороги, тоді, як ширина однієї смуги складала 3,5 м. Стверджує, що ОСОБА_2 не зміг дати відповіді на питання, чому після удару його автомобіль продовжувало нести вздовж 2-х суцільних по зустрічній смузі більше 50 м., удар був здійснений правим ліхтарем автомобіля ОСОБА_2 в лівий ліхтар його автомобіля, хоча це зафіксовано на фотознімках, наявних в матеріалах справи. При цьому ОСОБА_4 вказує, якщо б події відбувалися, як зазначив ОСОБА_2 в змінених показаннях, а саме, що ОСОБА_4 став перестроюватися з правого крайнього ряду і не пропустив автомобіль ОСОБА_2, який находився в лівій смузі, то механічні пошкодження були б в інших місцях автомобіля ОСОБА_2 і напрямок автомобіля був би іншим.

Також, ОСОБА_4 вважає, що суд необґрунтовано відхилив його клопотання про проведення автотехнічної експертизи, при цьому йому не було надано право поставити питання на вирішення експертизи, призначеної постановою суду від 16.02.2018, та жодного разу суд не повідомив його, як потерпілого, про день розгляду справи щодо ОСОБА_2, він отримав лише копію оскаржуваної постанови.

ОСОБА_4наголошує на тому, що в постанові, суд не зазначив й обставини, які виправдовують ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, а також докази вини ОСОБА_4, посилаючись лише на постанову суду апеляційної інстанції, якою його визнано винуватим.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 підтримала клопотання про поновлення строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу в повному обсязі, просила їх задовольнити з наведених підстав.

ОСОБА_2 та його захисник Тарнапович І.В., кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_4, при цьому вважали, що скарга задоволенню не підлягає, та просили постанову залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З супровідного листа видно, що 11.06.2018 суд першої інстанції надіслав на адресу ОСОБА_4 копію цієї постанови, яку зі слів останнього він отримав 03 липня 2018 року. Разом з цим матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували дату отримання ОСОБА_4 копії постанови (а.с.66).

Апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 05 липня 2018 року, тобто з порушенням встановленого законом 10-денного строку, оскільки строк на оскарження постанови сплинув 21 червня 2018 року.

Апеляційний суд, враховуючи відсутність у матеріалах справи будь-яких відомостей отримання ОСОБА_4 або його представником копії судового рішення, з метою забезпечення доступу до правосуддя, дійшов висновку про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови й розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

При цьому, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Апеляційним переглядом встановлено, що судовий розгляд у цій справі проведено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та відповідно відсутність в його діях складу цього правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними і дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами у їх сукупності, яким дана правильна юридична оцінка.

Відповідно до ст.124 КУпАП об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Для наявності і діях особи складу цього правопорушення потрібно встановити причинний зв`язок між діями, або бездіяльністю водія, які суперечать ПДД України, та наслідками у вигляді зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП вислухав пояснення ОСОБА_2, його захисника Тарнаповича І.В., ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, дослідив письмові докази у справі.

Так, у схемі місця ДТП від 18.11.2017 зазначено місце контакту транспортних засобів, місце розташування пошкоджених автомобілів після зіткнення, зафіксовано пошкодження які отримали автомобілі, вказано напрямок руху машин, сліди юзу, осипи скла (а.с.2).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №145173 від 18.11.2017 слідує, що водій ОСОБА_2, 18 листопада 2017 року о 13.50 годин по вул. Нікопольське шосе в м. Кривому Розі не був уважний і не вибрав безпечної швидкості, і не врахував дорожню обстановку щоб мати змогу постійно контролювати його рух та бережно керувати ним під час виникнення небезпеки для руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та об'їзду перешкоди допустив зіткнення з автомобілем ДЕО ЛАНОС під керуванням ОСОБА_4, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1, 12.3, 2.3.б. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.1).

Також, з протоколу видно, що ОСОБА_2 був ознайомлений з його змістом, та власноруч зазначив у протоколі про невизнання своєї вини (а.с.1).

З висновку експерта №7/10.1/106 від 30.03.2018 вбачається таке: 1) варіант №1 (згідно свідчень ОСОБА_2) питання щодо визначення технічної спроможності даних, в частині того, що автомобіль «Daewoo Lanos» почав виконувати маневр з крайнього положення, втрачає технічний сенс, оскільки в заданих даних цей автомобіль виконував маневр не з крайнього положення; варіант №2 (згідно свідчень ОСОБА_4) з причин зазначених в дослідницькій частині даного висновку, відповісти на поставлене питання, на даному етапі дослідження, не є можливим. У зв'язку з технічною неспроможністю заданих вихідних даних, в частині розташування місця зіткнення транспортних засобів (на смузі зустрічного руху), подальше дослідження по даному варіанту розвитку механізму ДТП, не проводилось; 2) варіант №1 (згідно свідчень ОСОБА_2) у зв'язку з технічною неспроможністю заданих вихідних даних, в частині процесу зближення транспортних засобів до місця зіткнення, відповісти на поставлене питання, на даному етапі дослідження, не є можливим; варіант №2 (згідно свідчень ОСОБА_4) у зв'язку з технічною неспроможністю заданих вихідних даних, в частині розташування місця зіткнення транспортних засобів (на смузі зустрічного руху), дослідження по даному варіанту розвитку механізму ДТП не проводилось ( а.с.34-39).

З цього висновку слідує, що на більшість поставлених судом питань відповісти неможливо через технічну неспроможність заданих вихідних даних. Жодних нових вихідних даних учасниками провадження не надавалось та судом першої інстанції не встановлено.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що матеріали справи не містять належних, допустимих та переконливих доказів того, що у виниклій дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_2 маються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, що ставляться йому за провину, а саме: п. 2.3б, 12.1, 12.3 ПДР.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що стосовно іншого учасника ДТП ОСОБА_4 також було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, та згідно постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2018 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні цього правопорушення, і провадження у справі закрито, на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП (а.с.44-46).

Дослідженням доказів, наявних в матеріалах справи встановлено, що суд належним чином дотримався норм матеріального і процесуального права, правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином проаналізував зібрані докази та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР, які б знаходилися у причинному зв'язку з виникненням події цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, викладений у постанові суду першої інстанції висновок про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, поза розумним сумнівом, й, відповідно, відсутність в його діях складу цього правопорушення, є вірним.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги про те, що обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються вищенаведеним.

Щодо доводів ОСОБА_4 про те, що суд не вирішив клопотання його представника - адвоката ОСОБА_5 і не призначив повторну автотехнічну експертизу, то суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими, так як з оскаржуваної постанови видно, що суд прийняв процесуальне рішення з приводу цього клопотання (а.с.65).

Отже при розгляді справи судом порушень ст.ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та рішення щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення мотивував належним чином.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_4 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення

Постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП - залишити без змін

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: Н.В. Коваленко