Справа № 315/41/18
Номер провадження № 3/315/23/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м. Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, прокурора Бабаченка В.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника-адвоката ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління захисту економіки в Запорізькій області Національної поліції України щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії СЮ № 341783, виданий 04.07.2014 року Гуляйпільським РС УДМС України в Запорізькій області, генерального директора ТОВ «Семенівське» Пологівського району Запорізької області, депутата Пологівської районної ради Запорізької області,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Гуляйпільського районного суду Запорізької області надійшла справа відносно ОСОБА_2, який притягується до адміністративної відповідальності за скоєнні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, відповідно до протоколу № 226 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, складеного 11.12.2017 року оперуповноваженим міжрайонного відділу № 1 (м. Запоріжжя) УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4

24.01.2018 року постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області зупинено строк розгляду справи до 15.02.2018 року в зв'язку з неявкою правопорушника в судове засідання з поважних причин.

15.02.2018 року в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, подано клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією для належного оформлення.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в порушення ст. 256 КУпАП в протоколі № 226 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, складеному 11.12.2017 року оперуповноваженим міжрайонного відділу № 1 (м. Запоріжжя) УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4 не зазначено місце вчинення корупційного правопорушення. В протоколі також відсутня офіційна інформація НАЗК щодо даних викладених в протоколі з метою підтвердження чи спростування вказаних обставин. Відповідні висновки щодо обставин правопорушення оперуповноважений УЗЕ зробив на підставі відомостей Єдиного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, про що зазначив в адміністративному протоколі. Працівники правоохоронних органів не зверталися з офіційним запитом до Національного агентства з питань запобігання корупції з метою отримання офіційної інформації щодо обставин, викладених в протоколі. Зазначив, що, таким чином, уповноваженою особою під час складання протоколу та подальшого його скерування до суду не надано суду належних доказів щодо встановлення місця скоєння адміністративного правопорушення. Також, зазначив про те, що ОСОБА_2 було позбавлено права на захист, а також права надання пояснень під час складання протоколу та отримання його копії. При цьому сам протокол не містить підписів ОСОБА_2, який від підпису у протоколі не відмовлявся. Також, стороною захисту було надано клопотання про витребування доказів в підтвердження обставин, наведених у вищезазначеному звернені.

21.02.2018 року за № 315/41/18/1116/2018-Вих судом направлено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про надання відомостей про дату звернення ОСОБА_2 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру № 177 в житловому будинку № 74 по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжі (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101); про дату фактичного отримання ОСОБА_2 документів, у тому числі письмового витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за результатами розгляду його заяви про реєстрацію права власності на квартиру № 177 в житловому будинку № 74 по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжі (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101); щодо інформації про те, чи передбачена технічна можливість отримання відомостей з Державного реєстру, в тому числі щодо дати реєстрації права власності та номеру обєкта нерухомого майна, до моменту формування відповідного витягу.

03.03.2018 року від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надійшла інформація вх. № 1149/18 про те, що вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом та Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради не має повноважень щодо надання інформації про технічну можливість отримання відомостей з Державного реєстру, в тому числі щодо дати реєстрації права власності та номеру обєкта нерухомого майна, до моменту формування відповідного витягу.

21.02.2018 року за № 315/41/18/1124/201/-Вих та за № 315/41/18/1127/2018-Вих направлено запити до Управління захисту економіки в Запорізькій області та Департаменту захисту економіки національної поліції України щодо надання інформації на підтвердження повноважень особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення. Станом на 05.03.2018 року відповіді на запит не отримано.

21.02.2018 року за № 315/41/18/1142/2018-Вих направлено запит до Національного агентства з питань запобігання корупції про те, чи володіє Агентство відомостями про ІР-адреси кожного облікового запису субєкта декларування та чи можливо встановити за якою адресою були внесені дані про зміну в майновому стані. Також, вказувалося на надання інформації щодо відомостей про час повідомлення субєктом декларування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: Запорізька область м. Гуляйполе, вул. Південна, буд.7, про суттєві зміни до майнового стану шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті НАЗК через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Додатково просили надати розяснення щодо можливого місця вчинення адміністративного правопорушення повязаного з несвоєчасним поданням повідомлення про суттєві зміни у майновому стані з огляду на дію електронної форми декларування.

Станом на 05.02.2018 року відповідей на запити не отримано.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 наполягав на задоволенні його клопотання щодо повернення матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією на доопрацювання особі, яка його склала за тих обставин, які в ньому викладені.

В судовому засіданні ОСОБА_2 клопотання адвоката про направлення справи для належного оформлення підтримав.

В судовому засіданні прокурор вважав розглядуваний протокол про адміністративне правопорушення таким, який в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, будь-яких перешкод щодо його розгляду Гуляйпільським районним судом Запорізької області він не вбачає. Просив в задоволенні клопотання сторони захисту відмовити та розглянути справу про адміністративне правопорушення по суті.

Суддя вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межа заявленого клопотання, приходить до таких висновків.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року передбачено, що усі люди є рівними перед законом і мають право без будь-якої дискримінації на рівний захист законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, при цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні згаданої Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 у справі «Швидка проти України»).

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» 1998 року представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

У цьому аспекті слід, також, зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, згідно з якою «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом», тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку Законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Усі відомості, які повинен містити протокол про адміністративне правопорушення можна умовно поділити на три групи. До першої групи відносяться обставини, які характеризують адміністративне правопорушення. Так, у протоколі зазначається місце та час його вчинення, сутність адміністративного правопорушення. Особа, яка його складає повинна ретельно зясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер. До другої групи відомостей належать обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказані відомості мають суттєве значення, оскільки забезпечують індивідуалізацію адміністративної відповідальності, що відповідає вимогам ч.2 ст.61 Конституції України, яка передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Крім того, згідно ч.2 ст.33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення має бути врахована особа порушника, майновий стан, обставини, які обтяжують та помякшують відповідальність.

До третьої групи належать відомості, що стосуються форми протоколу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Таким чином, саме протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Порушення вимог щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення призводить до неможливості дотримання закріпленого у ст. 33 КпАП України принципу індивідуалізації стягнення, яке не може бути застосоване до певної категорії осіб, що вчинили правопорушення. Неточності, закреслення, неправильно вказані відомості у протоколі негативно впливають на процес розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КУпАП протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

У ч. 1 ст. 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у пятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За загальним правилом, відповідно до ст. 276 КУпАП, зокрема і справи про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, розглядається за місцем його вчинення.

26 травня 2015 року Конституційним Судом України розяснено положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі Кодекс) стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення».

Відповідно до зазначеного Рішення суд дійшов висновку, що Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, місцем вчинення правопорушення є місце, де було вчинено (допущено) протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність (не вчинено необхідну дію).

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ (в редакції в редакції Закону № 1975-VIII від 23.03.2017), особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є депутати місцевих рад.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року N 93-IV, депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ Подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством.

Національне агентство забезпечує відкритий цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства надається шляхом можливості перегляду, копіювання та роздруковування інформації, а також у вигляді набору даних (електронного документа), організованого у форматі, що дозволяє його автоматизоване оброблення електронними засобами (машинозчитування) з метою повторного використання.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ (в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016р.), у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно ч.3 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі-Порядок), а також, зокрема і форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування.

В даному Порядку наведені визначення конкретних термінів, зокрема:

- автентифікація - електронна процедура, яка дає можливість підтвердити електронну ідентифікацію фізичної особи та/або походження і цілісність електронних даних;

- веб-сайт ОСОБА_5 - частина офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство), через який здійснюються формування, ведення та оприлюднення ОСОБА_5;

- електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну особу; конфіденційна інформація - інформація ОСОБА_5, доступ до якої обмежено відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 47 Закону; персональний електронний кабінет - індивідуальна персоніфікована веб-сторінка субєкта декларування на веб-сайті ОСОБА_5, за допомогою якої здійснюється подання електронних документів, обмін повідомленнями тощо;

- повні дані ОСОБА_5 - всі дані, внесені до ОСОБА_5 відповідно до законодавства його користувачами;

- публічна частина ОСОБА_5 - частина даних ОСОБА_5, розміщена на веб-сайті ОСОБА_5, яка складається з декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані субєктів декларування з вилученою з них конфіденційною інформацією.

ОСОБА_5 здійснює Національне агентство.

Програмне забезпечення ОСОБА_5, база даних ОСОБА_5 є власністю держави в особі Національного агентства, яке є держателем ОСОБА_5.

Адміністратор Реєстру, визначений Національним агентством відповідно до вимог чинного законодавства, забезпечує супроводження програмного забезпечення ОСОБА_5, збереження та захист даних ОСОБА_5, відповідає за його функціонування, надання доступу до нього та обмін даними з іншими інформаційними системами.

Згідно п.1 розділу ІІ вищевказаного Порядку до реєстру включаються такий електронний документ, як повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ цього ж Порядку суб'єкти декларування подають до реєстру зазначені в пункті 1 цього розділу документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів на веб-сайті реєстру відповідно до технічних вимог до форм.

Відповідно до п. 3 розділу II «Формування та ведення ОСОБА_5» субєкт декларування повинен зареєструватися у ОСОБА_5 з використанням особистого ключа та посиленого сертифіката відкритого ключа електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП).

Таким чином, для реєстрації та входу до системи декларування НАЗК суб'єкту декларування необхідно отримати електронний цифровий підпис до початку подачі декларації.

Відомостей коли і за яких обставин ОСОБА_2 отримав ЕЦП матеріали справи не містять.

Декларанту необхідно перевіряти адресу електронної поштової скриньки, яка вказана у персональному кабінеті Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі ОСОБА_5).

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.172-6 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Виходячи з наведеного, місцем подання інформації про суттєві зміни у майновому стані особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції.

Безпосереднє місце вчинення таких дій не визначене, оскільки особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має можливість подати інформацію про суттєві зміни у майновому стані через мережу Інтернет в будь-якому місці.

При цьому, ідентифікація такого місця можлива шляхом отримання відомостей з веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щодо ІР-адреси, з якого особа здійснювала заповнення відомостей про суттєві зміни у майновому стані.

Такі відомості при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією, відносно ОСОБА_2 та відібрання пояснень від нього, не зясовувалися і не перевірялися.

Протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, складається уповноваженою на те посадовою особою, зокрема посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) та Національного агентства з питань запобігання корупції (п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП), і повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

28.12.2017 року постановою Пологівського районного суду Запорізької області протоколу № 226 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, складеного 11.12.2017 року оперуповноваженим міжрайонного відділу № 1 (м. Запоріжжя) УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4 повернуто для належного оформлення.

10.01.2018 року матеріали про вчинення ОСОБА_2 корупційного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, надійшли з Управління захисту економіки в Запорізькій області Національної поліції України до Гуляйпільського районного суду Запорізької області без змін та врахування зазначеної постанови Пологівського районного суду Запорізької області від 28.12.2017 року, яка набрала законної сили і є обовязковою для виконання.

Так, у вказаному протоколі зазначено, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є місце роботи ОСОБА_2 - Пологівська районна рада Запорізької області, розташована за адресою: Запорізька область, м. Пологи, вул. Єдності, буд.32, так як будучи депутатом цієї районної ради ОСОБА_2 перебував у статусі особи, яка зобовязана подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та відповідно повідомляти про суттєві зміни у майновому стані. При цьому, як зазначається у супровідному листі про направлення адміністративного матеріалу до Гуляйпільського районного суду Запорізької області, в ході судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення Пологівським районним судом Запорізької області, ОСОБА_2 було зазначено, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є місце його мешкання: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Південна, 7, у звязку з чим постановою Пологівського районного суду Запорізької області протокол було направлено для належного оформлення та в подальшому направлено до Гуляйпільського районного суду Запорізької області.

Таким чином, судом встановлено, що в протоколі № 226 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, складеного 11.12.2017 року оперуповноваженим міжрайонного відділу № 1 (м. Запоріжжя) УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4, відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП, місце вчинення правопорушення достовірно не встановлене, що може мати наслідком неправильне визначення суду, який уповноважений розглядати дану справу, тобто вирішити питання, зазначене в п. 1 ст. 278 КУпАП.

Верховний Суд України в постанові пленуму № 11 від 11.06.2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» в пунктах 1-2 зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем їх вчинення. Виключно у випадках коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідальним органом внутрішніх справ.

Тому, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя взагалі, та в справах про адміністративні правопорушення зокрема, є принцип верховенства права, оскільки за відсутності на даний час належних доказів, Гуляйпільський районний суд Запорізької області не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та КУпАП, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 176-2 КУпАП необхідно повернути до Управління захисту економіки в Запорізькій області Національної поліції України для належного доопрацювання.

При цьому, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, повязане з корупцією, складеного 11.12.2017 року оперуповноваженим міжрайонного відділу № 1 (м. Запоріжжя) УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4, відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП, міститься ряд інших недоліків, які б перешкоджали розгляду справи по суті.

Так, рішенням НАЗК від 11.08.2016 №3 затверджені Роз'яснення щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю.

Відповідно до зазначених Розяснень наведені, зокрема, положення щодо декларування відомостей про обєкти нерухомості.

В самому ж розглядуваному протоколі містяться суперечливі посилання про відомості щодо яких ОСОБА_2 повинен був скласти повідомлення про зміну у його фінансовому стані.

Так, в протоколі зазначено, що суть правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 07.04.2016 року придбав майнові права на обєкт нерухомості, а саме квартиру. В підтвердження цього, також наведені приписи, які містяться в ст. 190 ЦК України.

Об'єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 ЦК).

Згідно зі ст. 190 ЦК майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно зі ст. 656 ЦК майнові права можуть бути предметом договору купівлі-продажу. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав. А нормою ст. 658 ЦК встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Згідно зі ст. 717 ЦК за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За ст. 718 ЦК дарунком можуть бути майнові права, якими дару вальни к володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому. А ст. 722 ЦК встановлено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

За ст. 181 ЦК до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно, рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

До об'єктів нерухомого майна ЦК відносить житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (ст. ст. 331, 376 ЦК)

З огляду на зазначене не підлягають ототожненню поняття "майно" і "майнові права".

Також, в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, повязане з корупцією за № 226 від 11.12.2017 року, зазначено, що фактичним днем виявлення правопорушення є 11 грудня 2017 року, при цьому жодним чином не мотивуючи визначення вказаної дати з огляду на наявність доданих до протоколу матеріалів, які містять відомості, зокрема щодо перегляду сторінки офіційного веб-сайту НАЗК від 02.12.2017 року і роздруківки декларації та повідомлення про суттєві зміни наданих ОСОБА_2.

Протокол містить посилання на проведення опитування з приводу порушених в ньому питань ОСОБА_2. При цьому дата такого опитування не зазначена. З матеріалів справи вбачається надання письмових пояснень з боку ОСОБА_2, які датовані 20.11.2017 року, тобто до складання самого протоколу про адміністративного правопорушення, повязане з корупцією за № 226 від 11.12.2017 року. В самому ж протоколі міститься відмітка про відмову від його підписання ОСОБА_2, з зазначенням причин цього, зокрема відсутності його захисника. Самі ж обставини такої відмови, а також, відомостей про те, що зазначені в протоколі свідки були залучені саме через це, протокол не містить.

Право на захист будь-якій особі гарантовано відповідно до положень Конституції України (ст. 59), а також, і особі, щодо якої ініційоване питання про притягнення до адміністративної відповідальності згідно до ст. 268 КУпАП. Натомість матеріали справи не містять будь-яких інших пояснень наданих ОСОБА_2, а також відомостей про вручення останньому копії даного протоколу після його складання.

Внаслідок допущених порушень суд позбавлений можливості належним чином визначити обставини, які відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також повною мірою вирішити питання визначені в ст. 278 КУпАП.

Відповідно до п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією, у разі коли протокол складено не уповноваженою на те особою або без додержання вимог, установлених ст.256 КУпАП, суддя зобовязаний своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу (спеціально уповноваженому субєкту протидії корупції, який склав протокол) для належного оформлення. При цьому постанова про направлення протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, для належного оформлення (усунення недоліків) не підлягає апеляційному оскарженню.

Таким чином, клопотання адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а протокол № 226 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, від 11.12.2017 року, складений оперуповноваженим міжрайонного відділу №1 (м. Запоріжжя) УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4, відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП, підлягає поверненню до Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України разом із доданими матеріалами для належного оформлення.

Керуючись ст. ст. 9, 254, 255, 256, 276-277, 278-280, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, про повернення протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією для належного оформлення - задовольнити.

Адміністративний матеріал відносно гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП повернути до Управління захисту економіки в Запорізькій області Національної поліції України для належного доопрацювання.

Повний текст постанови виготовлено 06.03.2018 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_6