Постанова

Іменем України

Справа № 712/4802/18

Провадження № 3/712/2053/18

11 липня 2018 року, суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Бащенко С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1, 3 ст. 41 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії № ЧК-260/373/АВ/П/ПТ-2 від 24.04.2018 року, ОСОБА_1 в порушення вимог ч.1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України не оформляє трудові договори з усіма працівниками у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видає наказ, або розпорядження. Відповідно до цивільно-правових договорів від 01.04.2018 року № 63 та № 64, укладених ФОП ОСОБА_1В.з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останні беруть на себе зобовязання з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року надавати послуги по навчанню ФОП ОСОБА_1 приготуванню страв. Дані цивільно-правові договори відповідно до змісту мають разовий характер. Станом на 13.04.2018 року накази або розпорядження про прийняття на роботу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 роботодавцем не видавалися, повідомлення про прийняття працівника на роботу до Державної фіскальної служби не направлялося.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № ЧК-260/373/АВ/П/ПТ-1 від 24.04.2018 року, ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 53 КЗпП України: тривалість роботи напередодні святкових і неробочих днів не скорочена на 1 годину; порушив вимоги ч. 2 ст. 65 КЗпП: не забезпечено ведення обліку надурочних робіт кожного працівника; порушив вимоги ст. 106 КЗпП України: не проведено оплату надурочних годин; порушив вимоги ст. 30 ЗУ «Про оплату праці»: не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи та не забезпечено достовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці; порушив вимоги ч.1,2 ст. 115 КЗпП: виплата заробітної плати проводиться з порушенням строків виплати через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав і пояснив, що всі працівники офіційно працевлаштовані, а з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договори цивільно-правового характеру на виконання певної роботи. На передодні 8 березня 2017 року кухарям було скорочено робочий день, а в табелі обліку робочого часу було помилково указано 8 годин. Вказану помилку було усунено шляхом виправлення. Заробітна плата ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нарахована в повному обсязі, працівники не мають претензій. По даним фактам Управління Держпраці у Черкаській області 08.05.2018 року винесло постанови про накладення на нього штрафу. Просив закрити провадження по справі.

Суддя заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходе до наступних висновків.

Управлінням Держпраці у Черкаській області 08.05.2018 р. винесено постанови про накладення штрафу, відповідно до яких ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченому абз. 2, 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та накладено штраф у розмірі 223380,01 гривень та 3723,01 гривень.

Разом з тим, за результатами перевірки працівниками Управління Держпраці у Черкаській області за даними фактами складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1, 3 ст. 41 КУпАП, та направлені для розгляду по суті до суду.

Отже, як вбачається, йдеться про притягнення ОСОБА_1 за порушення одних і тих самих вимог трудового законодавства як до адміністративної, так і фінансової відповідальності, що є подвійною відповідальністю.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно статті 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка висловлена у рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто, гарантії, передбачені ст. 4 Протоколу № 7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється державою.

Таким чином, норми абз. 2, 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП поширюються на невизначене коло осіб, а також передбачають покарання особи у значному розмірі, їх можливо розглядати як кримінальне переслідування у розумінні Конвенції навіть враховуючи те, що національне законодавство не визначає його кримінальним.

Крім того, відповідальності, передбачені абз. 2, 8 ч.2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП, це різні види відповідальності, а тому на них не розповсюджуються гарантії, передбачені ст. 61 Конституції України, ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції з таких підстав:

-по-перше, диспозиції абз. 2, 8 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП в частині визначення зазначеного правопорушення абсолютно тотожні: «порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю», які не мають жодної відмінності.

-по-друге, субєкти відповідальності як за абз. 2, 8 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ, так і за ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП повністю співпадають, оскільки в обох випадках до відповідальності притягається ОСОБА_1

-по-третє, в обох випадках у санкціях статті передбачений один й той самий вид стягнення штраф у грошовій формі. Тобто, обидві відповідальності, передбачені абз. 2, 8 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП, є за своєю сутністю штрафними (каральними), і жодна з них не має ознаки правовідновленої (компенсаційної) відповідальності. Штрафний характер відповідальності, передбаченої абз. 2, 8 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП, дає підстави ототожнювати ці норми як один вид відповідальності, який відповідно до цілей Конвенції вважається кримінальним.

-по-четверте, та обставина, що санкції, передбачені абз. 2, 8 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП, містяться у різних нормативно-правових актах, та відповідно до національного законодавства не відносяться до кримінального переслідування, не є вирішальною.

Отже, виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку, що притягнення ОСОБА_1 двічі за одне й те саме правопорушення порушує права, передбачені ст. 61 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, тому провадження по справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись п. 8 ст. 247, ст. ст. 280, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по адміністративній справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП, у звязку з наявністю по тому самому факту постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Соснівського

районного суду м.Черкаси С.М. Бащенко