Справа № 162/1093/17 Провадження №33/773/160/18 Суддя в 1 інстанції: Гладіч Н. І.
Категорія:ч.1 ст 173-2 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В., за участю особи ОСОБА_2, провадження по справі щодо якої закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 08 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою судді, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого водієм ДМ «Любешівагроліс» за ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати та постановити нову - про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього стягнення за цієї нормою закону.

Крім того, ОСОБА_3 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження цього судового рішення, оскільки суд не повідомляв її про розгляд справи, у зв'язку з чим вона не була присутня на розгляді справи судом.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, який відносно задоволення апеляційної скарги заперечив та просив її відхилити, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, хоча своєчасно та належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи.

А тому відповідно до ч. 6 ст.294 КУпАП її неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 на розгляді справи присутня не була, то на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження даної постанови, передбачений ст.294 КУпАП нею був пропущений з поважних причин, у зв'язку з чим підлягає поновленню.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при розгляді справи суддя з'ясував всі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Так, за протоколом про адміністративне правопорушення № 687042 від 02грудня 2017 року, ОСОБА_2 ставиться у провину, те що він 05 грудня 2017 року близько 22 год. 30 хв. в АДРЕСА_2, в приміщенні житлового будинку, виражався нецензурними словами в адресу колишньої дружини ОСОБА_3 та виганяв її з будинку.

Такі його дії в протоколі кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП «Вчинення насильства в сім'ї».

Частиною 1 статті 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне, вчинення будь - яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю.

Отже, за змістом ч.1 ст.173-2 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім'ї.

У статті 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

З дослідженого судом рішення Любешівського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року, яке 08 листопада 2018 року набрало законної сили, вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, - розірвано (а.с. 22).

Встановлено і те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 хоча і проживають в одному будинку, проте вони не пов'язані спільним побутом та не мають взаємних прав, а отже, дані особи в розумінні ст.3 СК України сім'ю не складають.

Отже, зібрані у справі та досліджені в ході судового розгляду докази, не дають підстав вважати, що зазначені особи є членами однієї сім'ї, а також враховуючи причини конфліктів між ними, вважаю, що вищевказані дії ОСОБА_2 судом не можуть кваліфікуватись за ч.1 ст.173 КУпАП., як вчинення насильства в сім'ї.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення звернув увагу на зазначені обставини та норми законів, дав належну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам та вірно вказав, що сам по собі конфлікт між колишнім подружжям складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не утворює.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП «Вчинення насильства в сім'ї», у зв'язку з чим вірно закрив провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

При цьому доводи ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі, про те, що внаслідок вчинюваних дій ОСОБА_2 їх спільні діти зазнали психологічних травм не підтверджуються жодними доказами, які містяться в матеріалах справи та не знайшли свого підтвердженні і в ході розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином, усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Постанова судді Любешівського районного суду від 08 грудня 2017 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п.1 ч.8 ст.294 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Любешівського районного суду Волинської області від 08 грудня 2017 року в даній справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Любешівського районного суду від 08 грудня 2017 року в даній справі щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя