АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
33/796/878/2018 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Диба О.В.
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 25.11.2017 року о

02 год. 50 хв. керував автомобілем «БМВ», д.н.з., НОМЕР_1, по пл. Мінська в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, почервоніння очей), від огляду на стан сп'яніння відмовився у передбачений Законом порядок у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 268 КУпАП постановив рішення у відсутність ОСОБА_3, у матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення про час, дату та місце судового засідання. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; огляд на стан сп'яніння проведено з порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема інспектори патрульної поліції проігнорували прохання ОСОБА_3 провести огляд у лікаря-нарколога після його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер».

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які просили задовольнити апеляційну скаргу та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пунктів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. п. 6, 7 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільнимнаказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015року, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до пункту 12 Розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно п.п. 6, 9 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив,що відмовився проходити огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки інспектори патрульної поліції не надали йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а в подальшому проігнорували його прохання пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'янінняу медичному закладі.

Висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження огляду у встановленому Законом порядку, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 25 листопада 2017 року о 03 год. 20 хв. керував автомобілем «БМВ», д.н.з., НОМЕР_1, по пл. Мінська в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_5 та

ОСОБА_6

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6від 25 листопада 2017 року, зі змісту яких убачається, що вони були свідками - відмови

ОСОБА_3 пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер».

Разом з тим, зазначені свідки нічого не вказали з приводу того чи пропонувався огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння у встановленому Законом порядку, чи відмовлявся він від проходження зазначеного огляду, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучені зазначені пояснення,складено саме за відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, фактичні обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП ( відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому Законом порядку), викладені у протоколі, не знайшли свого підтвердження у письмових поясненнях свідків.

Суд апеляційної інстанції, дотримуючись загальних засад судочинства, положень Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вжив всіх заходів, передбачених законом, для перевірки викладених в апеляційні скарзі доводів з метою усунення суперечностей, зокрема неодноразово викликав у судове засідання свідків ОСОБА_5 та

ОСОБА_6, однак вони, повідомлені належним чином, у судові засідання не з'явились, причини неявки не повідомили.

З урахуванням зазначеного, наведені у постанові судді місцевого суду докази: письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та протокол працівника поліції не можуть бути визнані належними та допустимими доказами того, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у передбаченому Законом порядку, оскільки вони не містять даних щодо обставин відмови ОСОБА_3 від проходження медичного огляду, а лише від проходження огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», що і не заперечував сам ОСОБА_3

А відтак протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, у якому ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зазначені як свідки у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду у встановленому Законом порядку, не може бути безспірним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, на неодноразові запити Начальнику управління патрульної поліції в місті Києві надати матеріали відео запису нагрудного відео реєстратора інспекторів патрульної поліції зафіксованих 25.11.2017 відповіді на адресу Апеляційного суду міста Києва не надходило.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи, не дав оцінки доказам у їх сукупності унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об'єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважаю, що висновки суду першої інстанцїі про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджуються зібраними у справі доказами.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить з встановлених та перевірених у суді доказів.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є обгрунтованими, тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_3 скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.М. Сітайло