Номер провадження: 33/785/390/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарях Стояновій Л.І. та Сідлецької Ю.С., за участю особи. яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 17.01.2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, тимчасово не працюючу, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 25.10.2017 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, керувала транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1 в м. Одесі, по вул. Катерининській, 21, в стані алкогольного спяніння. Огляд на знаходження в стані алкогольного спяніння зафіксовано відповідно до показників приладу «Drager Alcotest 6810 ARBN-0629» - 0,87%, у присутності двох свідків. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя відмовилася в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погодилась з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання про скасування постанови, як такої, що не відповідає нормам права.

Так, апелянт вказує, що відмова особи від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння є її правом, а не обовязком і така згода не може бути отримана у особи шляхом примусу та в супереч її волі. Ці норми передбачені вимогами ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, а також п. 6 Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, яка свідчить, що в разі відмови особи від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків, відносно неї складається протокол про адміністративне правопорушення.

Також апелянт вважає. що в порушення ч. 5, 6 ст. 266 КУпАП, перед проходження тесту на стан алкогольного спяніння, їй не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого стану пристрою, за допомогою котрого проводилась перевірка, а також їй не був розяснений порядок його застосування.

Також апелянт звертає увагу на те, що вона відмовилась від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення, так як у неї були сумніви в неупередженості свідків, яких співробітники поліції залучили при проведенні перевірки на стан алкогольного спяніння.

Крім того ОСОБА_2 вказала, що справа відносно неї розглянута з порушенням вимог процесуального закону, так як про день та час розгляду справи її не сповістили. Вона не була присутня в судовому засіданні, чим були порушені її законні права та інтереси і вона була позбавлена можливості надати суду свої пояснення по справі.

Крім того, до апеляційної скарги ОСОБА_2 додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій апелянт зазначає, що вона до суду не викликалась, участі у судовому засіданні не приймала, копію оскаржуваного рішення не отримувала, а про наявність судового рішення відносно неї дізналась з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 01.02.2018 року.

На підставі цього просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, постанову Приморського районного суду м. Одеса від 17.01.2018 року скасувати, а провадження по справі закрити.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, яка підтримала доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним клопотання задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 17.01.2018 року.

В матеріалах адміністративної справи є свідчення про направлення 22.01.2018 року апелянту копії постанови суду, як це передбачено ст. 285 КУпАП, але відсутні свідчення про її отримання адресатом.

Як вказує в своїй заяві про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови районного суду ОСОБА_2, копія постанови нею отримана не була, а про її існування їй стало відомо лише 01.02.2017 року, що підтверджується копією постанови Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2018 року з Єдиного реєстру судових рішень, яку долучено до апеляційної скарги / а.с. 26 /.

Апеляційна скарга подана 12.02.2018 року, що підтверджується штампом канцелярії Приморського районного суду м. Одеси.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_2 в частині отримання нею постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана нею після ознайомлення з копією постанови суду, у передбачений законодавством строк, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримавши доводи апеляційної скарги, послалася на допущені під час розгляду справи порушення вимог процесуального закону, а саме розгляд справи без її належного повідомлення про дату, час та місце розгляду, що стало наслідком порушення її права на захист та вказує на незаконність та необґрунтованість постанови і наслідком скасування такого судового рішення.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Районний суд, прийнявши справу до свого провадження, розглянув справу у відсутності ОСОБА_3, вважаючи, що він належним чином повідомив правопорушника про дату, місце та час судового розгляду, шляхом направлення судової повістки.

Але з цим неможливо погодитись, так як матеріалами адміністративної справи не підтверджується факт отримання ОСОБА_2 виклику в судове засідання, а в розписці до судової повістки відсутній її підпис про сповіщення необхідності явки в судове засідання на 17.01.2018 року на 09 годину 20 хвилин до Приморського районного суду м. Одеси / а.с. 15 /.

Зважаючи на це, доводи апелянта про порушення його прав та розгляд справи без її належного повідомлення про дату та час судового розгляду та за її відсутності, апеляційний суд вважає слушними, так як з матеріалів справи, вбачається, що розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_3, а матеріали справи не містять жодних даних про належне сповіщення останньої про місце, дату та час розгляду справи, на що посилається суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Зазначені обставини вказують на обґрунтованість доводів апелянта у цій частині та розгляд справи районним судом в порушення вимог ст.268 КУпАП і з огляду на викладене, суд вважає, що при розгляді справи були допущені суттєві порушення прав ОСОБА_2, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що забезпечують особі можливість здійснення свого захисту, в звязку з чим, постанова суду підлягає скасуванню.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про її невинуватість у вчиненому правопорушенні, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На обґрунтування доводів невинуватості у вчиненому правопорушенні ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилалась лише на порушення співробітниками поліції норм процесуального права, але не навела доказів з приводу того, що під час керування транспортним засобом вона не перебувала в стані алкогольного спяніння.

Однак з цими доводами неможливо погодитись, так як вони спростовуються матеріалами адміністративної справи.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 003971 від 25.10.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 порушила вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, у звязку з тим, що вонакерувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння / а.с. 2 /.

При цьому слід відмітити, що ОСОБА_2 даний протокол про адміністративне правопорушення не підписала та як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень не надала (а.с.2).

Факт знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом підтверджується чеком пристрою «Drager» та актом огляду на стан алкогольного спяніння, згідно яких, під час проходження тесту на стан алкогольного спяніння, у неї було виявлено наявність алкоголю - 0.87 проміле /а.с. 4-6/.

Вказані обставини, а саме знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом, як це вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксували у присутності двох свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.2).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у своїх поясненнях, наданих безпосередньо на місці події пояснили, що вони були залучені співробітниками поліції у якості свідків і у їх присутності ОСОБА_2 була ознайомлена зі змістом складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, після чого вона відмовилась від підпису в протоколі та від надання пояснень/ а.с. 7-8 /.

Ці пояснення свідків підтверджуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 був зупинений співробітниками поліції, після чого їй було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою пристрою «Drager» і вона з цим погодилася. Після проходження тесту було встановлено наявність у ОСОБА_2 стану алкогольного спяніння, який нею не заперечувався.

За таких обставин вважаю, що в судовому засіданні апеляційного суду доведена провина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та її дії правильно кваліфіковані за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, яке було зафіксовано співробітниками поліції у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та пояснення в апеляційному суді про те, що в її діях відсутні ознаки правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні свідчення того, що вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки це спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, результатами тесту за допомогою пристрою «Drager», показами вищевказаних свідків, відеозаписом з місця події.

Крім того слід зауважити на те, що дії співробітників щодо складання відносно ОСОБА_2 адміністративного протоколу вона не оскаржила, що могло б довести обґрунтованість її доводів щодо відсутності керування нею транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому її слід визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція ОСОБА_2 на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Разом із тим, за змістом п. 7 ст. 247 КУпАП, при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи ту обставину, що на момент розгляду справи апеляційним судом та прийняття за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП - скінчився, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеса від 23.10.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 17.01.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі відносно ОСОБА_2 - закрити, в звязку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6.