АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/497/18 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1В,
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючої, зареєстрованої за адресою: м. Дніпро, Лівобрежний-3, пров ФестивальнийАДРЕСА_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2-

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №408972 від 24.01.2018 року, ОСОБА_4, 30.12.2017 року за місцем свого мешкання вчинила насильство в сімї відносно своєї свекрові ОСОБА_5, а саме: умисні дії фізичного характеру, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173 - 2КУпАП України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

При цьому вказує, що обставини викладені у протоколі та в постанові суду не відповідають обставинам справи, та вказує на те, що свекруха на протязі 17 років постійно провокує її на конфлікт та вона жодного разу не провокувала її на конфлікт і не вчинювала відносно нею насильницьких дій.

Суд першої інстанції в порушення її прав розглянув справу у її відсутність та не повідомлював про час та місце розгляду справи.

Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала свою апеляційну скаргу та просила постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити, та зазначила, що конфлікт на даний момент з ОСОБА_5 відсутній, вони примирились та вказала на те, що не має змоги відпрацьовувати громадські роботи оскільки в неї на руках малолітня дитина якій 8 місяців.

ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду вказала на те, що конфлікт з ОСОБА_4 вичерпано, та жодних претензій вона до невістки не має та конфлікт відсутні, просила суд скасувати постанову та не карати ОСОБА_4 оскільки остання не має змоги відпрацьовувати громадські роботи оскільки в неї на руках малолітня дитина якій 8 місяців.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 належним чином про час та місце слухання справи повідомлена не була, а тому враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, які встановлені правильно та підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, який ОСОБА_4 підписала без зауважень; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями свідків; письмовими поясненнями самого правопорушника.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, частково погоджуючись з доводами апеляційної скарги, вважає, що при призначенні ОСОБА_4 адміністративного стягнення судом першої інстанції не було враховано достатньою мірою фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, особу правопорушника та інші обставини, що мають значення.

Так, ОСОБА_4 згідно наданим матеріалам раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3. На даний час вона не працевлаштована, оскільки доглядає за дитиною. Адміністративне правопорушення, в якому вона обвинувачується, будь-яких негативних наслідків для інших осіб не потягло.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вони істотно знижують ступень суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення, якому застосоване до ОСОБА_4 безальтернативне стягнення за своїм видом та розміром явно не відповідає внаслідок суворості, та визнання цього адміністративного правопорушення малозначним у розумінні ст. 22 КУпАП, що тягне звільнення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Строк апеляційного оскарження рішення - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати в частині накладення адміністративного стягнення.

Прийняти у цій частині нову постанову, якою ОСОБА_4 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпаП за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням

.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ