Справа № 500/7041/18
Провадження № 3/500/1790/18
ПОСТАНОВА
Іменем України

21 листопада 2018 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, громадянина України, працюючого на посаді начальника групи пожежної безпеки відділу персоналу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), майора, ІПН № НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

12.10.2018 року до суду від Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Так, з матеріалів справи вбачається, що 08.10.2018 старшим оперуповноваженим Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції Душка Є.П. складено протокол № 661 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника групи пожежної безпеки відділу персоналу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), тобто будучи військовою посадовою особою - державним службовцем, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані, а саме про набуття 14.04.2017р. права власності на транспортний засіб автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», державний номер НОМЕР_3 , вартістю 160 000 грн.
Згідно письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 , останній з протоколом не згоден, винним себе не визнає, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за яке передбачена відповідальність ч. 2 ст.172-6 КУпАП. Зазначив, що 17 квітня 2017 року ним було придбано автомобіль «Hyundai Santa fe» 2010 року випуску вартістю 160 000 грн. На той час, у законодавстві постійно вносились зміни щодо особливостей подання декларації, зокрема Верховною Радою України 23.03.2017 року було прийнято Закон № 1975- VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», яким звужено перелік посадових осіб Держприкордонслужби, які зобов`язані оприлюднювати відповідні декларації. 16.06.2017 року надійшла вхідна телеграма № 448, відповідно до якої начальників регіональних управлінь, органів охорони державного кордону та забезпечення зобов`язано провести наради та заняття з підлеглим персоналом щодо електронного декларування, в тому числі щодо необхідності подання повідомлення про суттєві зміни для працівників Державної прикордонної служби. Після повідомлення вказаних відомостей, зокрема 19.06.2017 року ним було подано повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. У зв`язку з чим, вважає, що в його діях відсутня мета на уникнення від фінансового контролю щодо придбаного автомобіля, оскільки автомобіль був придбаний у законний спосіб та із законних джерел, зареєстрований у встановленому порядку та про його придбання було повідомлено НАЗК у повідомлені про суттєві зміни у майновому стані. Це в свою чергу свідчить про вчинення дій, направлених на декларування майнового стану особи, а не на ухилення від такого декларування. Враховуючи викладене, в його діях відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волі перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею. Також, зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що перевірка стосовно нього була розпочата військовою прокуратурою Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону, а потім працівниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ національної поліції України. Окрім того, додані до протоколу матеріали не містять відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно нього, а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України. Таким чином, ані військова прокуратура Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону, ані Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом проведення перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції. Орган поліції вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення. Усі дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК. Тобто, всі дії щодо збирання доказів у даній справі проведені не уповноваженим органом, а всі докази є недопустимими. Також, зазначив, що капітаном поліції при складанні протоколу не взято до уваги, що транспортний засіб це майно набуте подружжям за час шлюбу, тобто належить йому та дружині ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності та її частки майна є рівними. За таких обставин, вартість його частки становить 80000грн. Повідомлення про суттєві зміни майнового стану подається у випадку, коли майно придбано на суму, що перевищує 50*1600=80000грн. Оскільки відповідно п. 3 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, які розміщуються на початку форми повідомлення, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, інформація про отримання доходу або придбання майна членом сім`ї суб`єкта декларування не повідомляється, і вартість його частки у придбаному майні - автомобіля «Hyundai Santa fe»не перевищує 50 прожиткових мінімумів, то і обов`язку на подання до НАЗК повідомлення про суттєву зміну майнового стану у нього після придбання такого автомобіля не виникало. Також, зазначив, що на день складення протоколу № 661 про адміністративне правопорушення від 08.10.2018 року, строки, передбачені ст. 38 КУпАП минули, так як перевірка була розпочата прокуратурою ще у квітні 2018р., а прокуратура в свою чергу також наділена правом на складання протоколу за даною статтею КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити провадження у справі з підстав, наведених в його письмових поясненнях. Аналогічної позиції дотримався представник притягуваного.
Прокурор Немцев Є.Г. в судовому засіданні підтримав позицію, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що в діях ОСОБА_1 , який несвоєчасно повідомив про суттєві зміни в його майновому стані, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП. Також прокурор посилається на безпідставність та невідповідність законодавству письмових пояснень притягуваного з підстав, викладених у поданих прокурором письмових поясненнях. Прокурор пояснив, що для складу даного правопорушення не є необхідним наявність умислу та противоправних наслідків, з огляду на те, що мова йде не про корупційне правопорушення, а про правопорушення пов`язане з корупцією, яке має формальний склад. Зазначив, що органи прокуратури позбавлені права на складання протоколів за нормами КУпАП. При цьому, органи поліції наділені правом на виявлення, проведення перевірки та складання протоколів щодо правопорушень, пов`язаних з корупцією. Той факт, що майно було придбане за спільні кошти подружжя не свідчить про відсутність у притягуваного обов`язку подавати відповідне повідомлення про зміну майнового стану. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не пропущені.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення притягуваного, висновок прокурора, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника 17 прикордонного загону Південного регіонального управління ДПСУ підполковника ОСОБА_3 №388-ос від 30 вересня 2016 року, майор ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посаді начальника групи пожежної безпеки відділу персоналу Ізмаїльського прикордонного загону ДПС України.
Згідно вимог п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 2 Закону Украйни «Про державну службу», майор ОСОБА_1 є військовою посадовою особою - державним службовцем, та відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являється суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни в майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на перше січня відповідного року, зазначений суб`єкт у 10-денний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.
Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Порядку інформування НАЗК, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані винятково у електронній формі.
ОСОБА_1 10.04.2017 року придбав автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», державний номер НОМЕР_3 , вартістю 160 000 грн., і будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», всупереч вказаним вимогам, не повідомив у встановлений законом 10-денний строк НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, що містить ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.
Вказане повідомлення було надане притягуваним 19.06.2017р.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Згідно зі ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
У відповідності до п. 13 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов`язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового і контролю відповідно до цього Закону.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція використання особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у ч. 1 ст. 3 цього Закону, або її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей; правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Зазначене визначення корупції узгоджується із ратифікованими Україною Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією 1993 року, Конвенцією ООН 2003 року та п. 3.22. Рішення Конституційного суду України № 21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року, в яких зазначено, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.
Таким чином, за змістом міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, обов`язковими ознаками, за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих суб`єктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП в тому числі і за ст. 172-6 ч.2 КУпАП є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди.
Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.
Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого діяння, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного проступку.
Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» №13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов`язані з корупцією повинні також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння.
З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.
Вказана позиція також узгоджується із висновками викладеними у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 22.05.2017, № 223-943/0/4-17 "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією", у ч.2 якого зазначено, що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
По своїй суті неподання/несвоєчасне подання як декларацій, так і повідомлень про зміну майнового стану мають однакову правову природу, а отже вказане роз`яснення можливо застосовувати, у тому числі й до порушення, що виразилося у неподанні/несвоєчасному поданні повідомлення про зміну майнового стану.
Однак суду не доведено наявності умислу у ОСОБА_1 на несвоєчасне подання такого повідомлення та корисну мету таких дій. Так, ОСОБА_1 10.04.2017 року придбав автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», державний номер НОМЕР_3 , вартістю 160 000 грн., а відомості до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані набуття права власності на вказаний транспортний засіб подав 19.06.2017. У поданій щорічній декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017р. (Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; оприлюднено на офіційному веб-сайті Національного агентства із запобігання корупції) ОСОБА_1 також було зазначено відомості щодо придбання транспортного засобу «Hyundai Santa Fe», державний номер НОМЕР_3 , вартістю 160 000 грн. При цьому, на момент заповнення цієї декларації, перевірка щодо можливого скоєння ОСОБА_1 інкримінуємого адміністративного правопорушення ще не проводилась, а відтак ОСОБА_1 не міг знати про таку перевірку, але все ж таки задекларував транспортний засіб «Hyundai Santa Fe», державний номер НОМЕР_3 , що також вказує на відсутність у нього будь-якої протиправної мети та умислу на приховування інформації про отримане рухоме майно. В діях ОСОБА_1 відсутній мотив на приховування від фінансового контролю придбаного майна, оскільки надійшло це майно у його володіння у законний спосіб.
Повідомлення в порядку ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» шляхом подачі електронної декларації до НАЗК і не повідомлення в порядку ст. 52 цього Закону шляхом подачі окремої інформації до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування виключають наявність вини у формі умислу у вчиненні зазначених дійпритягуваного, направлених на приховування факту придбання зазначеного майна, а відтак і виключає наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
Отже, матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану до 23.59 год. 24.04.2017 року, а подавши його 19.06.2017р. та зазначивши про це у щорічній декларації, мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес. Прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.
Тобто, надані суду матеріали та докази підтверджують відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, а тому відсутня суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
В зв`язку з викладеним, суд вважає можливим взяти до уваги позицію ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на вчинення правопорушення, яке полягало у несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані внаслідок набуття права власності на транспортний засіб, оскільки транспортний засіб був ним придбаний 14.04.2017р. та він задекларував вказане рухоме майно у щорічній декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017р. та відповідне повідомлення подав 19.06.2017р.

Крім того, суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складається уповноваженою на те посадовою особою, зокрема посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) та Національного агентства з питань запобігання корупції (п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП), і повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що до повноважень Національного агентства належить, поміж іншого, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції" встановлено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції.

Висновок Національного агентства є обов`язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п`яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Статтею 48 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Пунктом 1 Розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції N 56 від 10.02.2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р за N 201/30069 (далі - Порядок) встановлено, що цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України "Про запобігання корупції".

Згідно з пунктами 2-5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Однак, згідно ст. 3 Закону України «Про національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами Кабінету міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» повноважень на здійснення перевірки фактів своєчасності подання декларації у органів національної поліції немає.
Згідно пп. 6 п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» НАЗК має право отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, та проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону.
Також, не передбачав повноважень посадових осіб Національної поліції України щодо проведення будь-яких перевірок з метою запобігання, виявлення та припинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, й Закон України "Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки".

З матеріалів справи вбачається, що листом Військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України за вих.. №3115 вих.-18 від 06.07.2018 було подано інформацію про те, що під час вивчення військовою прокуратурою своєчасності та повноти подання посадовими особами військових частин Білгород-Дністровського та Болградського гарнізону декларації осіб, уповноважених на виконання держави або місцевого самоврядування, виявлено порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а саме, майором ОСОБА_1 , незважаючи на виникнення у 2017 році суттєвих змін у майновому стані, вимоги ст. 52 Закону у визначені строки не виконано. Згідно листа командира військової частини НОМЕР_1 за вих.. №30 6231 від 17.08.2018, на адресу Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України на лист УЗЕ від 08.08.2018 №4204К/39/114/02-2018 надано інформацію та копії документів відносно ОСОБА_1 . Рапортом старшого оперуповноваженого УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України ОСОБА_4 докладено Начальнику УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України про виявлення порушення вимог ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 .
Тобто, з матеріалів справи вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 була розпочата військовою прокуратурою Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону, а потім проводилась виключно працівниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 та п. 4 Загальних положень Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 р. N 81 покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції, не допускається.

Отже, посадові особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Усі дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК, у тому числі і вирішувати питання щодо притягнення особи до відповідальності.

Додані до протоколу матеріали не містять відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Таким чином, ні військова прокуратура Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону, ні Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом проведення перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування.

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадові особи Національної поліції при виявлені корупційного правопорушення, посилаючись на ст. 255 КУпАП, яка дає їм право на це, складають адміністративні протоколи, але будь-які органи (юридичні особи) Національної поліції України, до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб`єктів декларування - не відносяться. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.
Посадовці Національної поліції, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок), затвердженого Рішенням НАЗК 10.02.2017 року № 56, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. ст. 48, 50 Закону України «Про запобігання корупції». Контроль декларацій НАЗК здійснює відповідно до цього Порядку через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр). Повну перевірку декларацій відповідно до цього Порядку НАЗК здійснює через працівників Підрозділу.
Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, НАЗК направляє такому суб`єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа НАЗК складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням НАЗК направляється до суду.
Тобто, з урахуванням поняття «суб`єкт декларування» зазначеного у ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає суб`єктів, що наділені правом перевірки змін у майновому стані суб`єктів декларування, а також порядок перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін суб`єктом декларування.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України, отримання від НАЗК разом із матеріалами щодо встановлення факту порушення вказівки на складання протоколу, та інше.
Слід зазначити, що згідно п. 1 та п. 4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.
Таким чином, суд вважає, що посадові особи правоохоронних органів, здійснюючи перевірку особи, як суб`єкта декларування, та складаючи протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, виходять за межі своїх повноважень, та діють по за межами діючого законодавства.
Згідно п. 2 - п. 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації, НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.
Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.
Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.
В той же час, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив (несвоєчасно повідомив) про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК.
Також, суд зазначає, що відповідно до вимог п.п. 11, 12 розділу II Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженим Рішенням НАЗК від 09.06.2016 року № 5, протокол про адміністративне правопорушення виноситься з урахуванням вимог абзацу першого пункту 12 цього розділу на розгляд Національного агентства, яке приймає рішення про направлення протоколу про адміністративне правопорушення до суду; протокол про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 172-4-172-9 КУпАП, разом із копією рішення Національного агентства та іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.
При цьому, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на розгляд НАЗК не виносився і рішення про його направлення до суду вказаним органом не приймалось.
Отже, суд приходить до висновку, що у Військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України, та у Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про зміну майнового стану.
Враховуючи викладене, суд вважає, що всі докази, отримані на підставі вказаної перевірки органу прокуратури та Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України і додані до вищевказаного протоколу № 660 від 08.10.2018 є недопустимими, враховуючи, що перевірка була проведена не уповноваженою на те особою, а також, що факт несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни в його майновому стані був виявлений працівниками прокуратури та УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, які всупереч вимог ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» не направили вказані матеріали перевірки до НАЗК, які уповноважені законом здійснювати побідні перевірки. Вказане є самостійною підставою для закриття провадження по справі.
Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 60 та ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та частки такого майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Частиною 3 ст. 60 Сімейного кодексу встановлено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», державний номер НОМЕР_3 , вартістю 160 000 грн., незалежно від того, на кого з подружжя він зареєстрований, та за відсутності шлюбного договору - є спільною сумісною власністю подружжя.
За таких обставин, вартість частки ОСОБА_1 становить 80 000,00 грн., що дорівнює, однак не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. при цьому обов`язок щодо повідомлення про зміну майнового стану члену сім`ї декларанта законодавством не встановлений. З вказаного можна зробити висновок, що у ОСОБА_1 взагалі не виник обов`язок щодо подання повідомлення про зміни майнового стану.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
При цьому хибними є твердження притягуваного, щодо наявності у органів прокуратури повноважень на складання протоколів за порушення, передбачені ст.172-6 КУпАП, так як вказане повноваження виключено із п.11 ч.1 ст.255 КУпАП згідно із Законом України від 12.02.2015р. № 198-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення діяльності Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції".

З огляду на встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення, суд вважає за недоцільне дослідження строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, суд звертає увагу, що моментом, з якого уповноважений на складання протоколу орган дізналася про вчинене правопорушення є дата отримання органом Поліції відповідних матеріалів від військової прокуратури 06.08.2018р.

Щодо права прокурора оскаржити постанову суду в справі про адміністративне правопорушення, суд наголошує на наступному.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Отже, прокурор до цього кола суб`єктів не входить.
За змістом ст.ст. 7, 287 КУпАП прокурор має право на оскарження постанов по справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, а саме коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Стаття 250 КУпАП передбачає право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, пов`язаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт. Однак, за правопорушення, пов`язані з корупцією, він не застосовується.
Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», яка визначає особливості здійснення окремих форм представництва інтересів держави в суді, йдеться про право прокурора на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення лише в цивільній, адміністративній і господарській справі. При цьому в ч. 7 ст. 24 Закону чітко зазначено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.
Керуючись ст. ст. 172-6, 247, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена на підставі ст. 294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя : А.С. Адамов