Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 2 лютого 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2018 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 29 грудня 2017 року о 4 годині 15 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем Mersedes-Benz д/н НОМЕР_2 на вул. Рейтарській біля будинку № 41 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладені в ній висновки про його відмову пройти огляд на стан сп'яніння не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суд всебічно, повно і об'єктивно не з'ясував обставини справи, поклавши в обґрунтування своїх висновків докази, надані поліцейськими, і не взяв до уваги медичні довідки, пояснення опитаних захисником свідків, не викликав їх попри заявлене клопотання, а також не забезпечив фіксування судового засідання технічними засобами.

Стосовно обставин справи, то 29.12.2017 року о 4 годині 10 хвилин його зупинили працівники поліції за те, що під час паркування він не увімкнув покажчик повороту. Під час оформлення вказаного порушення поліцейські заявили про сумніви у тверезості водія через специфічний запах, що він пояснив вживанням ліків внаслідок захворювання на _________________________________________________________________________

Справа № 33/796/1117/2018 Постанова винесена суддею Савицьким О.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

астму, надав на огляд інгалятор, і суду долучав відповідні медичні документи. Однак поліцейських це не задовольнило і вони запропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, на що він погодився і одночасно заявив про відсутність законних підстав для проходження огляду. Перед цим вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки, однак вказані документи поліцейськими надано не було. Це змусило ОСОБА_3 вимагати доставити його до найближчого закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан сп'яніння, в чому поліцейські також відмовили. Вказані обставини можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які мали намір дати пояснення поліції та суду. Відмову залучити свідками цих осіб поліцейські пояснили їх упередженістю, через півгодини зупинили ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які і стали свідками відмови від огляду, після чого склали протокол, з яким він не погодився та зазначив у ньому заперечення щодо підстав та порядку притягнення його до адміністративної відповідальності.

Стверджуючи про відсутність доказів його винуватості, зауважує на порушення поліцейськими вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), оскільки за відсутності ознак алкогольного сп'яніння, передбачених п.3 розділу І Інструкції у поліцейських не було законних підстав для проведення огляду. Крім того, всупереч вимогам п.7 розділу І, п.5 розділу ІІ Інструкції ОСОБА_3 не було на його вимогу надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, і відмовлено у доставці до найближчого закладу охорони здоров'я, у зв'язку з чим огляд проводився з порушення встановленої процедури.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про допит свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на підтвердження викладених раніше обставин.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи, опитавши правопорушника, дослідивши інші докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_7, у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння як за допомогою приладу "Drдger", так і у лікаря-нарколога.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Не спростовують таких висновків і пояснення ОСОБА_3, які він дав суду першої та апеляційної інстанцій, які є аналогічними тим, що викладені в його апеляційній скарзі, а так само його пояснення по суті порушення у протоколі.

З метою з'ясування обставин справи і складання протоколу апеляційним судом було витребувано запис нагрудної камери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві.

Пояснення ОСОБА_3 про те, що він погодився пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, а після відмови працівників патрульної поліції надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку цього засобу вимагав доставити його для проведення огляду до найближчого закладу охорони здоров'я, повністю спростовуються цим доказом.

Записом зафіксовано, що коли працівники поліції повідомили ОСОБА_3 про підозру стосовно його перебування в стані алкогольного сп'яніння і запропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров'я, він відмовився у всіх запропонованих варіантах. Про вживання будь-яких лікарських засобів, зокрема, інгалятора ОСОБА_3 не повідомляв, лише зазначив, що вживав алкоголь два дні потому і не вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку цього засобу вимірювальної техніки. При цьому працівники поліції попередили, що в такому разі щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме, порушення п.2.5 ПДР за відмову від проходження огляду. Відмова від проходження огляду була засвідчена і в присутності свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_7

За таких обставин допит свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є недоцільним і в задоволенні відповідного клопотання ОСОБА_3 належить відмовити.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_3 в сукупності з іншими доказами, вважаю, що вони є неправдивими, направлені на намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, а тому суд першої інстанції правильно не взяв їх до уваги.

Стосовно доводів в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не забезпечив фіксування судового засідання технічними засобами, слід зауважити, що нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення таке фіксування не передбачено. А тому процесуальних порушень під час розгляду справи допущено не було.

Отже, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 2 лютого 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн