АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду м. Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що запитувана адвокатом інформація про висновки службової перевірки відноситься до інформації з обмеженим доступом, оскільки містить банківську таємницю, а тому не могла бути надана на адвокатський запит. Також Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено обов'язку надавати адвокату інформацію на його запит у формі пояснень.

За таких обставин вважає, що адвокату правомірно було відмовлено у наданні інформації на його адвокатський запит.

Крім цього, звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо нього, містить суттєві порушення вимог закону, складений без його участі та без вручення йому копії.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та представника Ради адвокатів Київської області ОСОБА_3, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він, перебуваючи на посаді начальника головного управління по місту Києву та Київської області ПАТ «Державний ощадний банк України», листом від 25.04.2017 року №100.22-102 неправомірно відмовив у наданні інформації на адвокатський запит ОСОБА_2 від 18.04.2017, посилаючись на ст.60 Закону України «Про банки і банківську таємницю», а саме про те, що запитувана інформація належить до інформації з обмеженим доступом. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.212-3 КУпАП.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у неправомірній відмові в наданні інформації на адвокатський запит.

Суд апеляційної інстанції вважає, що таке рішення суду є незаконним та необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до положень ст.ст.20, 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Статтею 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Як вбачається із адвокатського запиту, адресованого начальнику головного управління по місту Києву та Київської області ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2 просив надати йому:

- копію висновку про результати службового розслідування, копії пояснювальних записок ОСОБА_4, на підставі яких вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності наказом №1198-к від 31.03.2017;

- копії всіх документів службового розслідування щодо ОСОБА_4;

- інформацію в формі пояснень про те, які саме нормативні документи Банку було порушено ОСОБА_4, та зазначити конкретний пункт Інструкції заступника керуючого ТВБВ №10026/0530, який було порушено ОСОБА_4

У відповідь на адвокатський запит начальник головного управління по місту Києву та Київської області ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1 своїм листом за №100.22-102 від 25.04.2018 року відмовив у наданні запитуваної інформації, пославшись на те, що згідно зі ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та внутрішніми нормативними документами ПАТ «Державний ощадний банк України», висновки та матеріали службових розслідувань належать до інформації з обмеженим доступом. Також відмовлено адвокату у наданні інформації у формі пояснень, оскільки, з позиції керівника банківської установи, адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій, а також права отримання інформації у формі пояснень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що адвокату ОСОБА_2 правомірно відмовлено у наданні запитуваної інформації, з огляду на наступне.

Відмовляючи у наданні запитуваної адвокатом інформації (пункти 1 та 2 запиту), начальник головного управління по місту Києву та Київської області ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1 обґрунтовано послався на те, що згідно із ст.60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та внутрішніх нормативних документів банку, в тому числі Інструкції про порядок обліку, зберігання, використання, доступу та розкриття інформації, що містить банківську та комерційну таємницю, затвердженої наказом голови правління ВАТ «Державний ощадний банк України» №75 від 25.03.2008 року, вказана інформація належить до банківської таємниці.

На підтвердження цього свідчить наданий для огляду суду апеляційної інстанції висновок службового розслідування щодо ОСОБА_4, якій містить гриф «Банківська таємниця». Тобто зазначений документ та інформація, яка міститься у ньому, відносяться до інформації з обмеженим доступом.

Крім цього, обґрунтовано відмовлено адвокату у наданні інформації, яка зазначалася у пункті 3 запиту, оскільки норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачають обов'язку керівників підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, надавати інформацію на запит у формі пояснень.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Оскільки наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не доводиться винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, справа відносно нього підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З наведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, скасувати.

Провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз