П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2018 року Справа №607/13830/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицак Р.М. розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Збройних сил України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшини 2 гарматної артилерійської батареї 1 гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :
З протоколу ЛВТ №32 від 18.07.2018року вбачається, що 18.05.2018 року старший сержант ОСОБА_1 , перебуваючи, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2018рокур. №135-НР, у добовому наряді у складі чергового підрозділу, самовільно залишив місце несення служби, а в подальшому і територію військової частини НОМЕР_1 , та був відсутній на службі без поважних причин до 21.05.2018року, неповідомивши про причини відсутності нікого зі своїх командирів і лише 21.05.2018року ОСОБА_1 прибув до розташування військової частини та приступив до виконання своїх службових обов`язків. Опитаний в ході перевірки старший сержант ОСОБА_1 зазначив, що причиною його відсутності були сімейні обставини, пов`язанні з хворобою матері, жодних документів, які б підтверджували відсутність на військовій службі у вказаний період на законних підставах, ОСОБА_1 не надав. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 172-11 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена матеріалами дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі ЛВТ №32 від 18.07.2018року; витягом з наказу №193 командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 06.08.2016року, витягом з наказу №172 командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 06.08.2016року, наказом №418 командира військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2018року, актом підсумків службового розслідування від 09.06.2018року, пояснювальними записками від 21.05.2018року, актом відмови від надання пояснення старшим сержантом ОСОБА_1 від 21.05.2018року.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про оборону України, ст.1, ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнною стану в Україні або на окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-11 КУпАП, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на військову службу тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду.

При обранні виду адміністративного стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника в зв`язку із цим суд вважає за доцільне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 40-1, 172-11, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі (147) сто сорока семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2499 (дві тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяР. М. Грицак