Номер провадження 3/521/5005/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого Граніна В.Л.

при секретарі Шкребтієнко Г.М.

за участю:

представника Одеської митниці ДФС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 справу, що надійшла з Одеської митниці ДФС за протоколом складеним відносно громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ «Меріквіта» (), який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про порушення митних правил, передбаченого ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли протоколи №1326/50000/18 від 30.05.2018 року та №1325/50000/18 від 30.05.2018 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_2 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до протоколу ПМП №1326/50000/18 вбачається, що 02.12.2016 року між ТОВ «Меріквіта» та компанією «Timothy import І.р.» було укладено контракт №ТІМ-12 щодо поставки в Україну товарів.

В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту до м/п «ОСОБА_1 - центральний» Одеської митниці ДФС з Туреччини на судні закордонного плавання «Vantage» прибув контейнер TEMU0003561 з товаром.

14.03.2017 року директором ТОВ «Меріквіта» ОСОБА_2 була підготовлена та подана до Одеської митниці ДФС митна декларація типу «ІМ 40 АА» (далі ЭДД), яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500030/2017/002773.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення декларантом до м/п «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС були надані: контракт №ТІМ-12 від 02.12.2016, специфікація до контракту №18439 від 24.02.2017 року, коносамент №17/02/300/00830-0001040 від 28.02.2017 року, інвойс №190953 від 24.02.2017 року, пакувальний лист №18439 від 24.02.2017 року та інші товаросупровідні і комерційні документи.

Відповідно граф МД №СГА500030/2017/002773 було заявлено товар: «плівка

з пластмаси, не самоклейні, з підкладкою, не пористі, виготовлені з продуктів

поліриєднання: плівка -21905 кг», «плівка з пластмаси, не самоклейні, не

пористі, неармовані, нешаруваті, без підкладки та не поєднані подібним

способом з іншими матеріалами, з полімерів полівінілхлориду, які містять за

масою не більш як 6% пластифікаторів, завтовшки не більш як 1 мм: плівка -

2499 кг», загальною вагою брутто 25620 кг, вартістю 33064,49 доларів США (відповідно інвойсу №й90953 від 24.02.2017 року). Митна вартість товару за МД № UA500030/2017/002773 склала 889255,18 грн.

Разом з тим, з метою зясування питання про автентичність поданих органам доходів та зборів України документів на зазначені товари через Департамент адміністрування митних платежів ДФС було направлено запит від 31.08.2017 року №14902/5/99-99-19-02-02-16 до митних органів Туреччини.

08.05.2018 року до Одеської митниці ДФС листом Департаменту адміністрування митних платежів Державної фіскальної служби України за №13619/7/99-99-19-02-02-17 надійшла відповідь митної адміністрації Туреччини №4.01.03/UA-308054 від 23.02.2018 року із наданням експортних документів, які були підставою для відправки товарів з Туреччини на Україну.

Так, під час перевірки документів які були надані при імпорті товару до України та документів, які надавались при експорті в Туреччині було встановлено, що фактично товар, оформлений у Одеській митниці ДФС за МД №UA500030/2017/002773 від 14.03.2017 року оформлювався в режимі «експорт» до України у митних органах Туреччини на умовах поставки «CIF - UKRAINA» за експортною митною декларацію №17343100ЕХ042025 від 26.02.2017 року.

Також, відповідно наданим до Одеської митниці ДФС документам та згідно МД №UA500030/2017/002773 від 14.03.2017 року фактурна вартість товарів складала - 889255,18 грн. Згідно отриманої відповіді митних органів Туреччини встановлено, що фактично вартість товарів згідно експортної декларації №17343100ЕХ042025 від 26.02.2017 року з зазначенням інвойсу №064332 від 28.02.2017 року складала 51 230 доларів США (1 377 808,72 грн. згідно курсу НБУ на момент митного оформлення).

Так, за результатами опрацювання інформації наданої митними органами Туреччини стосовно законності ввезення на митну території України товарів на адресу української компанії ТОВ «Меріквіта» () встановлено, що відомості, зазначені у наданих до Одеської митниці ДФС товаросупровідних документах та митній декларації, не відповідають даним зазначеним в експортних митних документаціях при вивезенні товарів з Туреччини та є недостовірними стосовно отримувача товару та вартості товарів.

Таким чином, на думку митного органу, керівником ТОВ «Меріквіта» () гр. ОСОБА_2А були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів на суму 1 377 808,72 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митниці, як підстави для переміщення товарів, документи, які містять неправдиві відомості щодо одержувача товару та вартості товарів чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

На підставі вищевказаних обставин, у відношенні гр. ОСОБА_2А було складено протокол про ПМП №1326/50000/18 за ознаками адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до протоколу ПМП №1325/50000/18 вбачається, що 09.01.2017 року між ТОВ «Меріквіта» та компанією «Beyaz Yol Logistik LTD.STI.» (Туреччина) було укладено контракт №MERBEY щодо поставки в Україну товарів.

В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту до м/п «ОСОБА_1 - центральний» Одеської митниці ДФС з Туреччини на судні закордонного плавання «ZIM SHEKOU» прибули контейнера TCKU9180199, TRLU6820241 з товаром.

23.04.2017 року директором ТОВ «Меріквіта» ОСОБА_2 була підготовлена та подана до Одеської митниці ДФС митна декларація типу «ІМ 40 АА» (далі МД), яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500030/2017/005119.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення декларантом до м/п «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС були надані: контракт №ТІМ-12 від 02.12.2016, специфікація до контракту №18439 від 24.02.2017 року, коносамент №17/02/300/00830-0001040 від 28.02.2017 року, інвойс №190953 від 24.02.2017 року, пакувальний лист №18439 від 24.02.2017 року та інші товаросупровідні і комерційні документи.

Відповідно граф МД № UA500030/2017/005119 було заявлено 5 найменувань товару: «мастика для ущільнення (44072,02 кг), мийні засоби (6 кг), продукти, що придатні для використання як клеїльні препарати: клеї - 3246,63 кг, папір клейкий, самоклеювальний - 160 кг, фольга алюмінева: лента ПО кг», загальною вагою брутто 50350,24 кг, вартістю 46087,55 доларів США (відповідно інвойсу №22297 від 10.04.2017 року).

Разом з тим, з метою зясування питання про автентичність поданих органам доходів та зборів України документів на зазначені товари через Департамент адміністрування митних платежів ДФС було направлено запит від 07.07.2017 року №11564/5/99-99-19-02-02-16 до митних органів Туреччини.

10.05.2018 року до Одеської митниці ДФС листом Департаменту адміністрування митних платежів Державної фіскальної служби України від 10.05.2018 року №13818/7/99-99-19-02-02-17 надійшла відповідь митної адміністрації Туреччини №4.01.03/UA-31722333 від 20.02.2018 року із наданням експортних документів, які були підставою для відправки товарів з Туреччини на Україну.

Так, під час перевірки документів які були надані при імпорті товару до України та документів, які надавались при експорті в Туреччині було встановлено, що фактично товар, оформлений у Одеській митниці ДФС за МД №UA500030/2017/005119 від 23.04.2017 року оформлювався в режимі «експорт» до України у митних органах Туреччини на умовах поставки «EXW Hadimkoy (TR)» за експортними митними деклараціями №17343100ЕХ075689 та №17343100ЕХ075962 від 12.04.2017 року.

Також, відповідно наданим до Одеської митниці ДФС документам та згідно МД №UA500030/2017/002773 від 14.03.2017 року фактурна вартість товарів складала - 1558627,69 грн. Згідно отриманої відповіді митних органів Туреччини встановлено, що фактично вартість товарів, згідно експортних декларацій №17343100ЕХ075689 та №17343100ЕХ075962 від 12.04.2017 року з зазначенням інвойсів №242099 та №242100 від 12.04.2017 року складала 104972,88 доларів США (2 808 731,43 грн., згідно курсу НБУ на момент митного оформлення).

Так, за результатами опрацювання інформації наданої митними органами Туреччини стосовно законності ввезення на митну території України товарів на адресу української компанії ТОВ «Меріквіта» () встановлено, що відомості, зазначені у наданих до Одеської митниці ДФС товаросупровідних документах та митній декларації, не відповідають даним зазначеним в експортних митних документаціях при вивезенні товарів з Туреччини та є недостовірними стосовно отримувача товару, умов поставки та вартості товарів.

Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_2 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів на суму 2 808 731,43 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митниці, як підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача товару, вартості товарів та умов поставки, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

На підставі вищевказаних обставин, у відношенні гр. ОСОБА_2 було складено протокол про ПМП №1325/50000/18 за ознаками адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_2 участі не приймав, однак приймала участь його захисник, яка надала пояснення, відповідно до яких вину не визнала та просила закрити провадження по справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України та накласти стягнення відповідно до санкції статті.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши в сукупності зібрані докази, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить достатніх підстав для визнання особи винною у порушені митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України. При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 02.12.2016 року між ТОВ «Меріквіта» та компанією «Timothy import І.р.» було укладено контракт №ТІМ-12 щодо поставки в Україну товарів.

В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту до м/п «ОСОБА_1 - центральний» Одеської митниці ДФС з Туреччини на судні закордонного плавання «Vantage» прибув контейнер TEMU0003561 з товаром.

Також, судом встановлено, що 09.01.2017 року між ТОВ «Меріквіта» та компанією «Beyaz Yol Logistik LTD.STI.» (Туреччина) було укладено контракт №MERBEY щодо поставки в Україну товарів.

В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту до м/п «Одеса- центральний» Одеської митниці ДФС з Туреччини на судні закордонного плавання «ZIM SHEKOU» прибули контейнера TCKU9180199, TRLU6820241 з товаром.

В якості підстави для переміщення зазначених товарів через митний кордон України, а також з метою митного оформлення в режимі «імпорт» гр. ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС були надані товаросупровідні документи.

Разом з тим, з метою з'ясування питання про автентичність поданих органам доходів та зборів України документів на зазначені товари було направлено запити до митних органів Туреччини.

На вказані запити до Одеської митниці ДФС листом Департаменту адміністрування митних платежів ДФС України надійшли відповіді митних органів Туреччини із наданням експортних митних декларацій, які були підставою для відправки товарів з Туреччини на Україну.

Як вбачається з зазначених протоколів підставою для їх складання послужило відповідь з митних органів Турецької Республіки за результатами перевірки, проведеної стосовно законності ввезення на митну територію України товарів на адресу ТОВ «Меріківта», з додатками, а саме - експортними деклараціями.

Так, згідно з вказаною відповіддю та надісланих експортних декларацій, митний орган вважає, що відомості, зазначені у наданих до Одеської митниці ДФС товаросупровідних документах та митних деклараціях, не відповідають даним зазначеним в експортних митних документаціях при вивезені товарів з Туреччини та є недостовірними стосовно отримувача товару та вартості товару.

Проте, разом з експортною декларацією митними органами Туреччини не було надано до Одеської митниці ДФС контракти, укладені між відправниками товару та Покупцем товару.

У ТОВ «Меріквіта» були договірні відношення лише з Продавцями товару - компанією «Beyaz Yol Logistik LTD.STI.» (Туреччина) та компанією «Timothy import І.р.», що повністю підтверджується вищезазначеними контрактами.

В матеріалах справи відсутні докази того, що товар, зазначений у митних деклараціях, продавався вищевказаними компаніями та ТОВ «Меріквіта» здійснювалася оплата за отриманий товар вказаним підприємствам.

Однак, в матеріалах справи є контракт, інвойси, які повністю підтверджують, що була угода купівлі-продажу між сторонами такої угоди, що така угода здійснювалася, та що у МД було вказано саме продавця товару.

Крім того, ТОВ «Меріквіта» було здійснено повну оплату за отриманий товар, що підтверджується матеріалами справи.

Також, з матеріалів справи вбачається, що товар був випущений у вільний обіг і оформлений з додержанням усіх умов переміщення товарів в режимі імпорт. При здійснені митного оформлення товару посадовими особами митного органу здійснювався митний огляд товару та актом митного огляду було встановлено, що товар відповідає товаросупровідним документам.

Вартість товару, визначена згідно контракту, була сплачена покупцем на рахунок компаній, вказаних у контракті.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 189 Господарського кодексу України, ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях, а у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися у іноземній валюті за згодою сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 190 Господарського кодексу України, вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни.

В ст. 632 ЦК України також вказано, що ціна в договорі встановлюються за домовленістю сторін.

Отже, сторони контракту мають право самостійно визначати вільні ціни на товари. Відповідно до інвойсу сторони визначили вільну ціну товару, яка була фактично сплачена ТОВ «Меріквіта» на адресу компаній «Beyaz Yol Logistik LTD.STI.» (Туреччина) та «Timothy import І.р.» .

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1 - основний та 2 - другорядні.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вбачається з матеріалів справи, під час митного оформлення ТОВ «Меріквіта» підтвердив митну вартість товару за МД, яка базується на ціні, що фактично була сплачена за товар, з урахуванням корегувань митної вартості.

Також, слід зазначити, що на момент декларування товарів їх кількість та найменування відповідали зазначеним в товаросупровідних документах, зокрема, в інвойсі та пакувальному листі, оскільки на момент огляду вантажу та декларування товару законність наданих документів, які стали підставою для митного оформлення, перевірялися митним органом та не викликали жодних сумнівів, фактично встановивши автентичність наявного та заявленого товару.

В Постанові Пленуму Верховного Суду від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 2008 року) роз'яснено, що незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю передбачає їх переміщення через митний кордон України з подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів або таких, що містять неправдиві дані. Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Відповідно до положень ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до ст. 9 ОСОБА_2, (проступком) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстав для переміщення товарів підроблених документів, одержаним незаконним шляхом, або таких, що містить неправдиві відомості.

Суб'єктивна сторона правопорушення, що передбачене статтею 483 МК України, передбачає наявність в діях особи вини у скоєному правопорушенні у формі прямого умислу.

Відповідно до ст. 10 ОСОБА_2, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, митними органами не указано в чому конкретно полягало надання собою неправдивих відомостей з метою приховування товару.

Тому як жоден з документів, що подавалися митному органу при митному оформлені товару, як підстави для переміщення товарів, підробленими або одержаними незаконним шляхом, або такими, що містять неправдиві відомості, не визнавалися.

Також, з матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для порушення справи про порушення митних правил відносно гр. ОСОБА_2 є відповідь митних органів Туреччини.

Відповідно до ст. 491 МК України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Однак, переклад зазначених листів з іноземної мови на українську мову не здійснювався взагалі, не засвідчений належним чином, тобто є неофіційним. За таких обставин дані листи не можуть бути визнані як документи взагалі і, зокрема, як доказ винуватості гр. ОСОБА_2 у скоєні саме правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України.

Крім цього, товар був випущений у вільний обіг і оформлений з додержанням усіх умов переміщення товарів у режимі «імпорт», які встановлені ст. 75 МК України, що передбачає подання митному органу документів, що засвідчують підстави, та умови ввезення товарів на митну територію України, сплату податків і зборів, якими обкладаються товари під час ввезення на митну територію України, дотримання вимог, передбачених законом, щодо заходів нетарифного регулювання та інших обмежень. Таким чином, митним органом була перевірена і встановлена законність митного оформлення товару.

Тому суд, аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об'єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), вважає що митним органом не було надано достовірних доказів на підтвердження вини гр. ОСОБА_2 і його винність не доведена.

Згідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 247 ОСОБА_2 встановлені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що митницею не надано достатніх доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а висновки митного органу не підтверджуються достовірними даними, тому це є підставою для закриття провадження по справі, через відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 ОСОБА_2.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 483, 527, 528, 529 МК України, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 ОСОБА_2, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 ОСОБА_2, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Суддя