Справа № 402/162/18
Номер провадження 3/404/810/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Куценка О.В.

при секретарі Кулакевич І.І.

за участю прокурора Федотової М.О.

особи, яка притягається

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кропивницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого на посаді судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-6 КУпАП, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.02.2018 року № 16/18 вбачається, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області, будучи згідно підпункту г пункту 1 ч.1 ст. 3 ЗУ Про запобігання корупції від 14.10.2014 р. субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, 25.07.2017 року на підставі договору купівлі-продажу №И/6698 від 19.07.2017 року та акту прийому-передачі від 24.07.2017 року придбав і залученням кредитних коштів та здійснив реєстрацію автомобіля Toyota Corolla 1.6 седан-В 2017 р.в., шасі № NMTBB9JE60R204685, в територіальному сервісному центрі №5141, вартість якого склала 518 144 (пятсот вісімнадцять тисяч сто сорок чотири) гривні з ПДВ, тобто ОСОБА_1 24.07.2017 року набув у розпорядження (власність) транспортний засіб автомобіль Toyota Corolla, вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених станом на 1 січня 2017 року (тобто суму 80000 гривень).

Таким чином, у порушення вимог ч.2 ст. 52 ЗУ Про запобігання корупції, ОСОБА_1 несвоєчасно, з порушенням встановлених законом строків (граничний строк подачі повідомлення про суттєві зміни у майновому стані для ОСОБА_1 був 03.08.2017 року), лише 11.10.2017 року повідомив про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, автомобіль придбано в кредит, уклавши відповідний договір з ПАТ «Державний ощадний банк України», з метою забезпечення виконання щодо погашення кредиту, нотаріально укладено договір застави, згідно якого придбаний автомобіль, переданий у заставу банку. Тобто на сьогоднішній день він лише формально є власником придбаного автомобіля, однак не може ним розпорядитися, не сплативши всю суму кредиту. Умислу приховати придбання автомобіля не було, так як він вважав, що відомості про придбання в кредит нового автомобіля необхідно було відобразити в декларації за 2017 рік до 1 квітня 2018 року. Однак з мережі Інтернет дізнався про те, що слід вносити дані в декларацію про зміну майнового стану, та в той же день вніс такі відомості до своєї електронної декларації. Про відсутність умислу на приховання факту придбання автомобіля та неподання змін до декларації вказує той факт, що він офіційно зареєстрував автомобіль, уклав відповідні офіційні угоди, дізнавшись про необхідність декларування, подав відповідну декларацію до складання протоколу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, заслухавши думку прокурора, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та письмові докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Статтею 172-6 ч.2 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення суттєві зміни у майновому стані.

Окрім того, вказана позиція висвітлена в розясненнях спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017 року, Конституційним Судом України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

З вищевикладеного вбачається, що доказів наявності прямого умислу у ОСОБА_1 спрямованого на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, суду надано не було і доводи ОСОБА_2, ні ким не спростовані.

Крім того, ОСОБА_2, дізнавшись про необхідність подання відомостей про суттєві зміни, які відбулися у його майновому стані, подав їх 11.10.2017 року, тобто до складання протоколу про адміністративне правопорушення, що також свідчить про відсутність у нього умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1, проводилась виключно працівниками УЗЕ в Кіровоградській області ДЗЕ національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше.

Слід зазначити, що згідно п.1 та п.4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обовязків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

В той же час, усі обовязкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до субєктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані субєктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких повязана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого субєкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це субєкта декларування та спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП і відповідно, про відсутність в діянні ОСОБА_1 обєктивної сторони правопорушення, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ч.2 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_3