АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/212/18 Головуючий І інстанції -
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області - Бездітко В.М.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

потерпілого - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 04.11.2017 року складений протокол відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БР № 199351, 04.11.2017 року о. 15-10 год. в Харкові по вул. Дерев'янка, 48 водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Suzuki Vitara» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4., який рухався попереду.

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

В порушення вимог ст. 268 КУпАП районний суд розглянув справу за його відсутністю без повідомлення про виклик в судове засідання.

У тексті постанови відсутні дані про дослідження судом матеріалів справи. На місці пригоди він надав пояснення, що рухаючись попереду автомобіль раптово зупинився. Сильне емоційне потрясіння, спричинене істотним пошкодженням автомобіля, не дало можливості детально описати обставини ДТП на місці події.

Вважає, що ДТП спричинив водій автомобіля «Suzuki Vitara» д.н.з. НОМЕР_2, здійснивши непередбачуваний маневр, порушивши при цьому вимоги ПДР України.

Просить постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року скасувати та закрити провадження у справі.

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду посилаючись, що участі в розгляді справи не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав 03.02.2018 року (а.с.17,19).

Враховуючи, що доводи про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити клопотання, поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови районного суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримав, потерпілого ОСОБА_4, який проти апеляційної скарги заперечував та зазначив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1 ПДР України).

За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується:

- схемою місця ДТП з якої видно, що ОСОБА_3 керував автомобілем «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Suzuki Vitara» д.н.з. НОМЕР_2, який рухався попереду.

Механізм утворення ДТП відповідає механічним пошкодженням автомобілів «Ford Fiesta»: повна деформація передньої частини автомобіля, у автомобіля «Suzuki Vitara»: деформація заднього бампмеру (а.с. 2);

- відеозаписом з відеореєстратору ОСОБА_3, з якого видно, що між автомобілями при русі достатній інтервал і у ОСОБА_3 була можливість запобігти ДТП, з правої сторони на узбіччі є місця для паркування (а.с. 7).

Таким чином, ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Suzuki Vitara» д.н.з. НОМЕР_2, дотримуючись швидкості руху визначених п. 12.4 ПДР України та виконуючи вимоги положень п. 13.1 ПДР України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_3 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляв (а.с.1).

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_3 зі сторони працівників поліції або потерпілого було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_3 суду не надав.

Поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення БР № 199351 від 04.11.2017 року стосовно ОСОБА_3 складений в установленому законом порядку, протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необ'єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_3 не спростовують висновків суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З матеріалів справи видно, що районний суд вжив заходи для повідомлення ОСОБА_3 про час та місце судового розгляду (а.с. 10).

Поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, було повідомлено ОСОБА_3 про розгляд справи в Дзержинському районному суді м. Харкова.

ОСОБА_3 протокол підписав, копію протоколу отримав, рухом справи не цікавився, до суду не звертався, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Районний суд обґрунтовано застосував норми ст. 268 КУпАП, щодо необов'язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про наявність в діях ОСОБА_4 порушення вимог ПДР України, апеляційний суд позбавлений можливості розглянути.

Предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 199351 від 04.11.2017 року стосовно ОСОБА_3 у зв'язку з порушенням вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, та вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, інші матеріали саме цієї справи.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 не складався.

Відтак, у розумінні положень ст.ст. 254, 256, 278, 279, 294 КУпАП даний факт позбавляє суд апеляційної інстанції можливості надати оцінку діям водія ОСОБА_4 в межах провадження по даній справі про адміністративне правопорушення.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_3 події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.

Застосування Дзержинським районним судом м. Харкова стосовно ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року.

Керуючись ст.ст. 247, 278, 280, 283, 284, 294, 295, 298 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3залишитибез задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко