Справа № 147/1045/18
Провадження № 3/135/559/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2018 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Патраманський І.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли із Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал із Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 262356 від11.09.2018 року, що складений поліцейським СРПП №2 Тростянецького ВП, старшим сержантом поліції, ОСОБА_2, «11.09.2018 року о 16 год. 00 хв., в смт. Тростянець по вул. Шкільна, водій ОСОБА_1, будучи з ознаками наркотичного спяніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, керував автомобілем НОМЕР_1. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та показав, що 11.09.2018 року біля 09 год. 30 хв. не доїжджаючи до смт. Тростянець із сторони м. Ладижин, працівники поліції зупинили його автомобіль ВАЗ-2109, та без його дозволу оглянули його та наказали їхати разом із ними до Тростянецької центральної районної лікарні з метою проведення огляду на стан наркотичного спяніння. Він не сперечався, виконав вимогу працівників поліції та пересів до їхнього службового автомобіля та поїхав до Тростянецької ЦРЛ, де надав біологічні зразки (сечу) для проведення огляду на стан наркотичного спяніння. Після лікарні він разом з працівниками поліції попрямували до відділку поліції, де і склали на нього протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан спяніння, в присутності двох свідків. Однак, при складанні протоколу ніякі свідки працівниками поліції не запрошувались. Повідомив, що наркотичних засобів він не вживає, а на той час перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря ОСОБА_3 з 07.09.2018 року по 12.09.2018 року, так як хворів на ГРВІ. Всі зазначені ним події відбувалися в першій половині дня 11.09.2018 року, а не о 16 год. 00 хв. 11.09.2018 року, як це зазначено в протоколі серії БД № 262356 від11.09.2018 року. У звязку з чим просив визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, вважаю, що провадження в цій справі необхідно закрити, з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю із - за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, щоніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основісуворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями вимог законів; факти, викладені в ньому, не відповідають дійсності, а саме: ОСОБА_1 не вчиняв і не міг вчинити адміністративного правопорушення 11.09.2018 року о 16 год. 00 хв., оскільки в цей час він автомобілем не керував, а забирав дитину із садочка.

Це підтверджується вимогами законів та сукупністю доказів.

Так, з диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП видно, що адміністративна відповідальність за цією статтею передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що 11.09.2018 року о 16 год. 00 хв. її чоловік забирав їх дитину ОСОБА_5, 03.07.2013 року з дитячого садочка, а не керував автомобілем ВАЗ 2109 в смт. Тростянець, як це зазначено в протоколі. ЇЇ чоловік ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, коли їхав на автомобілі ВАЗ-2109 11.09.2018 року о 09 год. 30 хв., тобто зазначений час у протоколі не відповідає дійсності.

Із відповіді наданої начальником Тростянецької ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, майором поліції, ОСОБА_6, на адвокатський запит від 31.10.2018 року, видно, що в «Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Тростянецького ВП зазначено, що ОСОБА_1 був запрошений до Тростянецького ВП 11.09.2018 року о 10 год. та покинув відділення 11.09.2018 року о 10 год. 20 хв..

Із відповіді наданої комунальним закладом «Тростянецька центральна районна лікарня», та довідки виданої лікарем ОСОБА_3, на адвокатський запит від 31.10.2018 року, видно, що ОСОБА_1 з 07.09.2018 року по 12.09.2018 року перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом «ГРВІ».

З довідки №371, виданої 06.11.2018 року лікарем-наркологом Тростянецької ЦРЛ ОСОБА_7, видно, що ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога Тростянецької ЦРЛ не перебуває.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено будь яких матеріалів на підтвердження того, що ОСОБА_1, перебуваючи у стані наркотичного спяніння, керував транспортним засобом.

Суддя не приймає до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, надані працівникам поліції, оскільки ці свідки не бачили факту зупинки працівниками поліції водія ОСОБА_1 і факту керування ним транспортним засобом в стані наркотичного спяніння, та факту того, що водій ОСОБА_1 заперечував проти проходження огляду на стан спяніння.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «ОСОБА_9 де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З аналізу цих міжнародних правових норм видно, що на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

На підставі викладеного, враховуючи обставини, встановлені суддею, та проаналізувавши суть порушення, зазначеного в протоколі, вислухавши пояснення, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідка, суддя прийшов до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 254, 256, 268, 277, 278 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: