Справа № 638/6662/18
Провадження № 3/638/2078/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

ОСОБА_1 30.04.2018 року о 03 годині 44 хвилин керувала транспортним засобом ЗАЗ Lanos державний номерний знак НОМЕР_1 у м.Харкові по пр.Науки біля буд.№5 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітке мовлення). Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного заходу та в ХОНД відмовилась у присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала, пояснивши, що керувала транспортним засобом, однак в стані спяніння не пербувала. На місці зупинки їй було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою газоаналізатора, на що вона не надала своєї згоди. Крім того зазначає, що їй було також запропоновано пройти огляд у комунальному закладі охорони здоровя, однак не розяснено порядок такого огляду. Того ж дня вона пройшла огляд на стан спяніння в Обласному бюро судово-медичної експертизи. Зазначає про відсутність направлення на огляд з метою виявлення стану спяніння, що на думку останньої свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв її у заклад охорони здоровя. На підставі викладеного просить закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав доводи ОСОБА_1

ОСОБА_3, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, повідомив, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора. Щодо проходження огляду у КЗОЗ ОСОБА_1 чіткої відповіді не надавала, на питання поліцейського відповідала численними запитаннями зі своєї сторони.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, заслухавши пояснення ОСОБА_1, її захисника, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

ОСОБА_1 30.04.2018 року о 03 годині 44 хвилин керувала транспортним засобом ЗАЗ Lanos державний номерний знак НОМЕР_1 у м.Харкові по пр.Науки біля буд.№5 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітке мовлення). Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного заходу та в ХОНД відмовилась у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року з наступними змінами, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до п.2,3 розділу І Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Розділом III Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів.

Зокрема визначено, що перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду на стан спяніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоровя України, Міністерством охорони здоровя Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоровя обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (пункт 1); огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (пункт 3); метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану спяніння в обстежуваної особи (пункт 4); за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 15); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння), видається на підставі акта медичного огляду (пункт 16).

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, її вина знайшла своє підтвердження у досліджених судом доказах, а саме обставини вчинення нею вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №241197 від 30.04.2018 року; даними диска з відеозаписом, оглянутого в судовому засіданні, на якому зафіксовано, що від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного заходу та в ХОНД ОСОБА_1 відмовилась у присутності двох свідків; поясненнями свідка ОСОБА_4, наданими в судовому засіданні; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5, про те, що ОСОБА_1 відмовилась пройти огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, матеріали справи не містять і ОСОБА_1 та її захисником не надані.

Висновок фахівця з питань судово-медичної токсикології №16/19-Дм/18/п.п. від 30.04.2018 року, наданий ОСОБА_1, суддею не приймається до уваги як такий, що не відповідає вимогам допустимості доказів, оскільки отриманий з порушенням порядку, визначеному Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735, а саме складений у відсутності поліцейського, що є безумовним порушенням ч. 3 ст. 266 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд розцінює як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності, передбаченої санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а її твердження про те, що вона не керувала транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, суд не приймає до уваги, оскільки вони були спростованні дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, не зважаючи на невизнання своєї вини правопорушником ОСОБА_1, в її діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 130, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до положень ст.ст.307308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції.

Строк предявлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя: Д.В.Цвірюк