КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката КонюшкаД.Б., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Як встановив суд у постанові, 20.07.2018 року о 14 год. 40 хв. на перехресті вул. Сумська - вул. Амурська в м. Києві, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, при виїзді на головну дорогу не надав перевагу в русі автомобілю «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, який наближався до перехрестя з вул. Гвардійська, в результаті чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 б), 16.11 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року та прийняти апеляційним судом нову постанову, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не повною мірою дослідив матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення та схему ДТП, між якими існує взаємна невідповідність, а також не дав належної оцінки у своєму рішенні письмовим поясненням ОСОБА_1, який під час розгляду даної справи надавав суду письмові пояснення, в яких останній обґрунтовував відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому вказує, що 20.07.2018 року за наслідками дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним п.п. 2.3 «б», 10.11, 16.12 ПДР України, проте зі схеми ДТП, яка є додатком до цього протоколу вбачається, що перехрестя, де сталося ДТП, є нерегульованим перехрестям нерівнозначних доріг з відповідними дорожніми знаками пріоритету, тобто інспектор патрульної поліції при складанні цього протоколу вказав неналежний пункт правил дорожнього руху.

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений за порушення ним п.п. 2.3 б), 10.11, 16.12 ПДР України, проте під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, суд вийшов за межі складеного протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши в діях водія ОСОБА_1 порушення іншого пункту правил дорожнього руху, а саме п.16.11, згідно якого, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Проте, як слідує зі схеми ДТП та пояснень учасників даної пригоди, автомобіль «Фольксваген» рухався не по головній, а по другорядній дорозі.

Крім того, судом не враховано, що водій автомобіля «Форд» в момент зіткнення вже закінчував маневр проїзду перехрестя (проїхав 33 метри перехрестя і залишилось проїхати лише 4 метри), в той час як водій автомобіля «Фольксваген» відповідно до вимог п.16.3. ПДР України був зобов'язаний надати можливість автомобілю «Форд» закінчити маневр проїзду перехрестя. Тобто водій автомобіля «Фольксваген» в порушення вимог п.16.3. ПДР України не надав переваги в русі автомобілю «Форд», який вже рухався по перехрещуваній дорозі та закінчував проїзд пререхрестя, та виїхав на дане перехрестя, внаслідок чого здійснив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Форд».

Таким чином апелянт вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини справи, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Д.Б. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП дотримано не було, що призвело до неповного та необ'єктивного з'ясування фактичних обставин справи і як наслідок, прийняття незаконного рішення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №222583 від 20.07.2018 року складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, останній 20.07.2018 року о 14 год. 40 хв. на перехресті вул. Сумська - вул. Амурська в м. Києві, керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 10.11, 16.12 ПДР України, при виїзді на головну дорогу не надав перевагу в русі автомобілю «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, який наближався до перехрестя з правого боку по вул. Гвардійська та скоїв з ним зіткнення, що спричинило пошкодження обох транспортних засобів.

Проте, розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та зазначив, що водій ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом допустив порушення п.п. 2.3 б), 16.11 ПДР України, що призвело до зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Перевіривши постанову судді в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду щодо порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України не ґрунтуються на матеріалах даної справи та суперечить наявним в матеріалах справи доказам.

Так, протокол про адміністративне правопорушення, в межах якого суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, як слушно зазначив адвокат Конюшко Д.Б. в апеляційній скарзі, не містить викладу фактичних обставин щодо порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, який регламентує черговість проїзду на перехресті нерівнозначних доріг.

За правилами КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд першої інстанції не мав законних підстав вирішувати питання щодо порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 16.11 ПДР України, оскільки не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі та кваліфікацію дій особи, стосовно якої його складено.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (у справах &qu1.;Малофеєв проти Росії&q?ід; та &q?зи;Карелін проти Росії&quз ;), увипадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Таким чином, переглядаючи оскаржувану постанову в межах поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з її доводами, що суддя вийшов за межі фабули правопорушення, яка була викладена у протоколі про адміністративне правопорушення та під час судового розгляду встановив у діях ОСОБА_1 порушення пункту 16.11 ПДР України, а тому вважає, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року в цій частині як незаконна підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової постанови.

Перевіривши наявні в матеріалах справи докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №222583 від 20.07.2018 року відносно ОСОБА_1 (а.с. 1); схему місця ДТП від 20.07.2018 року, яка без зауважень підписана обома учасниками даної пригоди (а.с. 2); пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 3, 4), суд апеляційної інстанції вважає доведеним, що 20.07.2018 року о 14 год. 40 хв., в м. Києві на перехресті вул. Сумська - вул. Амурська, яке є нерегульованим перехрестям нерівнозначних доріг з відповідними дорожніми знаками пріоритету, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Сумська, при виїзді на головну дорогу не надав перевагу в русі автомобілю «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, який наближався до вказаного перехрестя з правого боку по вул. Гвардійська та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б), 10.11, 16.12 ПДР України.

Згідно даних схеми місця ДТП від 20.07.2018 року (а.с. 2) щодо напрямку руху транспортних засобів безпосередньо перед зіткненням, водій автомобіля «Форд» ОСОБА_1 та водій автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_3 наближались до вказаного перехрестя, рухаючись по другорядних дорогах.

Пунктом 10.11 Правил дорожнього руху України встановлено що, у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Згідно п.16.12 ПДР України на перехресті рівнозначних доріг водій транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

За приписами п.16.14 цих Правил, якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії, які рухаються по другорядних дорогах.

Таким чином, згідно з вимогами цих Правил, а саме пункту 16.14 ПДР України, виїжджаючи на перехрестя вул. Сумська - вул. Амурська з другорядної дороги, водій ОСОБА_1 в даному випадку повинен був керуватися правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг та надати дорогу автомобілю «Фольксваген», під керуванням водія ОСОБА_3, який в цей час виїжджав на вказане перехрестя з правого боку відносно напрямку руху водія ОСОБА_1, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника про те, що при складанні відносно водія ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції зазначено неналежний пункт правил дорожнього руху (п.16.12 ПДР України).

Апеляційні посилання захисника на ту обставину, що в момент зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «Форд» - ОСОБА_1 вже закінчував маневр проїзду перехрестя, а тому згідно з вимогами п.16.3. ПДР України, водій автомобіля «Фольксваген» був зобов'язаний надати йому можливість закінчити свій маневр, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки матеріали справи, з урахуванням тих механічних пошкоджень, які отримали автомобілі внаслідок ДТП, містять беззаперечні докази на підтвердження факту порушення саме водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, зокрема пунктів 2.3 б), 10.11, 16.12, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм автомобіля «Форд» - ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 б), 10.11, 16.12 ПДР України, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП як незаконна підлягає скасуванню в частині встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, з прийняттям апеляційним судом нової постанови, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п.п. 2.3 б), 10.11, 16.12 ПДР України, та у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, провадження в справі закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Конюшка Д.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року відносно ОСОБА_1 - скасувати в частині встановлення вини ОСОБА_1 у порушенні ним п.16.11 ПДР України.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення вимог п.п. 2.3 б), 10.11, 16.12 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/486/2018 Категорія: ст.124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.