Справа № 216/6288/18
провадження 3/216/2373/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли сектору превенції Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ТОВ "Компанія "Енергомакс", прибиральником, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає за адресою: м. кривий Ріг, вул. Атлантична, буд.18

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2018 року, о 17 годині 00 хвилин, гр. ОСОБА_2 не виконав свої батьківські обов'язки у відношенні своєї малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо забезпечення належних умов для проживання дитини.

За даним фактом інспектором ЮП Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області, ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №233064 від 19.10.2018 року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно сповіщена про місце і час розгляду адміністративної справи, у судове засідання не зявилася і не повідомила про причини неявки, від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суддя, дослідивши надані матеріалі справи, оцінивши наявні докази, у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Адміністративним порушенням відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП визначається ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України обєкт правопорушення, обєктивна сторона, субєкт та субєктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Вина це обовязкова ознака субєктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Субєктивна сторона зазначеного правопорушення передбачає умисел, але з письмових пояснень ОСОБА_2, убачається, що у період з 09.10.2018 року по 02.11.2018 року його донька ОСОБА_3 знаходилась у санаторії, відвідує КЗШ №5, ходить до 2-го класу, наразі ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, має постійний заробіток. Не належні умови для проживання дитини були обумовленні наявністю ремонту, який в даний час здійснює ОСОБА_2 за місцем мешкання, а тому в діях останнього умислу на ухилення від виконання батьківських обов'язків, не убачається.

Отже, суд прийшов до висновку, що фактично в діях ОСОБА_2, відсутня субєктивна сторона адміністративного правопорушення, оскільки в ході судового засідання його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення не знайшла свого підтвердження, адже пояснення ОСОБА_2 нічим не спростовані, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У звязку з вищевикладеним, суд згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, вважає за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, з підстав недоведеності його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП закрити, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який виніс постанову. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Кузнецов