Справа № 362/3774/18 Головуючий в суді І інстанції - Корнієнко С.В.
Провадження № 33/824/649/18 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
Категорія - ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.

секретар Ганжа В.В.

за участю:

захисника ВітюкаВ.В.

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Вітюка Василя Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2018 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 07.06.2018 близько 00 год. 50 хв. Громадянин ОСОБА_4 на а/д М-05 Київ-Одеса 32 км смт Глеваха, керував транспортним засобом марки «AudiA-6» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 352,40 грн судового збору.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Вітюк В.В., який діє в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2018 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначив, що 14.06.2018 близько 1 год. 00. хв. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпивали спиртні напої біля продуктового магазину «Якір» за адресою смт: Глеваха, вул. Нова. ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пішли додому, а ОСОБА_4, стояв чекав таксі. До вказаного магазину під'їхав патрульний автомобіль поліції із використанням спеціальних світлових пристроїв. Співробітники поліції вийшли з автомобіля та звернулися до ОСОБА_4, який стояв через дорогу, запитавши чи це його автомобіль «Ауді» з європейською реєстрацією, який стояв біля магазину. ОСОБА_4 повідомив, що автомобіль не його. Працівники поліції запитали в ОСОБА_4 його дані про особу на предмет перевірки інформації про вчинення ним правопорушень. ОСОБА_4 повідомив дані про себе, після чого працівники поліції перевірили дані по базі та повідомили, що відомостей про правопорушення не мають. Після чого почали говорити, що ОСОБА_4 їхав на автомобілі «Ауді», але вийшов із нього і вимкнув світло. Після чого працівники поліції почали вимагати дихати у пристрій для перевірки алкоголю на що ОСОБА_4 відмовився та повідомив, що пішоходи не повинні дихати в цей пристрій.

Після цього працівники поліції не складаючи ніяких документів, не вилучаючи та навіть не перевіряючи наявність посвідчення водія у ОСОБА_4 поїхали.

В кінці липня 2018 року ОСОБА_4 дізнався, що до Васильківського міськрайонного суду надійшли адміністративні матеріали відносно нього.

На підставі наведеного, апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно та однобоко розглянув справу та прийшов до неправильних висновків по справі, суттєво порушив права ОСОБА_4 ( не допустив до участі в розгляді справи адвоката, не надав можливості заявити клопотання про допит свідків) та притягнув останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення яке він не вчиняв.

Заслухавши пояснення адвоката Вітюка В.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

думку ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 105773 від 13 червня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками, сам водій ОСОБА_8, якому були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП., від підписів та пояснень в протоколі - відмовився.

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння та надавати будь-які пояснення, жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не вказали (а.с. 3).

- іншими письмовими доказами.

Таким чином, суддя місцевого суду проаналізувавши всі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. З вказаними висновками суду, апеляційний суд погоджується, вважає їх правильними та законними.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він не курував автомобілем є необґрунтованими.

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції допустив істотне порушення норм процесуального права

Так, у постанові Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.08.2018 зазначено: «У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 105773, 07.06.2018 р. близько 00 год. 50 хв. громадянин ОСОБА_4» (а.с.10), однак відповідно до матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення БД № 105773 від 13 червня 2018 року датою вчинення адміністративного правопорушення є 13 червня 2018 року (а.с. 1).

Вказані розбіжності є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Окрім того, згідно з вимогами п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За правилами ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, день вчинення правопорушення відбулося 13 червня 2018 року, таким чином відрахування строку накладення адміністративного стягнення починається саме з цієї дати, а кінцевою датою накладення адміністративного стягнення є 13 вересня 2018 року.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Вітюка Василя Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2018 року - скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247, ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко