Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/107/18 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 183-1 КУпАП суддя Крутій Ю.П.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2018 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В., розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2018 року відносно

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Снігурівка Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 150 годин.

За постановою судді, відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.07.2018 р., ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів з 01.11.2011 р. по 01.07.2018 р. у сумі 66 500 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Заборгованість нарахована у твердій сумі, згідно виконавчого документа, у розмірі 700 грн. щомісячно.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суддя першої інстанції не надав належної оцінки його поясненням.

Стверджує, що протокол не відповідає вимогам ст. 254 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено дату, час, місце та суть вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Зазначає, що відповідно до положень ст. 8 КУпАП, закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Вказує, що несплата аліментів по виконавчому документу, яка мала місце до набрання чинності статтею 183-1 КУпАП (до 06.02.2018 р.) не може вважатись правопорушенням, оскільки до вказаного часу за таке діяння не було передбаченої законом адміністративної відповідальності, а несплата частини аліментів у період з 07.02.2018 р. по 19.09.2018 р. не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, суддя суду першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не сплачував аліменти ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, внаслідок чого виникла заборгованість, сукупний розмір якої, згідно розрахунку від 02.07.2018 р., за період з 01.11.2011 р. по 01.07.2018 р. становить 66 500 грн., що в сумі перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а тому ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Однак вказаний висновок судді про те, що дії ОСОБА_2, за встановлених суддею обставин, утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, є помилковим, з огляду на наступне.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06.02.2018 р., отже з цього часу діють положення ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правом акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

З огляду на те, що ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. При цьому період часу несплати аліментів особою до набрання чинності ст. 183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що заборгованість внаслідок несплати аліментів ОСОБА_2 виникла до дати введення положень ст. 183-1 КУпАП в дію, з 01.11.2011 р. і саме починаючи з цього періоду державним виконавцем проведено нарахування заборгованості по аліментах, а суддею першої інстанції її загальний розмір з 01.11.2011 р. по 01.07.2018 р. визнано таким, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, і притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, тобто без урахування вищевказаних вимог закону, за відсутності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

За наведеного, апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у відповідності до ст. 247 КУпАП - закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва