Номер провадження: 33/785/1712/18
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018 року м. Одеса

Справа № 3/522/8955/18

Апеляційний суд Одеської області у складі судді:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- особо, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

- захисник - Бардук Віктор Іорданович,

- свідок - ОСОБА_4,

- свідок - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бардука Віктора Іордановича, в інтересах ОСОБА_6, на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 10 200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції04 липня 2018 року, о 03 год. 30 хв. ОСОБА_6 керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер - НОМЕР_1, в м. Одесі по вул. Розумовська, 36 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей. Від проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Адвокат Бардук В.І., захисник ОСОБА_6, в апеляційній скарзі просить вищезазначену постанову суду першої інстанції скасувати. Провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Бардук В.І. зазначає, що ОСОБА_6, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, автомобілем «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер - НОМЕР_1, не курував. Коли до нього підійшли співробітники поліції він стояв біля автомобіля, чекав службу таксі - «тверезий водій». Матеріали справи не містять жодних доказів, що ОСОБА_6 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Відеозапис з нагрудних камер співробітників патрульної поліції, який був досліджений в суді першої інстанції, відображає лише бесіду співробітників патрульної поліції з ОСОБА_6 біля автомобіля «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер - НОМЕР_1, запаркованого на тротуарі біля будинку № 36 по вул. Разумовська у м. Одесі, бесіду. Пояснення свідків свідчать лише про відмову від проходження від незаконної вимоги співробітників патрульної поліції щодо проходження тесту на алкогольне сп'яніння. Протокол про адміністративне правопорушення складений співробітниками поліції з порушенням діючого законодавства.

Бардуков В.І., ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_6, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив у мотивувальній частині постанови, що факт вчинення ОСОБА_6 правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 072709 від 04.07.2018 р., рапортом працівника поліції від 14.09.2018 р.. Факт того, що ОСОБА_6 не керував автомобілем матеріалами справи не підтверджується. У відеоматеріалах немає жодного доказу про те, що ОСОБА_6 не керував автомобілем та що він чекав службу таксі.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу (а. с. 18 - 19).

Аналіз доказів, які містяться у матеріалах справи, показав наступне.

ОСОБА_6 у протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 2) зауважив, що не згоден з його змістом. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції послідовно заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, зауваживши, що він не керував автомобілем.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 останні були присутні коли ОСОБА_6 відмовився від проходження тесту на алкогольне сп'яніння (а. с. 3, 4).

З наявних у справі відеоматеріалів, зроблених з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції (а. с. 5) вбачається, що автомобіль, яким начебто керував ОСОБА_6 під складення протоколу знаходиться на тротуарі. Відео, з якого вбачається рух автомобіля «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер - НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 вказані матеріали не містять. На питання одного із залученого свідка щодо причин зупинки автомобіля співробітник патрульної полії пояснив, що вони зупинили автомобіль оскільки помітили, що той рухався з неробочою підсвіткою номерних знаків.

Разом з тим, допитана у судовому засіданні апеляційного суду в якості свідок співробітник патрульної поліції ОСОБА_4 пояснила, що причиною зупинки автомобіля була - початок руху автомобіля без включеного повороту. Під час з'ясування обставин щодо знаходження автомобіля на тротуарі під час складення нею протоколу, вона пояснила, що коли вони запропонували водію зупинитися, останній заїхав на тротуар. ОСОБА_4 також пояснила, що відеокамери, яка зафіксувала рух автомобіля, у патрульному автомобілі не було. Патрулю було надано автомобіль без відеокамери.

Допитаний у судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_5 підтвердив, що він разом з ОСОБА_11 у ніч з третього на четверте липня 2018 року вживали спиртні напої спочатку у кафе, а потім у нього на квартирі. Приблизно о 3-й годині 04.07.2018 р., точний час він не пам'ятає, ОСОБА_6 подзвонив у службу таксі «Тверезий водій» і пішов до автомобіля. Свідком інших подій він не був.

Передбаченач. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність наступає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази об'єктивного характеру, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону.

Суд апеляційної інстанції не вважає достатніми доказами винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вказаного правопорушення протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 072709 від 04.07.2018 р. та рапорт працівника поліції ОСОБА_4 від 14.09.2018 р., з огляду на те, що вони не містять об'єктивних даних про рух автомобіля під керуванням ОСОБА_8. Пояснення співробітників поліції є суперечливими щодо причин зупинку автомобіля.

Не допитавши у судовому засіданні свідків, суд першої інстанції не забезпечив повноту, всебічність і об'єктивність судового розгляду. Вказавши, що увідеоматеріалах немає жодного доказу про те, що ОСОБА_6 не керував автомобілем та що він чекав службу таксі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказані відеоматеріали не містять жодного доказу керування ОСОБА_6 автомобілем. Таким чином, неправильно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,оскільки такий висновок не ґрунтується на об'єктивних доказах, а тільки на однобічній оцінці матеріалів справи.

У результаті перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, аналізу добутих в апеляційному суді доказів, приходжу до висновку, що доводи апеляційної скарги про недоведеність скоєння ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими.

Разом з тим, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, безпідставно, оскільки його вина не доведена матеріалами справи, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

Разом з тим, ст. 247 КУпАП не передбачає такої підстави для закриття провадження у справі, як недоведеність вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності. Тому у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Пунктом третім частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що докази, на які послався суд першої інстанції у постанові, є недостатніми, а інших, об'єктивних доказів у справі немає та під час апеляційного розгляду вони не встановлені. Можливості їх отримати вичерпані.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даній адміністративній справі йдеться не про скоєння кримінального злочин, а про вчинення адміністративного правопорушення. Але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію закону та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. 284 КПК України, ст. ст. 7, 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Одеської області,

постановив:

Апеляційну скаргу Бандурка Віктора Іордановича - захисника ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі закрити у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 в суді і вичерпаності можливості їх отримати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області А.П. Заїкін