Справа №461/7174/18&g4;
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2018 року суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., за участю прокурора Вітковської І.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши в залі суду у м. Львові адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1,

за скоєння адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, обіймаючи посаду старшого державного інспектора сектору розгляду звернень та забезпечення доступу до публічної інформації Львівської митниці ДФС, який відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, примітки до статті 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 12 травня 2017 року о 00:29 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік.

Дані дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 та його захисник під час розгляду справи просили закрити провадження у звязку з відсутністю у діях події та складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивували тим, що протокол як джерело доказування у справі не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме у ньому помилково зазначено, що ОСОБА_1 був зобовязаний подати декларацію у строк до 01 квітня 2017 року, хоча законом даний строк був продовжений до 01 травня 2017 року. Крім того, як вважає сторона захисту, помилковим є висновок органу поліції щодо дати вчинення адміністративного правопорушення, яка зазначена у протоколі 12 травня 2017 року. Оскільки строк подання декларації для ОСОБА_1 сплив 01 травня 2017 року, то днем вчинення правопорушення слід вважати наступний за цією датою день. Також, захисник не погоджується з протоколом у частині дати виявлення правопорушення, якою вважає 12 травня 2017 року, а не дату складання протоколу, як зазначено у ньому. Тому, вважає днем закінчення строку притягнення особи до адміністративної відповідальності 12 серпня 2017 року. Вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відбулося з необережності, останній не мав прямого умислу та не завдав негативних наслідків суспільству і державі. Крім того, у вказаний період ОСОБА_1 хворів та перебував за межами місця проживання.

Прокурор надала суду висновок щодо вчиненого правопорушення, де зазначила та підтвердила в судовому засіданні наступне. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП вважає доведеним належними та допустимими доказами. Кінцеву дату подання декларації за 2016 рік 01 квітня 2017 року вважає технічною опискою. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам законодавства. Днем виявлення правопорушення, на думку прокурора, є саме 21 вересня 2018 року, тому строк притягнення особи до адміністративної відповідальності завершується лише 21 грудня 2018 року, та ще не сплив. Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є правопорушенням з формальним складом, тому встановлення наявності чи відсутності наслідків такого діяння не вимагається.

Заслухавши думку особи, стосовно якої складений протокол та прокурора, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 2 п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ, тобто органи Національної поліції (статті 172-4 172-9 КУпАП).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується дослідженими судом належними і допустимим доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 612 від 21 вересня 2018 року;

- наказами Львівської митниці ДФС від 03 грудня 2015 року № 983-о та від 25 січня 2016 року № 51-о про переведення ОСОБА_1 та його звільнення (відповідно) з посади старшого державного інспектора сектору розгляду звернень та забезпечення доступу до публічної інформації Львівської митниці ДФС;

- копією електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1

При цьому, належних та допустимих доказів хвороби ОСОБА_1, існування інших поважних причин пропуску строку на подання декларації суду не надано.

Виходячи із диспозиції частини 1 статті 172-6 КУпАП, субєктивна сторона даного правопорушення може характеризуватись як виною у формі умислу, так і у формі необережності (особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи; бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити).

Безпосереднім обєктом вказаного правопорушення є встановлений законодавством (зокрема Законом України «Про запобігання корупції») порядок і кореспондуючий йому обовязок субєкта декларування письмово декларувати про свій майновий стан у строк, визначений законом.

Зважаючи на те, що адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 172-6 КУпАП є правопорушеннями з формальним складом, обовязковими ознаками їх обєктивної сторони є діяння (дія чи бездіяльність), наслідки у вигляді порушення встановленого порядку та причинний звязок між діянням та зазначеними наслідками.

З огляду на викладене, підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що будь-які підстави для закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП відсутні.

Посилання сторони захисту на закінчення на час розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП, також є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення дійсно вчинене 01 травня 2017 року, оскільки саме до цієї дати останній був зобов'язаний подати відповідну декларацію, дворічний термін накладення адміністративного стягнення закінчується 01 травня 2019 року.

Днем виявлення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є день складання протоколу, оскільки саме тоді уповноважений суб'єкт, оцінюючи зібрані матеріали, дійшов висновку про наявність в діянні особи складу адміністративного правопорушення. Про це зокрема свідчать положення статті 251 КУпАП: доказами у справі про адміністративне правопорушення є дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушенні, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, іншими документами.

Таким чином, спеціально уповноважений суб'єкт, який у межах своєї компетенції здійснює заходи щодо виявлення, припинення та розслідування корупційних правопорушень, здійснивши моніторинг Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та первинний аналіз порушення вимог законодавства, лише станом на 21 вересня 2018 року володів достатньою інформацією для висновку щодо вчинення особою адміністративного корупційного правопорушення.

Крім того, постановою судді від 05 листопада 2018 року протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був повернений до УЗЕ у Львівській області для належного оформлення.

Відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого УЗЕ у Львівській області ОСОБА_3, дата кінцевого терміну обовязку ОСОБА_1 подати декларацію 01 квітня 2017 року є технічною опискою, і такою датою слід вважати 01 травня 2018 року.

Інших недоліків протоколу судом не встановлено.

Враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, відсутність поважних причин пропуску строку подання декларації, особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, характеризується з позитивної сторони, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 176-2, 248, 249, 251, 268, 283-285 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Л.Д. Фролова