Справа № 302/888/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30.10.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Рішка М.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/4806/122/18, в якій ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, підприємець, не судимий, притягнутий до відповідальності як такий, що вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.88-1 КУпАП.

Суддя Міжгірського районного суду в постанові від 07.09.2018 визнав установленим, що ОСОБА_2, утримуючи у вольєрах на земельній ділянці в с.Синевирська Поляна Міжгірського району 8 дорослих вовків і 9 вовченят, порушив пункт 3.11.2 Порядку утримання та розведення диких тварин, які перебувають в стані неволі, створивши незручності для людей у зв'язку з виттям вовків 08.07.2018 у денний та нічний час.

Такі дії суддя кваліфікував як правопорушення, передбачене ч.3 ст. 88-1 КУпАП, і наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

ОСОБА_2 подав на цю постанову апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не погоджується з висновками, вказаними у постанові, і винуватим себе не вважає. Посилається на те, що:

- розташування вольєрів для утримання та розведення диких тварин у межах населених пунктів не заборонено;

- позаплановою перевіркою дотримання ним вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини, проведеною 05.07.2018 головним спеціалістом - лікарем ветеринарної медицини Міжгірського районного відділу ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області, будь-яких порушень ним правил утримання диких тварин не виявлено;

- протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням приписів ч.2 ст. 254 КУпАП: через три тижні після надходження заяви про адміністративне правопорушення та через два тижні після отримання його пояснення;

- судом безпідставно взяті до уваги нічим не підтверджені показання заявників ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які перебувають з ним в неприязних стосунках, про порушення їх спокою виттям вовків о 22:00 07.07.2018 та о 08:30 08.07.2018, а також про втечу одного з вовків;

- судом безпідставно відкинуто показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про те, що вони ні вночі 07.07.2018 ні зранку 08.07.2018 виття вовків не чули;

- судом не встановлено дату, час, інші обставини порушення ним громадського порядку (режиму тиші), порядку утримання ним диких тварин, перевищення виттям належних йому вовків допустимого рівня шуму для житлових будинків та прилеглих до них територій, спричинення будь-ким будь-якої шкоди заявникам.

Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, але подали апеляційному суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Водночас просили залишити постанову судді без змін.

Апеляційний суд заслухав пояснення захисника на підтримання апеляційних вимог, перевірив матеріали справи, доводи апеляційної скарги та вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Ці вимоги в справі не додержані.

Зі змісту постанови вбачається, що висновку про винуватість ОСОБА_2 в учиненні правопорушення суддя дійшов на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_8

У протоколі про адміністративне правопорушення з азначено, що 08.07.2018 ОСОБА_2, утримуючи 8 дорослих вовків та 9 вовченят у вольєрах на земельній ділянці в с. Синевирська Поляна порушив п.3.11.2 «Порядку утримання та розведення диких тварин, які перебувають у стані неволі» створив незручності для людей у зв'язку з виттям вовків у денний та нічний час, і що таке діяння підпадає під ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 88-1 КУпАП.

Потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 пояснили, що ОСОБА_2 утримує вовків у вольєрах без дозвільних документів, вовки періодично виють, зокрема 07.07.2018 приблизно о 22 годині та 08.07.2018 о 08:30, чим порушують спокій громадян.

Свідок ОСОБА_8 - голова села Синевирська Поляна, пояснив, що сільська рада виносила ОСОБА_2 письмові попередження про необхідність дотримуватися порядку утримання диких тварин, забезпечення належних умов їх утримання з метою недопущення порушення прав і свобод громадян, які мешкають поряд з вольєрами.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винен ОСОБА_2 у його вчиненні і чи підлягає він адміністративній відповідальності, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною третьою статті 88-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальності за порушення правил утримання диких тварин у неволі або в напіввільних умовах.

Пункт 3.11.2 «Порядку утримання та розведення диких тварин, які перебувають у стані неволі», котрий містить правило, у порушенні якого обвинувачується ОСОБА_2, зобов'язує власників диких тварин утримувати їх із забезпеченням умов природних (фізіологічних) потреб відповідно до їх біологічних особливостей, дотриманням санітарно-гігієнічних норм і правил, не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних та юридичних осіб, не створювати загрози небезпеки або незручності для людей і тварин.

За змістом оскарженої постанови адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2, полягає у тому, що він, утримуючи вовків у вольєрах у житловому масиві населеного пункту, не забезпечив належне дотримання громадського порядку (режиму тиші), що призвело до порушення прав мешканців населеного пункту.

З пояснень ОСОБА_2, змісту його апеляційної скарги вбачається, що підприємницьку діяльність він здійснює у відповідності до вимог Закону України «Про тваринний світ», «Порядку утримання та розведення диких тварин, які перебувають у стані неволі», придбав вовків офіційно, з відповідними ветеринарними свідоцтвами, утримує їх у вольєрах, облаштованих згідно з установленими нормативами, із забезпеченням умов природних (фізіологічних) потреб відповідно до їх біологічних особливостей, дотриманням санітарно-гігієнічних норм і правил.

Доказів, які спростовували б пояснення ОСОБА_2, в матеріалах справи немає, тому відкинуті вони бути не можуть.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 129 Конституції України забезпечення доведеності вини є однією з основних засад судочинства. Ці правові норми забороняють покладання на особу обов'язку доводити свою невинуватість, у тому числі в учиненні адміністративного правопорушення.

У постанові суддя визнав установленим, що ОСОБА_2 порядку придбання об'єктів тваринного світу, утримання диких тварин у неволі не порушив, і в цій частині постанову не оскаржено.

У матеріалах справи, у тому числі в доказах, на яких ґрунтується висновок про винуватість ОСОБА_2, немає фактичних даних, які підтверджували б, що виття вовків, утримуваних ОСОБА_2, яке створило незручності потерпілим, стало наслідком порушення ним вимог пункту 3.11.2 «Порядку утримання та розведення диких тварин, які перебувають у стані неволі», тобто наслідком утримування ним вовків з порушеннями умов природних (фізіологічних) потреб відповідно до їх біологічних особливостей, санітарно-гігієнічних норм і правил, які створювали б загрози порушень прав і законних інтересів інших фізичних та юридичних осіб, небезпеки або незручності для людей і тварин.

Тому під ознаки ч.3 ст. 88-1 КУпАП діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_2, не підпадає.

Керуючись п.1 ст. 247 та ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді Міжгірського районного суду від 07.09.2018 в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, як на такого, що скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст. 88-1 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гошовський Г.М.