ЄУН № 336/5059/18
пр. № 3/336/1662/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі захисника адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, мешкає у АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_2. за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 23.08.2018 року о 12.20 годині, 23.08.2018 року об 11.33 годині ОСОБА_2 на перехресті вул. Полякова та вул. І. Сікорського у м. Запоріжжя, керував автомобілем ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння та від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не з'явився.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_2 вину у скоєнні правопорушення не визнає, просив закрити провадження у справі за відсутністю події та складу правопорушення. По суті вказав, що фактично жодними доказами вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення не доведена, адже з відеозапису, який наявний в матеріалах справи, не виявляється можливим зясувати, що фактично відбувалось того дня. Так, на відеозаписі не зафіксовано того, щоб ОСОБА_2 керував транспортним засобом, щоб поліцейські його зупинили з будь-якої підстави, а також взагалі неможливо визначити хто пропонує пройти обстеження та у звязку з чим, та хто саме відмовляється пройти таке обстеження, адже облич осіб, що розмовляють, на відеозаписі немає.

Судом також переглянутий відеозапис, який не вказаний в якості додатку до протоколу, однак, DVD-R диск був доданий до матеріалів справи.

Дослідивши відеозапис, який наявний на диску, доданому до матеріалів справи, суд погоджується з доводами захисника в повній мірі.

Так, відеозапис загальною тривалістю 58 секунд є абсолютно неінформативним, адже на цьому відеозаписі можна побачити як якась невідома особа тримає у руках посвідчення водія на імя ОСОБА_3, а також трьох осіб чоловічої статі, при цьому хто є ким зрозуміти не виявляється можливим. Фактично можна побачити обличчя лише двох чоловіків, однак, хто з них є ОСОБА_2 та чи є серед них така особа визначити неможливо. Ким саме та кому саме пропонується пройти обстеження визначити також неможливо, як неможливо і зрозуміти ким саме надано відповідь на таке запитання.

За таких обставин у суду взагалі є обґрунтовані сумніви щодо того, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом, що його зупинили з якихось причин та що він мав ознаки наркотичного спяніння, адже будь-якого огляду будь-якої особи відеозаписом не зафіксовано.

З відеозапису взагалі не виявляється можливим чи є там ОСОБА_3, а якщо є, то хто саме з зафіксованих трьох осіб, обличчя яких до кадру переважно не потрапляють.

Стаття 130 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом розглядається питання про наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення виключно у межах дій, бездіяльності та обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху(позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що будь-якими наявними у матеріалах справи доказами факт скоєння ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не доведений, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк