ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/219/18 Справа № 212/6270/18 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Дніпро

29 листопада 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 14.08.2018 року о 23:10 годині ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Daewoo Lanos", номерний знак "НОМЕР_1", на мікрорайоні 7 Зарічний Покровського району м. Кривого Рогу, з ознаками сп'яніння (порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка не відповідає дійсності), на вимогу поліцейського в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду, для визначення стану сп'яніння у відповідному медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалами та обставинами справи.

При цьому вказує, що обставини, викладені у протоколі та в постанові суду, не відповідають обставинам справи, та вказує на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а просив провести його з дотриманням норм чинного законодавства. Крім цього, зазначає, що протокол складено через 24 години після начебто скоєного правопорушення, що суперечить нормам чинного законодавства. Вважає, що працівниками поліції був порушений порядок проведення медичного огляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив постанову суду скасувати як необгрунтовану та невмотивовану.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна, є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП, є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Однак не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме:

- протоколом серії БД № 098008 від 15.08.2018 року, згідно якого, 14.08.2018 року о 23:10 годині у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, у Покровському районі , мкрн 7-й Зарічний водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (порушення координації рухів, різька зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), та в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння у відповідному медичному закладі;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3, згідно яких, 15.08.2018 року, в його присутності ОСОБА_1, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4, згідно яких, 15.08.2018 року, в його присутності, ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку;

- відеозаписом з боді-камери інспектора взводу 1, роти 1, батальйону 2 ППП у м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Лєбєдєвим А.В., на якому вбачається, що ОСОБА_1, у присутності двох свідків, відмовився під проходження огляду на стан алкогольного спяніння у відповідному медичному закладі. На дослідженому у судовому засіданні відео поза розумним сумнівом належно зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відеозапис має достатній рівень якості зображення та звуку для встановлення фактичних обставин правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 266 КупАП передбачено, зокрема, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоровя реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Вказане положення ст. 266 КупАП є об'єктивно спрямованою процесуальною гарантією визнання певної дії незаконною з огляду на затримку у її проведенні і не охоплює своєю дією склад правопорушення у виді відмови особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Таким чином, неможливо визнати недійсною процесуальну дію, спрямовану на зібрання доказів - огляд на стан алкогольного сп'яніння, яка не була проведена.

Щодо прийняття як доказів письмових пояснень свідків, що були залучені співробітником поліції для фіксації факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, слід зазначити, що спеціальні норми, які застосовуються при оцінці доказів суддею у справах про адміністративні правопорушення ст. 251, 252 КупАП не містять такого критерію оцінки доказів, як безпосередність, на відміну від інших процесуальних законів.

Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, а просив провести його з дотриманням норм чинного законодавства, а також те, що протокол складено через 24 години після начебто скоєного правопорушення, повністю спростовуються дослідженими та переліченими вище доказами. Пояснення ОСОБА_1 є суперечливими, повністю розбігаються з іншими доказами, щодо яких немає сумнівів у їх правдивості, стан ОСОБА_1 та інші встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи дали належну підставу співробітникам поліції запропонувати останньому пройти медичне освідування на стан алкогольного сп'яніння..

Крім того, суд враховує п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14(із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), згідно якого, судам слід ураховувати, що стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КупАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які, поза розумним сумнівом, свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Також, суд апеляційної інстанції оцінив пояснення ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як спосіб уникнення від відповідальності за вчинені діяння, оскільки факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння підтверджено матеріалами справи, які є логічними та не суперечать один одному.

Тобто суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко