КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/791/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка змінила прізвище на ОСОБА_1, на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 (ОСОБА_1) подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати через порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно притягнув її до адміністративної відповідальності за передачу керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані алкогольного сп'яніння.

Зазначає, що, оскільки вона перебувала в стані алкогольного сп'яніння, викликала свого знайомого ОСОБА_3 для того, щоб він відвіз її додому на її автомобілі. Про те, що він також перебував у стані алкогольного сп'яніння, вона не знала.

За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 (ОСОБА_1.), яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнана винуватою у тому, що вона 28.07.2018 року о 03:40 год. по вул. Березняківській, 12 в м. Києві, передала керування транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1, водію ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного сп'яніння (1.16‰). Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.9г ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.9г Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, результатом огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_3, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що при передачі ОСОБА_3 керування належним їй транспортним засобом вона не знала, що він також перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Такі твердження ОСОБА_1 спростовуються даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що вона особисто пояснювала патрульному, що до передачі керування автомобілем у компанії разом з ОСОБА_3 вживала алкогольні напої на заправній станції.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9г Правил дорожнього руху, а тому правомірно притягнув її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції не погоджується з накладеним на неї стягненням, з огляду на наступне.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП за вчинення описаного правопорушення передбаченонакладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки судом було достовірно встановлено, що водієм транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1, був саме ОСОБА_3, на ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, яке полягає у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, має бути накладене адміністративне стягнення лише у виді штрафу.

З цих підстав оскаржувана постанова суду підлягає зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка змінила прізвище на ОСОБА_1, задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, змінити в частині накладеного на неї стягнення.

Вважати ОСОБА_1, яка змінила прізвище на ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз