П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

23 вересня 2018 року о 13 год 30 хв ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Харківське Шосе, 19а, у м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження автомобілів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.3б, 12.1, 13.1 правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, зазначив, що він рухався за автомобілем НОМЕР_3, який при русі несподівано зупинився, а через мить здав назад та здійснив наїзд на його автомобіль. Крім того зазначив, що свідком дорожньо-транспортної пригоди є його дружина.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності вважає, що у діях ОСОБА_1наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також ОСОБА_1 в судовому засіданні 05 грудня 2018 року заявляв клопотання про допит як свідка ОСОБА_2, у задоволенні якого відмовлено, оскільки при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, а також на стадії підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення зазначене клопотання, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не заявлялось, а повторне відкладення розгляду справи для виклику свідка може привести до закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 також подано клопотання про направлення справи про адміністративне правопорушення для розгляду за місцем реєстрації або за місцем проживання чи реєстрації автомобіля.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 284230 від 23.09.2018 року, правопорушення було вчинено в м. Києві по вул. Харківське Шосе, 19а.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 11 червня 2004 року №11 у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч.2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Підстав для передачі справи у м. Дніпро суддя не вбачає, оскільки її розгляд Дніпровським районним судом м. Києва не суперечить загальним положенням щодо підсудності справи суду за місцем вчинення правопорушення. У зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23 вересня 2018 року серії БД № 284230, зі змісту якого вбачається порушення водієм пунктів 2.3б, 12.1, 13.1 правил дорожнього руху України, схемою місця ДТП від 23 вересня 2018 року та письмовими поясненнями ОСОБА_3

Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він рухався автомобілем НОМЕР_2 по вул. Харківське шосе, 19а у м. Києві та здійснив зупинку у зв'язку із поганим самопочуттям, після чого відчув удар у ліву сторону бампера. Водій автомобіля НОМЕР_1, який здійснив зіткнення, залишив місце пригоди та намагався до приїзду працівників поліції зникнути з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначені пояснення ОСОБА_3 підтверджуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 вересня 2018 року, з якої вбачається, що після зіткнення автомобіль НОМЕР_1 залишив місце де відбулось зіткнення та припаркувався неподалік від нього.

Тому суддя вважає письмові пояснення ОСОБА_3 логічними та послідовними, які відповідають обставинам справи.

На вимогу ОСОБА_1 судом було направлено запит до Управління патрульної поліції у м. Києві для отримання відеозапису з місця події.

Листом від 07 листопада 2018 року надано відповідь, що на даний момент відеозапис з нагрудних камер працівників поліції знищені за закінченням терміну зберігання в 30 днів.

Жодних інших доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, останнім не було надано.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Як роз'яснено в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 124, 251, 283-285 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя

постановив:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 к.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 к. на користь держави.

Роз'яснити ОСОБА_1, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко