Справа№368/1382/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2018 року Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Іванюта Т.Є. за участю прокурора Курінного С.О. розглянувши справу яка надійшла від Управління захисту економіки в Київській області про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Руда Сквирського району Київської області, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого, -

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,

встановив :

Згідно протоколу № 193 про адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією, від 18.01.2018 року ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме те, що він, обіймаючи з 15.05.2015 по 01.09.2017 рр. посаду голови Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області, будучи державним службовцем категорії «А», являючись суб»єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з пп. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону, примітки до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог абз.1 ч.2 ст.45 вказаного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», під час припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, невчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину не визнав і суду пояснив, що він не мав умислу на несвоєчасне подання декларації особи, так як у зв'язку з тим, що Кагарлицька районна рада 13.07.2017 року висловила йому недовіру, то 01.09.2017 розпорядженням Президента України прийнято його відставку з посади голови Кагарлицької районної державної адміністрації. Останній повідомив, що ввечері цього ж дня йому стало відомо про його звільнення. Враховуючи викладене він вважав, що його з посади зняли незаконно. Тому перебував у депресійному стані і не мав фізичної можливості подати електронну декларацію перед звільненням. А також в цей час захворів його син, який є учасником АТО, лікувався стаціонарно в лікувальних закладах МО України. А тому тільки після покращення морально-психологічного стану він подав декларацію лише 25.10.2017.

Заслухавши правопорушника ОСОБА_1, прокурора Курінного С.О., дослідивши матеріали справи та надавши оцінку представленим доказам, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити, оскільки, у протоколі та доданих до нього матеріалах, не доведено суб»єктивну сторону інкримінуємого правопорушення, а саме наявність умислу ОСОБА_1, щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування під час припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що відповідно Розпорядженням Президента України № 747/2015-рп від 15.10.2015 ОСОБА_1 призначено головою Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області.

Відповідно до розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації № 147-К від 19.10.2015 ОСОБА_1 приступив до виконання обов'язків на посаді голови зазначеної державної адміністрації.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов'язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього закону.

Згідно з абз. З п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу», до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодоокремих питань проходження державної служби» від 09.11.2017 №2190-VII, визначено, що до категорії «А» посад державної служби відносяться посади голів місцевих державних адміністрацій.

Отже, ОСОБА_1, будучи головою Кагарлицької районної державної адміністрації, був державним службовцем категорії «А».

Відповідно до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом.

Згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, ОСОБА_1, будучи державним службовцем, був суб'єктом, на якого поширювалась дія Закону та суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов 'язаних з корупцією.

13.07.2017 рішенням Кагарлицької районної ради Київської області № 226-24-УІІ висловлено недовіру голові Кагарлицької районної державної адміністрації ОСОБА_1, у зв'язку з чим розпорядженням Президента України №166/2017-рп від 01.09.2017 прийнято відставку голови Кагарлицької районної державної адміністрації ОСОБА_1, відповідно до ч. 10 ст. 118 Конституції України.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. З цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб'єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону.

Отже ОСОБА_1, будучи держаним службовцем категорії «А», під час припинення повноважень, був зобов'язаний подати декларацію (перед звільненням) особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли він дізнався чи повинен був дізнатись про таке припинення.

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті (https://portal.nazk.gov.ua), декларацію перед звільненням за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (з 01.01.2017 по 01.09.2017) ОСОБА_1 подав лише 25.10.2017 о 11 год. 36 хв., тобто не своєчасно.

Суд вважає поважною причину несвоєчасної подачі декларації ОСОБА_1 та такою, що свідчить про відсутність з його боку умислу на несвоєчасне подання вказаної декларації, так як він вважав, що із займаної посади його зняли незаконно, тому перебував у депресійному стані і не мав фізичної можливості подати електронну декларацію перед звільненням.

Крім того син правопорушника - ОСОБА_2, проходячи військову службу в Збройних Силах України з 2015 року в зоні АТО тяжко захворів, лікувався в закладах МО України з априводу наслідків нейроінфекції з серією епаннападів, в зв»язку з чим ОСОБА_1 постійно знаходився із сином під час проходження обстежень та лікування з липня 2017 року . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження, про хворобу № 1084-п від 26.10.2017 р., Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія АВ № 1040362.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу у звязку із адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і у порядку, встановленому законом.

Положеннями ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950 року ратифікованою Україною, які є частиною законодавства України, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.І ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна грунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Тобто, особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є : своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у Формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати:

1)об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха ( повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агенства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

2)предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-Сайті Національного агенства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

3)суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія та умисне несвоєчасне подання електронної декларації. А тому, орган, уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання електронної декларації.

Проте, суду не надано доказів про наявність в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на порушення абз.3 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 268, 271 КУпАП,

Постановив :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.І КУпАП закрити у звязку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя : Т.Є.Іванюта