Справа № 169/901/18
Провадження № 3/169/440/18
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року смт Турійськ

Суддя Турійського районного суду Волинської області Тітівалов Р.К., розглянувши матеріали, які надійшли від Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Турійського районного суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 04 жовтня 2018 року об 11 годині 50 хвилин керував автомобілем марки FORD «F150», номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Луцькій в смт Турійськ в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що 04 жовтня 2018 року в обідню пору він із ОСОБА_2 рухався належним його дружині автомобілем марки FORD «F150» по вулиці Луцькій в смт Турійськ. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_2, а він на пасажирському сидінні, оскільки вживав алкогольні напої в той день. Службовий автомобіль їхав назустріч, зупинився біля ринку і поліцейський, виходячи з автомобіля, подавав вимогу про зупинку. ОСОБА_2 не мав можливості зупинитися в тому місці і продовжив рух, шукаючи місце для зупинки з дотриманням правил дорожнього руху. Бачачи, що службовий автомобіль здійснив розворот та переслідує їх, ОСОБА_2 зупинив автомобіль біля суду по вулиці Луцька, 14 в смт Турійськ, що знаходиться приблизно за 100-150 метрів від того місця, де поліцейський подавав вимогу про зупинку. Стверджував, що автомобілем не керував. У письмових поясненнях та протоколі написав, що був за кермом та згідний з порушенням, на прохання поліцейських, оскільки і його, і ОСОБА_2 тривалий час не відпускали з відділу поліції. На місці зупинки огляд на стан спяніння ніхто не проводив і не пропонував його пройти. Пробувши деякий час у відділенні поліції, йому запропонували пройти огляд на стан спяніння, що він і зробив, хоча й не заперечував вживання алкогольних напоїв.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, всебічно, повно й обєктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя дійшов до такого висновку.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу допустимості, належності і достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за недотримання вимог зазначеного пункту правил дорожнього руху, а саме: за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до протоколу додано письмові пояснення останнього та свідка ОСОБА_2, роздруківку спеціального технічного засобу, акт огляду на стан алкогольного спяніння, копію протоколу відносно ОСОБА_1 за статтею 122-2 КУпАП, копію постанови відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 КУпАП та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Допитаний в ході розгляду справи, як свідок, поліцейський ОСОБА_3 показав, що складав протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. На початку жовтня 2018 року він з поліцейським ОСОБА_4 перебували на патрулюванні. Їм надійшло повідомлення про те, що по вулиці Луцькій в смт Турійськ рухається транспортний засіб FORD «F150», номерний знак НОМЕР_1, з підробленими номерними знаками. Побачили в районі ринку вказаний автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_1 Прийняли рішення зупинити його та включили проблискові маячки. Колега вийшов з автомобіля і подав жезлом вимогу про зупинку. Водій не зупинився, у звязку з чим вони почали його переслідування. Автомобіль зупинився навпроти Турійського районного суду. Наближаючись до автомобіля бачив, що громадянин ОСОБА_2 ішов від задньої частини автомобіля до водійських дверей. Коли підійшли до автомобіля, то ОСОБА_1 сидів на пасажирському місці спереду. Вказував, що ОСОБА_1 визнавав керування автомобілем. На місці зупинки пройти огляд на стан спяніння не пропонували і провели його пізніше у відділенні поліції в присутності одного свідка ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_2 показав, що 04 жовтня 2018 року керував автомобілем марки FORD, ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні попереду. Вимогу про зупинку поліцейський подавав, вибігаючи з службового автомобіля, практично на пішохідному переході. У тому місці не було можливості зупинитися, оскільки там зупинка маршрутних транспортних засобів. Зупинився приблизно за 100 метрів біля Турійського районного суду. Поліцейський підійшов і попросив предявити документи. Він вийшов з автомобіля та пішов за посвідченням водія до свого автомобіля, який стояв неподалік біля ринку. Повернувшись, предявив його та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу поліцейському. Потім сів за кермо та за вказівкою поліцейського поїхав до відділення поліції. На місці зупинки поліцейські не пропонували пройти огляд на стан спяніння ні йому, ні ОСОБА_1 Письмові пояснення написані не ним, однак, не читаючи їх, він підписував у відділенні поліції. Стверджував, що він був за кермом.

З дослідженого в ході розгляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що за кермом автомобіля Форд перебував ОСОБА_2, який на вимогу поліцейського приніс та предявив посвідчення водія, а потім і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Наведене свідчить, що поліцейський не ставив під сумнів те, хто керував автомобілем, оскільки перевіряв документи саме в ОСОБА_2

Відповідно до відеозапису ОСОБА_1 сидів на пасажирському місці спереду і жодної вимоги до нього, в тому числі, і щодо предявлення посвідчення водія, щодо невиконання вимоги про зупинку, проходження огляду на стан спяніння чи порушення інших правил дорожнього руху, поліцейськими не ставилося. Суть розмови зводилася до необхідності доставити транспортний засіб у відділення поліції. Після декількох хвилин розмови автомобіль під керуванням ОСОБА_2 в супроводі поліцейських було переміщено до відділення поліції.

Пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2, надані в судовому засіданні, цілком узгоджуються із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини справи, зокрема, час його вчинення, також суперечать відеозапису: у протоколі вказано, що автомобіль рухався об 11 годині 50 хвилин, хоча відповідно до відеозапису об 11 годині 38 хвилин поліцейські вже знаходилися біля автомобіля Форд і предявляли вимогу ОСОБА_2 надати посвідчення водія, що також виключає можливість керування ОСОБА_1 автомобілем об 11 годині 50 хвилин 04 жовтня 2018 року.

Також з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу о 13 годині 05 хвилин 04 жовтня 2018 року в приміщенні відділення поліції в присутності ОСОБА_2

Відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Аналогічні вимоги щодо присутності двох свідків під час проведення поліцейським огляду водія на стан спяніння на місці зупинки встановлені і в пункті 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, та пункті 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що в порушення зазначених вище вимог закону водієві на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейськими взагалі не пропонувалося, проведено огляд в приміщенні відділення поліції, при чому, за відсутності двох свідків, який в контексті статті 266 КУпАП вважається недійсним.

Будь-яких дій щодо встановлення й залучення свідків, які могли бачити і підтвердити факти невиконання вимоги про зупинку, переслідування, хто перебував за кермом в автомобілі Форд, чи виходили з автомобіля та чи мінялися місцями особи, які знаходилися в ньому, поліцейськими вчинено не було.

Показання поліцейського ОСОБА_3 про те, що, наближаючись до автомобіля Форд, він бачив, як ОСОБА_2 підходив до водійських дверей, не можна визнати беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля і, зупинившись, пересів на пасажирське місце, з урахуванням того, що транспортний засіб вантажний пікап має великі габарити, на відеозаписі з нагрудної камери цього не зафіксовано, а доказування на припущеннях ґрунтуватися не може.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, у ході розгляду справи встановлено, що посадовою особою органу поліції не було дотримано вимог закону при проведенні огляду на стан спяніння, що поліцейський ОСОБА_3 не заперечував і підтвердив у судовому засіданні, а при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення допущено суперечності та неточності.

Що стосується визнавальних пояснень ОСОБА_1, наданих органу поліції 04 жовтня 2018 року, то суддя до уваги їх не приймає, оскільки визнавальні пояснення (показання) в повному обємі предявленого обвинувачення не можуть бути покладені в основу постанови про визнання винною особи та притягнення її до відповідальності без підтвердження іншими доказами в сукупності і така постанова не може ґрунтуватися виключно на визнавальних поясненнях та припущеннях, що цілком узгоджується із правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в рішеннях у справах «Бандалетов проти України» від 31 жовтня 2013 року, «Сальдуз проти Туреччини» від 27 листопада 2008 року.

Разом з тим, слід зазначити, що давати пояснення (показання) з предявленого обвинувачення або відмовитися давати пояснення (показання), змінювати їх, визнавати чи не визнавати вину і відповідати на запитання є правом особи, яка притягується до відповідальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Луценко проти України» від 18 грудня 2008 року Суд зазначив, що для вирішення питання про те, чи відповідало використання зізнавальних показань вимогам справедливості, викладеним у статті 6 Конвенції, та справедливості процесу у цілому слід брати до уваги якість доказів, у тому числі, чи не викликають обставини, за яких вони отримані, сумнівів у їхній надійності й точності. Суд відзначив, що він раніше встановив, що якщо національні судові органи зіштовхуються з декількома суперечливими версіями правди, що пропонуються однією особою, їхня остаточна перевага показанням, даним слідчим органам перед тими, що надані у відкритому суді, саме по собі не є проблемою з точки зору Конвенції, якщо ця перевага обґрунтована й самі показання надані особою добровільно. З іншого боку, надійність доказів буде підірвана, якщо вони отримані в порушення права на мовчання та привілеї проти самовикриття.

Право не викривати себе, зокрема, припускає, що обвинувач у кримінальній справі намагається довести своє обвинувачення проти обвинуваченого, не вживаючи доказів, що отримані від обвинуваченого. Якщо виникають сумніви щодо надійності певного джерела доказів, необхідність у підтвердженні його доказами з інших джерел відповідно зростає (справа «Саундерс проти Сполученого Королівства», «Яллог проти Німеччини», «Шабельник проти України»).

Проте, в цій справі на підтвердження першопочаткових зізнавальних пояснень в предявленому обвинуваченні за частиною 1 статті 130 КУпАП немає жодних інших належних, достатніх і допустимих доказів, а на відеозаписі, наданому органом поліції, відсутні відомості про предявлення вимоги поліцейським про зупинку, про перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, який зупиняв поліцейський, про складання протоколу про адміністративне правопорушення, про відібрання пояснень як у ОСОБА_1, так і ОСОБА_2

Відсутність вказаних обставин на відеозаписі позбавляє суд можливості перевірити на предмет достовірності й надійності надані у відділенні поліції пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відеозапис закінчується об 11 годині 51 хвилині 04 жовтня 2018 року після того, як поліцейські разом із ОСОБА_1 зайшли в кабінет у приміщенні відділення поліції. Що відбувалося після того і до 13 години 00 хвилин 04 жовтня 2018 року (часу складання протоколу) не зафіксовано.

Крім того, протокол було складено 04 жовтня 2018 року о 13 годині 00 хвилин, тобто, ще до огляду на стан спяніння, який проводився відповідно до відеозапису та роздруківки з спеціального технічного засобу ALCOTEST 6810 о 13 годині 05 хвилин 04 жовтня 2018 року.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз наведених вище обставин та доказів в їх сукупності не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку про перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля за викладених в протоколі обставин, наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та про доведеність його винуватості у вчиненні цього правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1, 2 статті 7 КУпАП).

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відомості про тимчасово вилучені документи (посвідчення водія) в матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя