П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2018 Справа №607/21909/18

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 419298 від 19 жовтня 2018 року (далі Протокол), ОСОБА_1 19 жовтня 2018 року, в 02 год. 15 хв., керував транспортним засобом «Mercedes Benz S 500 L, н.з. ВХ 2631 СВ, (далі Автомобіль) вулицею 15 Квітня, 14 у м. Тернополі, перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Огляд проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» ARBF-0422 (повірка дійсна до 29 травня 2019 року) на табло якого висвітлився показник у 1,11 ‰, однак водій з ним не погодився після чого огляд проводився в КУТОР Тернопільському ОНД (висновок № 398), чим порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення; свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечив з мотивів, викладених у письмових поясненнях. У них зазначено, що Автомобілем керував не він а жінка. Про поліцейському неодноразово зазначив як він так і водій. Однак працівник поліції продовжував вимагати у нього пройти огляд на стан алкогольного спяніння. Така ситуація тривала більше години. Не бачачи з неї виходу, окрім як пройти огляд, він на нього погодився. Незважаючи на це, він продовжував наголошувати, що автомобілем не керував. Такі його доводи поліцейський залишив поза увагою і вказаний огляд таки провів.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суддя вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім вказаного протоколу, у матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із документів, котрі відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення містять будь-які фактичні дані щодо події та можуть вважатись доказами у справі, наявні: результат продування ОСОБА_1 газоаналізатора «Alkotest Drager 6820»; акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 19 жовтня 2018 року; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 жовтня 2018 року; копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 120998 від 19 жовтня 2018 року; рапорт інспектора роти 4 батальйону УПП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 19 жовтня 2018 року; відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.

Оцінюючи ці матеріали через призму доводів ОСОБА_1 про те, що за описаних у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення обставин, автомобілем він не керував, суддя вважає за необхідне зазначити таке:

адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У абзацах 3 та 4 пункту 27 постанови пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

У адміністративних матеріалах відсутні докази того, що автомобіль, здійснював рух за описаних у Протоколі обставин, а ОСОБА_1 виконував функції його водія.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 19 жовтня 2018 року, вбачається, що вони не бачили моменту керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, описаних у Протоколі, а були лише свідками проходження ним огляду на стан спяніння.

Не зафіксовані вказані обставини і на відеозаписі з нагрудних відеокамер працівників поліції. Відеозапис розпочинається з моменту, коли автомобіль перебуває в нерухомому стані. Дверцята зі сторони воді відчиняє жінка, котра і представляється водієм автомобіля. У цьому транспортному засобі, а саме: на пасажирському сидінні біля водія, знаходиться ще одна особа. Як пізніше виявилось, це ОСОБА_1 Факту пересідання водія автомобіля на місце пасажира на записі не зафіксовано.

Щодо рапорту інспектора роти 4 батальйону УПП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 03 травня 2018 року, копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 120998 від 19 жовтня 2018 року то викладена у них інформація, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, зазначених у Протоколі, суддя сприймає критично, оскільки вони складені самими працівниками поліції і не підтверджуються іншими доказами та заперечуються особою, щодо якої вони складені.

У цьому контексті слід зазначити, що позиція ОСОБА_1, щодо заперечення факту керування автомобілем є послідовною. Про неї він неодноразово зазначав поліцейським як на місці події так і у суді.

Отож викладені у вказаному протоколі обставини, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного спяніння не мають жодного доказового забезпечення та ним заперечуються.

Це породжує обєктивний сумнів у їх відповідності фактичним обставинам справи, котрі, згідно статті 62 Конституції України, тлумачаться на його користь.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_1 не виконував функцій водія автомобіля за обставин, описаних у Протоколі, а отже висновки щодо результатів його медичного огляду на стан сп'яніння вважаються недійсними на підставі пункту 22 розділу ІІІ Інструкції, оскільки складені з порушенням її вимог, котра чітко вказує на те, що такий огляд може бути проведений лише щодо водія транспортного засобу.

За даних обставин суддя приходить до переконання, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отож провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись статтями частиною 1 статті 30 , статтями 221, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_5