Номер провадження: 33/785/578/18
Номер справи місцевого суду: 523/5573/17
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Журавльов О.Г., за участю секретаря Ковязіної А.Д., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2017 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №190782 від 11.04.2017 року ОСОБА_2 19.05.2016 року порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3., 16.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Встановлено, що 19.05.2016 року о 09 год. 30 хв. водій ОСОБА_2, керуючи мотоциклом марки «Сузукі», державний номер НОМЕР_1 в м. Одеса, рухався по вул. От. Головатого з боку вул. М. Плигуна в напрямку вул. Балківська при наближенні до регульованого перехрестя з вул. Церковна при ввімкненому зеленому сигналу світлофора, що дозволяє рух, не переконавшись, що це буде безпечно при виникненні небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ІЖ», державний номер НОМЕР_2, який рухаючись по вул. Церковна, завершував рух через перехрестя, чим порушив п. 10.1, 12.3., 16.9 «Правил дорожнього руху».

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_2 отримав тілесні пошкодження.

Не погодившись з прийнятою постановою ОСОБА_2 23 серпня 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з недоведеністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що у скоєні ДТП його вини немає, судом першої інстанції він не був сповіщений про час та місце розгляду справи, що позбавило його користування процесуальними правами, передбаченими ст. ст. 251, 268 КУпАП.

Також апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію постанови він не отримував, апеляційну скаргу подав 23 серпня 2018 року.

Матеріали адміністративної справи надійшли до апеляційного суду Одеської області 07.09.2017 року та перебували в провадженні судді ОСОБА_3 (а.с.38-39).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 16.10.2018 року №3139/0/15-18 суддю ОСОБА_3 звільнено у відставку.

На виконання розпорядження заступника керівника апарату апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2018 року був здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи від 09.11.2018 року замінено головуючого суддю-доповідача ОСОБА_3 на Журавльова О.Г. (а.с.58).

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 17 травня 2017 року за відсутністю правопорушника. ОСОБА_2, копію оскаржуваної постанови судом направлено не було. Виходячи з наведеного, клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою вину не визнав, пояснив, що він був позбавлений права надати докази в суд першої інстанції, заявляти клопотання та викликати свідків.

Обставини правопорушення та вина правопорушника ОСОБА_2, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджуються наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №190782 від 11.04.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 19.05.2016 року порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3., 16.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, факт скоєння вказаного правопорушення підтверджується схемою місця ДТП, висновком судової транспортно - трасологічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобіля НОМЕР_1 т мотоцикла Сузукі № НОМЕР_3 від 18.07.2016 року, висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобіля НОМЕР_1 т мотоцикла Сузукі № НОМЕР_4 від 15.12.2016 року (а.с.11-16).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного сповіщення ОСОБА_2 про місце і час слухання справи є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи міститься докази направлення на адресу ОСОБА_2 судової повістки, яка повернулась до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», що вважається належним сповіщенням особи, що було враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови (а.с.27-зворот).

Посилання апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 оскаржив постанову слідчого ОВС СУ ГУНП в Одеській області Супруненко О.П. та ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року вказану постанову від 29.12.2016 року було скасовано, не підтверджує відсутність складу в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Протокол серії БР №190782 від 11.04.2017 року ОСОБА_2 не оскаржив, доказів на спростування обставин, встановлених матеріалами адміністративної справи до апеляційного суду не надав.

Згідно відповіді на запит від 17.10.2017 року, кримінальне провадження №0003212 від 20.05.2016 року закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.43-44).

Одночасно, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення. У разі відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи, але при наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про відмову в порушення кримінальної справи або про її закриття.

Оскільки ДТП сталася 19.05.2016 року, протокол про адміністративне правопорушення був складений лише 11.04.2017 року, майже через рік після настання події адміністративного правопорушення, а судовий розгляд відбувся лише у травні 2017 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо закриття провадження у зв'язку із закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином, при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався вимог статей 245 та 280 КУпАП та дійшов правильного висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області

О.Г.Журавльов