КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 02 червня 2018 року, приблизно о 22 год. 15 хв., по вул. Вірменській, 43 в м. Києві, ОСОБА_2, керував автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження стосовно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що, він не керував транспортним засобом, та інспектори поліції не зупиняли його транспортний засіб, а підійшли до нього під час стоянки, що не заперечується інспекторами на наявному в матеріалах справи відео.

Зазначав, що йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Крім того, він одразу повідомив поліцейських про відсутність підстав для проведення огляду на стан сп'яніння, оскільки він не керував транспортним засобом.

Крім того, як убачається з наявного у справі відеозапису, працівники поліції підійшли до нього о 21 год. 28 хв., у той час як у протоколі вказано, що о 22 год. 15 хв. він керував транспортним засобом.

Фабула викладеного в протоколі адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, які зафіксовані на наявному в матеріалах справи відеозаписі.

Таким чином, на переконання апелянта, дані протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути належним доказом у справі.

Пояснення свідка ОСОБА_3 також не можуть бути належним доказом, оскільки особу вказаного свідка встановлено інспектором поліції на підставі студентського квитка.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими у справі доказами.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, 02 червня 2018 року, приблизно о 22 год. 15 хв., по вул. Вірменській, 43 в м. Києві, ОСОБА_2 керував автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил /а.с. 1/.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02 червня 2018 року, у присутності вказаних осіб 02 червня 2018 року о 22 год. 36 хв. ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу &q?я ;Драгер&quст; та у лікаря-нарколога /а.с. 2/.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду 26 листопада 2018 року досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції (файли № та №), на якому зафіксовано спілкування працівників поліції із ОСОБА_2, у ході якого останньому у присутності двох свідків запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі охорони здоров'я, на що ОСОБА_2 відмовився /а.с. 3/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи про те, що працівники поліції не пропонували апелянту пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків та відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції.

Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, спростовуються наявними у справі та дослідженими суддею місцевого суду доказами, яким суддя місцевого суду дав належну оцінку.

Крім того, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями. Однак зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не висловлював, натомість зазначив у поясненнях, що не буде напротязі 24 годин керувати транспортним засобом.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння апелянтом не оспорюється. Доводи ОСОБА_2 про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння з тих підстав, що не перебував за кермом транспортного засобу та не вважав себе водієм у розумінні Правил, не спростовують висновку судді місцевого суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на те, що фабула викладеного у протоколі адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, є безпідставними.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, та містить у собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав дані, що у ньому містяться, як докази у справі про адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта про те, що згідно наявного у справі відеозапису, працівники поліції підійшли до нього о 21 год. 28 хв., у той час як у протоколі вказано, що о 22 год. 15 хв. він керував транспортним засобом, не спростовують висновок судді місцевого суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, не впливають на вид та межі накладеного стосовно нього адміністративне стягнення, та не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Крім того, розбіжність між зазначеним на відеозаписі часом проведення зйомки та вказаним у протоколі часом керування особою транспортним засобом, може свідчити про невірне налаштування визначення приладом відеофіксації часу здійснення відеозйомки, та не є підставою для визнання вказаного доказу неналежним чи недопустимим.

Посилання апелянта на те, що особу свідка ОСОБА_3 встановлено інспектором поліції на підставі студентського квитка, не впливають на правильність прийнятого суддею місцевого рішення, оскільки наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9 &q?тн;а&quпо; Правил, та інших переконливих даних, які б безумовно спростовували висновки суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.В. Мельник