Провадження № 3/638/3386/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області відносно:ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

25.09.2018 року у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 11.09.2018 року о 02 годині 25 хвилин у м. Харків, по вул. Клочківська, 134-Б, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатору «Drager Alcotest» 6820 ARJL-0304 в присутності двох свідків. Результат огляду 0, 95о/оо.

Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він того дня хоча і знаходився у нетверезому стані, проте автомобілем не керував.

Представник особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не було розяснено підстави для проходження огляду на стан спяніння. Також звернув увагу суду на те, що протокол складено невірно, огляд проведено з порушенням ч. 4 ст. 266 КУпАП, а тому має бути визнаний недійсним, більш того, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому ч. 1 ст. 130 КупАП на нього не поширюється. Для доказування випадку порушення ПДР повинна бути наявна автоматична фото- і відеофіксація пристроєм, який має відповідні сертифікати, ліцензії та дозволи, а тому відеоролик з телефону суд не може брати до уваги в якості доказів. Просить суд закрити провадження по справі з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення та повернути вилучені документи на право керування транспортним засобом.

Інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ОСОБА_3, який склав протокол про адміністративне правопорушення, у судовому засіданні пояснив, що 11.09.2018 року екіпаж патрулював по вул. Клочківська у м. Харкові та почули звук від тормозів, побачили дрифт автомобіля, відразу включили сигнал та підїхали до місця події, побачивши як паркується автомобіль НОМЕР_1, за кермом якого знаходився ОСОБА_1, що порушував Правила дорожнього руху, а саме не включив поворот. Виявивши ознаки алкогольного спяніння, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці події або пройти огляд у закладі охорони здоровя, також розяснено право відмовитись від такого огляду. Після розяснення особі прав, передбачених статтею 268 КУпАП та Конституцією України, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан спяніння на місці за допомогою газоаналізатору «Драгер», проба була позитивною, а тому були підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ОСОБА_4, що був у складі екіпажу, у судовому засіданні надав аналогічні пояснення та пояснив, що коли вони прибули на місце події, то їм пояснили, що знімається відео для «Інстаграму», за порушення Правил дорожнього руху України відносно ОСОБА_1 була складена відповідна постанова.

Заявлений свідок, що міг би, на думку представника особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, підтвердити відсутність факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, хоча забезпечення явки свідка, про виклик якого клопотав представник, було покладено на ОСОБА_1, у звязку з відсутністю будь-яких даних про нього.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно частини 3 статті 8 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №401074 від 11.09.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, даними на місті вчинення адміністративного правопорушення, та згідно яких ОСОБА_1 пройшов огляд на стан спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest» 6820 ARJL-0304, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 0, 95о/оо, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом алкотестеру «Drager Alcotest» 6820 ARJL-0304, згідно якого проба позитивна та складає 0, 95о/оо, розпискою ОСОБА_7 про зобовязання не передавати автомобіль НОМЕР_1, громадянину ОСОБА_1; оглянутим у судовому засіданні відеозаписом з місця події, що міститься на технічному носії диску.

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. ОСОБА_1 своїм правом не скористався, протокол підписав, жодних клопотань при складанні протоколу серії БД №401074 від 11.09.2018 року не заявляв, у графі протоколу - Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення ОСОБА_1 нічого не зазначив.

Будь-яких зауважень до результатів тесту чи погодних умов, які можуть, на його думку, впливати на результати алкотесту, ОСОБА_1 не зазначив, у акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів у графі «з результатами згоден» - проставив свій особистий підпис.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 не надав.

Судом було здійснено виклик осіб, які були присутні на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема свідків, проте вони в судове засідання не зявилися, окрім того у судді відсутні підстави недовіряти їхнім письмовим поясненням.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у стані спяніння, суд вважає їх необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами, а навпаки такими, що спростовані відеозаписом з місця події, наявним у матеріалах справи. Більш того, підстави для визнання огляду на стан алкогольного спяніння недійсним судом не встановлені.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, наведеного спростування доказів представника ОСОБА_2, якими він підтверджував відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, приходжу до переконливого висновку, що діями водія ОСОБА_1 порушені вимоги пункту 2.9-А Правил дорожнього руху України: «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», а тому суддя кваліфікує його дії за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а його версія не відповідає дійсності та свідчить про намагання в будь-який спосіб уникнути відповідальності.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не виявлено.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що винністьОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена та враховуючи дані про особу правопорушника, який згідно даних протоколу не працює, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, виходячи з умисної форми вини вчинення правопорушення, яке становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоровю, тяжкість ймовірних наслідків, ставлення особи до даного діяння,який незважаючи на сукупність беззаперечних доказів, заперечує свою винність, посилаючись на сумнівні версії обставин справи, вважає за можливим застосувати адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, тобто грошове стягнення, з позбавленням спеціального права, тобто позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП,суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.М.Хайкін