КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/770/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Харченка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Харченко С.В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати через порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.

Зазначає, що складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не вказано, від проходження якого саме огляду він відмовився, тобто він фактично не містить суті вчиненого правопорушення. Крім цього, працівниками поліції ОСОБА_3 не вручена копія протоколу.

Також працівниками поліції істотно порушено порядок проведення огляду особи на стан сп'яніння, оскільки законом передбачено направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі лише після його відмови від проходження такого огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів або у випадку незгоди з результатами огляду, здійсненого на місці. Всупереч цьому, ОСОБА_3 висунули вимогу пройти огляд «у встановленому законом порядку». Крім цього, вимога пройти огляд на стан сп'яніння з боку інспектора була нечіткою. При цьому, звертає увагу на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду до медичного закладу, що спростовує факт вимоги пройти такий огляд.

З позиції апелянта, не підтверджуються обставини вчинення правопорушення наявним в матеріалах справи відеозаписом, оскільки він є неповним, як і показаннями свідків, зазначених у протоколі, оскільки вони не були допитані судом.

Звертає увагу, що його не було відсторонено від керуванням автомобілем, що також спростовує наявність у нього ознак алкогольного сп'яніння.

Також вважає, що у нього не було обов'язку виконувати вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки він не керував автомобілем.

Крім цього, розгляд справи в суді першої інстанції проводився без його участі, чим було порушено його право на захист.

За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Одночасно подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, який відбувся без його участі, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 11.09.2018 року.

З огляду на те, що судовий розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_3, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 11.09.2018 року, суд задовольняє клопотання апелянта та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що він 15.07.2018 року о 00:05 год. по вул. Брожка, 36 в м. Києві, керував транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків, чимпорушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.

Всупереч апеляційний доводам захисника, складений щодо ОСОБА_3 протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить чітко викладену суть вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також протокол містить дані про свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_3 від проходження у встановленому законом порядку перевірки на стан наркотичного сп'яніння.

Підпис у відповідній графі протоколу свідчить про те, що ОСОБА_3 отримав його копію.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі та повідомили про підстави для цього, проте водій у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився. При цьому, з боку ОСОБА_3 не було заперечень з приводу того, що він не керував транспортним засобом.

Незважаючи на те, що даний відеозапис не містить повного перебігу розмови між ОСОБА_3 та працівниками поліції, зафіксовані на ньому обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення узгоджуються з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, а тому суд визнає його належним доказом. Зміст письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідає зафіксованим на відеозаписі обставинам.

Не спростовує цього висновку і та обставина, що ОСОБА_3 не був відсторонений від керування транспортним засобом працівниками патрульної поліції, оскільки щодо нього було складено протокол саме за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Оскільки ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винним у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень вимог закону і щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_3, оскільки при цьому суд виходив з встановлених Кодексом про адміністративні правопорушення строків розгляду справи, а також врахував повторну неявку ОСОБА_3, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Харченка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз