Справа № 638/4910/18
Провадження № 3/638/1726/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2018 Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Подус Г.С., при секретарі Коваленко О.В. за участю прокурора Кіншакової Н.В., правопорушника ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту захисту економіки Національної поліції України у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, заступник начальника відділу доходів і зборів фізичних осіб Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

16.04.2018 року до Дзержинського райсуду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал із Департаменту захисту економіки Національної поліції України у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією № 156 від 13.04.2018, ОСОБА_1 будучи на посаді заступника начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб Центральної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, 08.09.2017 року, згідно договору № НМІ 36 купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 продала належну їй квартиру розташовану за адресою: м. Харків, пров. Курчатова Академіка, буд. 25, кв. 31, загальною площею 33,3 кв. м., вартість якої на момент продажу становила 507062 грн., тим самим отримала відповідний дохід у розмірі 507062 грн.

Встановлено, що ОСОБА_1, не своєчасно подала повідомлення до НАЗК про суттєві зміни в майновому стані про продаж 08.09.2017 року належної їй квартири вартість якої на момент продажу становила 507062 гривень, тим самим отримання нею відповідного доходу у розмірі 507062 грн, що перевищує поруг у 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня 2017 року, про що відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону був зобовязаний повідомити НАЗК протягом 10 днів, а саме до 17.09.2017 року. Проте в порушення вимог зазначеної статті не своєчасно подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК, а саме 05.11.2017.

Згідно з відомостями, які вказані у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», 20.03.2017 року було подано щорічну декларацію за 2016 рік, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» в частині фінансового контролю.

Окрім того, в період з моменту виникнення у заступника начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб Центральної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_1 суттєвої зміни у майновому стані, та до кінцевої дати подання повідомлення про таку зміну, перебоїв у роботі Реєстру не спостерігалося ( Лист НАЗК від 01.09.2017 року №07-1315, від 18.01.2018 року №07-83)

Таким чином, ОСОБА_1, вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною ч. 2 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1, свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП не визнала, при цьому пояснила, що, умислу на вчинення зазначеного правопорушення не мала, оскільки самостійно виявила вказаний недолік в декларації та ще, до проведення відповідної перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення подала прохання до НАЗК у електронному вигляді та на паперових носіях щодо надання можливості надати виправлену декларацію.

У судовому засіданні прокурор Кіншакова Н.В., підтвердила обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 та вважала, що в діях останньої наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників адміністративного провадження, суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя також повинен з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає у разі пеповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України « Про запобіганню корупції » №1700-VII від 14.10.2014 корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Цією ж нормою також визначено термін « корупційне правопорушення » - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містять ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1ст. 1 Закону України « Про запобігання корупції », завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції»Повна перевірка декларації полягає у зясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення субєктом декларування діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обовязковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, субєктів декларування, які займають посади, повязані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обовязковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими субєктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сімї субєкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

У разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний субєкт декларування, та спеціально уповноважені субєкти у сфері протидії корупції.

Відповідно до ч. 9 п. 1 ст. 11 Закону України « Про запобігання корупції » до повноважень Національного агентства належить забезпечення ведення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

Порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством (ч. 3 ст. 52 Закону № 1700-VII).

Протокол складено за результатами проведених оперуповноваженим УЗЕ в Харківській області ДЗК Національної поліції України ОСОБА_2 заходів перевірки майнового стану ОСОБА_3, а саме фактично перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, поданої ОСОБА_1

Згідно з абзацом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції визначені органи прокуратури. Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України та Національне агентство з питань запобігання корупції.

Водночас, Розділом II зазначеного Закону визначено статус, повноваження та порядок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції, як центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Відповідно до етапі 48 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих субєктами декларування, такі види контролю:

1)щодо своєчасності подання;

2)щодо правильності та повноти заповнення:

3)логічний та арифметичний контроль.

Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього

Закону.

Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

З огляду на зазначені норми, Закон України «Про запобігання корупції» не визначає жодних інших органів державної влади, окрім Національного агентства, до повноважень яких віднесено здійснення будь-яких заходів фінансового контролю, у тому числі перевірку декларацій.

Аналогічну позицію висловлює й безпосередньо Національне агентство, яким у відповідь на запит правопорушника па інформацію розяснено, що перевірку декларацій здійснює виключно Національне агентство (копія відповіді в матеріалах справи).

Згідно пункту 1 та п. 4 Загальних «Положень про Департамент захисту економіки Національної поліції України», затверджених Наказом Національної поліції України № 81 від 07.11.2015 року Департамент захисту економіки Національної поліції України (далі - ДЗЕ) у своїй діяльності ДЗЕ керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, а також іншими актами законодавства України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, у тому числі нормативно-правовими актами МВС та Положенням «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України».

Згідно п. З Функцій Департаменту, покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Пунктом 3 розділу 4 Положення встановлено, що працівники Департаменту мають право складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. З ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення. Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов'язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п'яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Зі змісту наведених норм законодавства вбачається, що працівники Департаменту захисту економіки мають право лише складати протоколи про адміністративні правопорушення, а виявляти та реагувати на такі порушення насамперед мають право уповноважені особи НАЗК.

Таким чином працівники Департаменту захисту економіки Національної поліції України мають право реагувати на випадки порушення норм антикорупційного законодавства лише після офіційного підтвердження такого порушення уповноваженими посадовими особами НАЗК.

Вищевикладене, узгоджується з практикою Верховного Суду України у рішення від 11.04.2018 у справі №814/886/17.

В матеріалах справи відсутні офіційні звернення посадових осіб УЗЕ НП України до НАЗК щодо отримання офіційної інформації від НАЗК щодо несвоєчасного повідомлення особою про зміни у майновому стані.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

В контексті практики вказаного суду, зокрема у рішенні від 20 жовтня 2011 року «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникнути виконання своїх обовязків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд зазначає, що згідно частини 2 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб'єктивна сторона цього правопорушення визначається ставленням особи до дії та наслідків, виражене у формі умислу, тобто особа повинна усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо допускати настання цих наслідків.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такої декларації.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, а саме відсутності у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Згідно п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що в діях ОСОБА_1 вбачається відсутність події та складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а також той факт, що протокол складений не уповноваженими на те особами, тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у звязку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя