Справа № 219/9230/18
Провадження № 3/219/3295/2018

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцева Н.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 09 серпня 2018 року о 11 годині 20 хвилин а/ш Лиман-Добропілля водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 210990, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від продуття алкотестеру «Драгер», а також проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_1, який раніше піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік на підставі постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2017 року, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 викликався до суду на 06 вересня 2018 року о 10 годині 00 хвилин, однак не зявився. В свою чергу, в судові засідання, призначені на 27 серпня 2018 року, 13 вересня 2018 року та на 09 листопада 2018 року, ОСОБА_1 також не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином у відповідності за адресою, яку він вказав при складанні відносно нього протоколу. З приводу цього суд вважає зазначити, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». З огляду на вищевикладене, враховуючи ігнорування порушником викликів до суду, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Інших засобів звязку порушник під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не повідомив. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. В контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини,є джерелом права в Україні, «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника». Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчать про недобросовісність наданих йому процесуальних прав, у вирішенні даного адміністративного протоколу, оскільки ОСОБА_1 жодного разу не зявився до суду, станом розгляду справи не цікавився та до Артемівського міськрайонного суду Донецької області не звертався.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що він вживав 300 гр вина, керував транспортним засобом ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1, був зупинений поліцією, однак продувати алкотестер та їхати до медичної установи для встановлення стану алкогольного спяніння відмовився.

Провина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 026501 від 09 серпня 2018 року (а.с.2), поясненнями свідків (а.с.4, 5), копією постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2017 року (а.с.8).

В свою чергу, ОСОБА_1 суду не надано достовірних доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та які б підтвердили його невинуватість у скоєнні правопорушення та поважність або наявність причин, які спонукали відмовитися від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши матеріали справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, те що частиною 2 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд вважає факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, доведеним.

Вирішуючи питання про вид і міру адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує обставини справи, особу винного, характер вчиненого правопорушення, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, до яких, зокрема, відносяться вчинення правопорушення у стані спяніння та повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, і вважає, що до нього слід застосувати стягнення у виді штрафу на користь державі в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Також відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст. 33, 40-1, ч. 2 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та призначити йому стягнення у вигляді штрафу на користь державі в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н. М.Медінцева