Справа № 339/287/18 147
П О С Т А Н О В А
27 листопада 2018 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франкіській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,
за ч.1 ст. 130 КУпАП, -якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
ВСТАНОВИЛА:
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, що надійшов після доопрацювання, вбачається, що ОСОБА_1 15.08.2018 року о 16 год. 10 хв. по вул. Д.Галицького в м.Болехів в порушенні вимог п.2.9 а Правил дорожнього руху України керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, огляд на який проводився в Долинській ЦРЛ, в присутності свідків, проба позитивна 2.01 проміллє.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав, та пояснив, що того дня 15.08.2018року в м.Болехові проходила мирна акція протесту жителів з перекриттям дороги, щоб привернути увагу до якості доріг. У попередній день 14.08.2018року він справляв свій день народження і вживав спиртне. Як житель м.Болехова, вирішив взяти участь в цій акції, і оскільки в нього ще був запах алкоголю, то попросив свого знайомого ОСОБА_2 відвезти на його (ОСОБА_3Б.) в автомобілі до місця протесту. Оскільки рух транспорту було перекрито, то ОСОБА_2, який керував автомобілем, зупинив його. ОСОБА_2 на деякий час відлучився, а він продовжував сидіти на пасажирському сидінні. В цей час до автомобіля підійшли працівники поліції, стали з"ясовувати, хто водій і пред"явили претензії, що зупинка автомобіля перешкоджає руху мітингувальникам. Він пояснив, що водій зупинив автомобіль на обочині і відійшов. Тоді працівники поліції стали з"ясовувати причини перебування його в автомобілі. Він пояснив, що є власником автомобіля, між ними виникла суперечка. Працівники поліції пропонували, щоб він пройшов огляд на стан сп"яніння за допомогою трубки, оскільки від нього був запах спиртного. Однак він відмовлявся та вказував, що не керував автомобілем і не є водієм, а тільки власником. Тоді працівники поліції стали силоміць витягувати його з пасажирського сидіння, він впирався та витягнувши його з автомобіля, наділи наручники та силоміць привезли до Долинської лікарні на освідчення. Там же він пройшов огляд, медичний висновок не підписував, оскільки на руках були наручники. Він просив їх зняти, але працівник поліції сказав, що немає ключів. І тільки коли його привези до Долинського відділення поліції, тоді зняли наручники, склали протокол та вилучили посвідчення. Автомобіль повернули йому на наступний день. Просить закрити провадження в справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки автомобілем не керував.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_4, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог п.2 ст.278 КУпАП та п.24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суд під час підготовки справи до розгляду повинен виявити недоліки наданих матеріалів та протоколу, з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, іншими доказами.
При цьому, суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об'єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є :
- протокол про адміністративне правопорушення від 15.08.2018 року ОБ №004211, в якому вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння . Огляд проводився В Долинській ЦРЛ в присутності свідків. (а.с.1);
- висновок Долинської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду від 15.08.2018 року, згідно якого лікар ОСОБА_5 за показниками ALKOTEST DRAGER, результат тесту 2.01% встановив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп"яніння;
- рапорт працівника поліції ОСОБА_6, з якого вбачається, що 15.08.2018 року спільно з працівником поліції ОСОБА_7 перебував на охороні публічного порядку під час перекриття в дороги жителями м. Болехів в знак протесту щодо поганого дорожнього перекриття. Вони зупинили автомобіль, який створив небезпеку наїзду на мітингувальників. З автомобіля вийшов ОСОБА_1, який керував з явними ознаками алкогольного спяніння , а саме: різкий запах з рота, нестійка хода. В присутності свідків пройти огляд на місці зупинки відмовився, та вказав, що хоче пройти огляд в медичному закладі. Свідками рправопорушення були активісти мироноїх акції протесту та працівники поліції ( їх прізвища не зазначено). (а.с.13).
Даючи оцінку таким доказам, суд виходить з наступного.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Як передбачено п.2.9 а Правил дорожнього руху України водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Діючим законодавством встановлено, що для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідною умовою є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння.
Згідно п.4 Розділу 1Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 передбачено, що огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.
Також і за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп'яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.
А письмові пояснення цих свідків повинні бути долучені до матеріалів справи, як то передбачено п.1 Розділу 11 вказаної Інструкції .
Згідно з п. 1.7. Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.
Згідно п.8 Інструкції поліцейський направляє особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Інструкцією затверджено форму такого направлення.
Таким чином, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння в закладах охорони здоров'я може бути запропонований поліцейським тільки після того, як водій відмовився від проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів в присутності свідків або не погодився з результатами такого огляду.
Вказана процедура проведення огляду працівником поліції не дотримана.
Так, як стверджував ОСОБА_1, він відмовився проходити огляд на стан сп"яніння на місці зупинки, оскільки заперечував факт керування автомобілем.
В рапорті працівника поліції зазначено, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці в присутності свідків : активістів акції протесту та працівників поліції. (а.с.13).
Разом з тим, в протоколі зазначено дані тільки щодо одного свідка ОСОБА_8 (хоч значиться, що огляд проведено в присутності двох свідків), письмові пояснення його не долученого до матеріалів справи, що стало однією з підстав для повернення матеріалів на доопрацювання згідно постанови суду від 11 .09. 2018. (а.с.10).
Однак матеріали повторно повернуті 07.11.2018 і недоліки, зазначені в постанові суду, не усунуті, незважаючи на те, що перебували на доопрацюванні у відділенні поліції протягом двох місяців.
Пояснення свідків, про яких значиться в рапорті працівника поліціїі, до матеріалів справи так і не долучено, дані про них не зазначено в протоколі. Тому їх виклик до суду для отримання пояснень з метою перевірки доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є неможливим.
Також встановлено, що вказана в протоколі особа ОСОБА_8 не може бути свідком, оскільки він є працівником поліції.
Слід зазначити, що залучення поліцейських, як свідків вчиненого правопорушення є неприпустимим, оскільки відповідно до п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Така ж вимога зазначена і в п. 7 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.
В той же час, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно п. 18 розділу Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повинні бути розбірливими.
Разом з тим, зазначені у висновку щодо результатів медичного огляду виправлення щодо дати огляду, належним чином не засвідчені, незважаючи на те, що з цих підстав також матеріали направлялись на допрацювання.
Діючим законодавством встановлено, що для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідною умовою є здійснення вказаною особою функції водія, тобто безпосереднє керування транспортним засобом.
Так, відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Тобто доказуванню підлягає, серед іншого, факт керування особою транспортним засобом.
Разом з тим, свідок ОСОБА_2 підтвердив, що за проханням ОСОБА_1, який напередодні святкував день народження і вживав спиртне, керував автомобілем, а ОСОБА_1 був пасажиром. Оскільки в той день проходила акація протесту і рух був перекритий, то він зупинив автомобіль на обочині, вийшов з нього, попрямувавши до магазину, а ОСОБА_1 продовжував сидіти в автомобілі на пасажирському сидінні. Коли повернувся назад, то автомобіля вже не було і люди повідомили, що автомобіль забрали працівники поліції.
Свідок ОСОБА_4 теж вказав, що він брав участь в акції протесту і був свідком, як працівники поліції витягували з пасажирського сидіння ОСОБА_1 та, натягнувши йому наручники, забрали в поліційську машину та відвезли в поліцію.
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 безпосередньо не був затриманий під час скоєння правопорушення в момент керування транспортним засобом, на час складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП перебував в стані алкогольного спяніння, але жодними доказами не доведено, що він при цьому керував транспортним засобом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, сумніви щодо обвинуваченої особи слід тлумачити на її користь.
Суд дає оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.
Досліджуючи всі наявні докази, суд надавши їм обєктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступені спростування обставин, що характеризують в діяння особи ОСОБА_1, прийшов до висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно п.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись ч. 1ст. 130, ст. 247, 283, 284, КУпАП ,-
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.