КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника Луценка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року.

В обґрунтування зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Вказує на те, що з рішенням суду не погоджується та не визнає своєї вини у порушенні ПДР України.

Вважає, що патрульною поліцією необгрунтовано застосовано п. 2.10 є ПДР України, оскільки дорожньо-транспортної пригоди не було.

Зазначає,що у судовому засіданні надав пояснення з приводу того, що 10 червня 2018 року автомобілем Фольксваген не керував, а лише підійшов до автомобіля, який стояв по вул. Драйзера, сів у нього та чекав свою дружину, коли дружина повернулася до нього відразу під'їхали поліцейські.

Також зазначає про те, що у судовому засіданні переглянуто відео з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, яке жодним чином не підтверджує того, що ОСОБА_4 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та зупинений поліцією.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника Луценка Д.О., переглянувши відеозапис нагрудної камери інспектора патрульної поліції, приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 10 червня 2018 року о 05 год. 00 хв. після зупинки на вимогу поліцейського автомобіля Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Драйзера, 42 в м. Києві, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вживав алкогольні напої, а саме пиво. Вказаними діями водієм ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.10 є ПДР України.

Санкцією ч.4 ст.130 КУпАПВ передбачено відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.3), даними акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.4), рапорту інспектора патрульної поліції РутковськогоА.О., у якому викладено обставини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2, записом з нагрудної відеокамери працівників поліції, які суд обґрунтовано прийняв до уваги.

Вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ &quec;Про Національну поліцію&q?о ;, наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них&q?ту; та наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 &qu4.;Про порядку зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних&q?еє; чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, долученого до матеріалів справи, повністю підтверджують викладені у протоколі та постанові суду обставини, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено уповноваженою посадовою особою - інспектором поліції в межах наданих йому повноважень із дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП.

Порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 про те, що транспортним засобом він не керував, а знаходився в салоні автомобіля та чекав дружину, не заслуговують на увагу, не підтверджені жодними доказами, переконливо спростовуються рапортом інспектора поліції, дані якого не має підстав ставити під сумнів, а тому оцінені судом як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Посилання працівників поліції у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на п.2.10 є ПДР України не спростовують його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки санкція вказаної статті передбачає відповідальність не лише за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), але і після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Виходячи з наведеного, рішення суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими і підтверджується зібраними по справі доказами.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

За таких обставин, постанова Деснянського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року є законною, і підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/494/2018 Категорія: ч.4 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Лобанов В.А.