Справа № 297/1281/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27.09.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..

Згідно постанови, 09 червня 2018 року о 21-ій годині 30 хвилин по вул. Пляжній у с. Дийда Берегівського району, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Audi B 4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що під час розгляду справи суд першої інстанції не з'ясував усіх фактичних обставин, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Стверджує, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак, працівниками поліції не було забезпечено присутності двох понятих, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція). Також вказує на те, що складений щодо ОСОБА_2 протокол не в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 256, 266 КУпАП та п. 7 розділу 1, п. 3 розділу 2 Інструкції, оскільки не містить чіткого викладу суті адміністративного правопорушення, відомостей про: будь-яку вимогу працівника поліції; відмову ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу і від якого саме медичного огляду ОСОБА_2 відмовився; ознаки алкогольного сп'яніння; залучення свідків на місці зупинки. Зазначає, що матеріали справи не містять відеофіксації всіх подій та акту огляду на стан сп'яніння, передбаченого п. 10 розділу 2 Інструкції, який складається поліцейським, а також направлення ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, що у свою чергу є порушенням п. п. 8, 12 розділу 2 Інструкції та свідчить про те, що поліцейський не направляв ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Разом із тим, посилається на те, що посилання суду першої інстанції на висновок про наявність у ОСОБА_2 0,3 проміле алкоголю є безпідставним із підстав невідповідності цього висновку фактичним обставинам, оскільки під час проведення огляду ОСОБА_2 газоаналізатор показав лише 0,2 проміле, і ОСОБА_2 не погоджувався з таким висновком, однак, його твердження були проігноровані, і при цьому, на вимогу ОСОБА_2 не були надані дані про тип/модель газоаналізатора, його сертифікацію та повірку. Також зазначає, що свідком цих подій був ОСОБА_3, який працівниками поліції не допитувався та не був викликаний і допитаний судом першої інстанції. Крім того, вказує на те, що суд безпідставно провів розгляд справи без участі ОСОБА_2, не перевірив адресу його проживання, оскільки в постанові зазначено, що останній проживає в м. Мукачеві, однак, фактично він проживає в АДРЕСА_2, а про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_2 дізнався лише після звернення до Берегівського районного суду з метою з'ясування відомостей про рух справи. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_1, неявка яких з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2018 апеляційним судом було відкладено розгляд справи за клопотанням представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_1, чим ОСОБА_2 була надана можливість реалізувати своє право на захист; що повідомлення про час та місце розгляду справи - 27.09.2018 16:00, направлене на адресу ОСОБА_2, яка зазначена в апеляційній скарзі та доданій до неї копії довідки Ключарківської сільської ради, а представник ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення йому SMS-повідомлення, про що свідчить довідка про доставку SMS; що даних про поважність причин неявки ОСОБА_2 та його представника в судове засідання, а також заяв про відкладення розгляду справи на інший термін до апеляційного суду не надходило; що, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, і не з'явившись у судове засідання, при цьому, не повідомивши апеляційний суд про причини неявки ОСОБА_2 позбавив себе можливості надати пояснення із приводу обставин події чи докази у підтвердження доводів апеляційної скарги, тобто реалізувати своє право на захист.

З оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки, як убачається з матеріалів справи, повідомлення про розгляд справи надсилались ОСОБА_2 на адресу АДРЕСА_1, і повертались до місцевого суду «через не запит» (а. с. 6-7, 11-12), а з доданої до апеляційної скарги копії довідки виконкому Ключарківської сільської ради вбачається, що адресою проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1, що у свою чергу свідчить про те, що повідомлення про розгляд справи надсилались ОСОБА_2 не за адресою його проживання і, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції.

З матеріалів справи також убачається, що копія оскаржуваної постанови також була надіслана ОСОБА_2 не за місцем його проживання та, відповідно, у матеріалах справи відсутні дані про її отримання ОСОБА_2 у строк, встановлений ст. 294 КУпАП для її оскарження, а як убачається з наявної в матеріалах справи заяви представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_1 (а. с. 15), останній 21.08.2018 звернувся до Берегівського районного суду із вказаною заявою про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови, і цього ж дня отримав копію оскаржуваної постанови, після чого, 31.08.2018 здав до Берегівського районного суду апеляційну скаргу на вказану постанову.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_2 та його представнику своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому, з метою забезпечення права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилається адвокат ОСОБА_1, - визнаються поважними, у зв'язку із чим, клопотання про поновлення строку як обґрунтоване підлягає задоволенню, і строк поновлюється.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 061823, 09 червня 2018 року о 21-ій годині 30 хвилин по вул. Пляжній у с. Дийда Берегівського району, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Audi B 4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_2 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи. Крім того, із протоколу вбачається, що від будь-яких пояснень по суті правопорушення ОСОБА_2 відмовився (а. с. 1).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.06.2018, складеного лікарем Берегівської ЦРЛ ОСОБА_4 вбачається, що направлений інспектором СРПП ОСОБА_5 09.06.2018 о 21 год. 50 хв. на огляд ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння (а. с. 2).

З акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 29 від 09.06.2018 вбачається, що огляд ОСОБА_2 проводився за допомогою технічного приладу «Алконт», і результат такого огляду становить 0,3 % проміле ( а. с. 3).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_2 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Лях В. І. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_2 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в лікаря Берегівської ЦРЛ ОСОБА_4, яка проводила огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння та склала висновок про його перебування у стані алкогольного сп'яніння, були підстави для фальсифікації висновку щодо ОСОБА_2 та обмови останнього в перебуванні в стані алкогольного сп'яніння, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість інспектора ОСОБА_5. та лікаря ОСОБА_4 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_2 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я та підписання ним протоколу, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказані інспектор та лікар при виконанні своїх функціональних обов'язків діяли у межах наданих їм повноважень.

З урахуванням вищенаведених доказів та обставин, доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи суд першої інстанції не з'ясував усіх фактичних обставин, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак, працівниками поліції не було забезпечено присутності двох понятих, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 розділу 1 Інструкції, - апеляційний суд, з урахуванням наведеного вище, відхиляє як такі, що не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та не свідчать про порушення інспектором вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 розділу 1 Інструкції. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що пунктом 6 розділу І Інструкції передбачена можливість проведення огляду на стан сп'яніння як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров'я; що відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів (пояснень ОСОБА_2, тощо) про бажання ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння саме на місці зупинки транспортного засобу та необґрунтовану відмову поліцейського в проведенні огляду, свідчить про те, справи ОСОБА_2 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я; що у разі проходження особою огляду на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я нормативно-правовими актами не передбачено залучення працівником поліції двох свідків та складання ним акту огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що складений щодо ОСОБА_2 протокол не в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 256, 266 КУпАП та п. 7 розділу 1, п. 3 розділу 2 Інструкції, оскільки не містить чіткого викладу суті адміністративного правопорушення та відомостей про: будь-яку вимогу працівника поліції; відмову ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу і від якого саме медичного огляду ОСОБА_2 відмовився; ознаки алкогольного сп'яніння; залучення свідків на місці зупинки, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про невідповідність протоколу вимогам КУпАП. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд, окрім наведеного вище, враховує те, що в складеному щодо ОСОБА_2 протоколі зазначені всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості, у тому числі й суть правопорушення - керування ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння; що інші відомості, на які посилається апелянт (вимога працівника поліції; відмова пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу; ознаки алкогольного сп'яніння; залучення свідків на місці зупинки), у даному випадку не підлягають обов'язковому зазначенню в протоколі відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

З урахуванням наявних у матеріалах справи та вищенаведених доказів, які підтверджують наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як такі, що не спростовують висновку суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9 «а» ПДР та його вину останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, апеляційний суді відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять відеофіксації всіх подій.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять акту огляду на стан сп'яніння, передбаченого п. 10 розділу 2 Інструкції, який складається поліцейським, а також направлення ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, що у свою чергу є порушенням п. п. 8, 12 розділу 2 Інструкції та свідчить про те, що поліцейський не направляв ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, - апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що ОСОБА_2 проходив огляд у закладі охорони здоров'я, у зв'язку із чим, інспектором і не складався будь-який акт, а відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я не свідчить про те, що інспектор не направляв ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я, а також про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки як убачається у висновку лікаря, ОСОБА_2 був направлений на огляд інспектором Ляхом В. І. 09.06.2018 о 21 год. 50 хв. і був оглянутий о 21 год. 55 хв. цього ж дня. Тому, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що вимоги п. п. 8, 12 розділу 2 Інструкції інспектором порушені не були.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду першої інстанції на висновок про наявність у ОСОБА_2 0,3 проміле алкоголю є безпідставним із підстав невідповідності висновку фактичним обставинам, оскільки під час проведення огляду ОСОБА_2 газоаналізатор показав лише 0,2 проміле, і ОСОБА_2 не погоджувався із цим висновком, однак, його твердження були проігноровані, і при цьому, на вимогу ОСОБА_2 не були надані дані про тип/модель газоаналізатора, його сертифікацію та повірку, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи. При цьому, апеляційний суд враховує те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази (пояснення ОСОБА_2, тощо) про те, що результат огляду був саме 0,2 проміле й, що ОСОБА_2 не погоджувався з висновком лікаря про те, що результат становив 0,3 проміле, а також про те, що під час проходження освідчення ОСОБА_2 заявляв вимогу про пред'явлення сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого проходив огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, матеріали справи не містять і відомостей про те, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_6, проходження останнім медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння та складання щодо нього протоколу гр. ОСОБА_3 був свідком, у зв'язку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що вказаний громадянин працівниками поліції не допитувався та не був викликаний і допитаний судом першої інстанції, апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції та спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Із цих підстав, клопотання адвоката ОСОБА_1 про виклик та допит апеляційним судом гр. ОСОБА_3, визнається необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно провів розгляд справи без участі ОСОБА_2, не перевірив адресу його проживання, оскільки в постанові зазначено, що останній проживає в м. Мукачеві, однак, фактично він проживає в АДРЕСА_2, а про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_2 дізнався лише після звернення до Берегівського районного суду з метою з'ясування відомостей про рух справи, - враховані апеляційним судом при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та, з урахуванням вищенаведеного, не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та не являються підставами для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_2. обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв'язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційна скарга - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і, не з'явившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_2 позбавив себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду обґрунтовані клопотання, у тому числі й про виклик свідків, витребування доказів, тощо, а також надати такі докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання захисника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Берегівського районного суду від 01.08.2018.

Апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан