КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, прийнятою з порушення права особи, що притягується до адміністративної відповідальності на захист, неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, без дослідження та надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Вважає, що з урахуванням вимог ст.268 КУпАП та наявності мотивованого клопотання від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції не мав правових підстав для розгляду справи за відсутності особи правопорушника.

Вказує на відсутність у матеріалах справи будь яких доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає необґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні його клопотання про виклик у судове засідання свідків та працівників поліції, які оформлювали протокол про адміністративне правопорушення та рапорт.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установив суд, 16 липня 2018 року приблизно о 01 год. 41 хв.,ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Suzuki» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Ентузіастів в м.Києві в порушення вимог п.24 ПДР України, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою жезла та свистка, не зупинився, та був затриманий шляхом переслідування та блокування на службовому автомобілі «Skoda» д.н.з. 1673 біля буд.№ 23-В по вул.Урлівській в м.Києві. Після зупинення працівники поліції виявили у водія ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, порушивши при цьому п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 2.4. ПДР України регламентовано, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколів про адміністративне правопорушення серії БД № 188121 та серії БД№ 188123 від 16 липня 2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_3та ОСОБА_4, рапортом працівника поліції та відеозаписом з нагрудної камери працівників патрульної поліції. Окрім того, свідок ОСОБА_3 в суді першої інстанції пояснив, що в його присутності працівники поліції висловили ОСОБА_2 вимогу пройти огляд на стан сп'яніння, однак ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ &q? в;Про Національну поліцію&quuo;, наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них&q? ; та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 &quві;Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних&q?де; чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджують обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 188121 та підтверджують факт, відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із порушеннями процесуальних норм, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що суд у повному обсязі їх дослідив.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 є законною, а тому підстав для зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/1117/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Домарєв О.В.