КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю представника Київської митниці ДФС ЗахароваА.О.,

особи, яку притягнуто адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_3, визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень 00 коп.

Вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил № 0733/12500/18, а саме: долари США, згідно курсу НБУ станом на 16 вересня 2018 року за 100 доларів США 2812-6838грн., кількістю 2210, вартістю 62160 грн. 31коп., повернуто ОСОБА_3

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_3 на користь Київської митниці ДФС понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 41 грн. 02 коп. та на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Як установлено судом,16 вересня 2018 о 17 год. 10 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_3, який прилетів літаком авіакомпанії «МАУ» з США, м. Нью Йорк, рейсом № 232, разом зі своєю дружиною громадянкою України ОСОБА_5, своїми діями вони обрали канал, позначений символами - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України, заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянину України ОСОБА_3 та його дружині, було задано запитання щодо наявності у них готівки, на що вони відповіли, що мають на двох близько 20 000 доларів США. Після цього їх запрошено до службового приміщення митниці зали «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним видано готівку в розмірі 25 450 доларів США.

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_3 вся готівка належить йому та його дружині громадянці України ОСОБА_5. Пасажир обрав проходження митного контролю «зелений коридор», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує еквівалент 10000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті) на кожну особу.

З виявленої суми громадянину України ОСОБА_3 та його дружині, пропущено: 23240 доларів США (що становить еквівалент 20 000 євро на дві особи). За протоколом про порушення митних правил тимчасово затримано 2210 доларів США. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажири не надавали, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертались.

Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_3, під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову щодо громадянина України ОСОБА_3, визнати винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 Митного кодексу України, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень та конфіскації затриманої по справі валюти у сумі 2 210 (дві тисячі двісті десять) доларів США.

Вказує на те, що всупереч положенням ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, міжнародних угод, до яких приєдналась Україна, суд однобічно та упереджено підійшов до накладення стягнення у виді штрафу без застосування конфіскації обмежених до переміщення валютних цінностей, а вказані у постанові суду обставини, що стали підставою для повернення вилучених під час складання протоколу про порушення митних правил грошових коштів, є неправомірними. Оскаржувана постанова суду не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства України, тому зазначена постанова підлягає скасуванню.

Вважає, що у справах про адміністративні правопорушення за ст. 471 МК при вирішенні питання про конфіскацію слід надавати перевагу загальному, «знеособленому» висновку ЄСПЛ, наведеному в п. 33 Ісмайлов проти Російської Федерації - С.К.) про те, що декларування запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства. Звертає увагу на те, що санкція ст. 471 МК як у частині основного, так і додаткового стягнення, виконує не лише каральну функцію щодо власне порушника, а і превентивну функцію як до самого правопорушника, так і до невизначеного кола інших осіб.

Зазначає, що звільнення громадянина-порушника від конфіскації безпосередніх предметів правопорушення можливе лише в тому випадку, якщо конфіскація буде для конкретного порушника (або іншої особи - власника грошей) «індивідуальним і надмірним тягарем».

Не погоджується з висновком суду про те, що шкода, яку громадянин України ОСОБА_3 потенційно міг завдати державі була незначною, оскільки обов'язок кожного громадянина дотримуватись вимог національного законодавства України. Шкода від вчиненого ОСОБА_3 порушення полягає саме в неповазі до встановленого українською державою порядку переміщення відповідного товару (валюти) через митний кордон, в нехтуванні та приниженні значення норм національного права в житті українського суспільства та у ігноруванні громадянського обов'язку правосвідомості.

Заслухавши пояснення представника Київської міської митниці ДФС ЗахароваА.О., який підтримав апеляційну скаргу, підтвердив викладені у ній доводи та просив її задовольнити, ОСОБА_3, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову залишити без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.ст. 280, 294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.486 МК України завданням провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Виходячи з вимог ст.489 МК України, якою передбачено обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил, винесення постанови про накладення адміністративного стягнення означає, що вчинення правопорушення митних правил особою, яка притягується до відповідальності, доведено в повному обсязі, підтверджується зібраними у справі доказами, що особа винна у порушенні митних правил і на неї має бути накладено адміністративне стягнення, передбачене санкцією відповідної статті МК України.

Як вбачається з постанови, зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконано в повному обсязі, а висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України відповідає вимогам ст. 245 КУпАП.

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений МК України Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення тощо, і за які МК України передбачена адміністративна відповідальність.

Так, зокрема, винуватість ОСОБА_3 в порушенні митних правил, передбачених ст.471 МК України, підтверджується даними протоколу про порушення митних правил № 0733/12500/18 від 16 вересня 2018 року, відповідно до якого громадянин України ОСОБА_3 обрав зону спрощеного митного оформлення «зелений коридор», а тому відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України; доповідної записки старшого державного інспектора ВМО №2 м/п «Бориспіль - аеропорт ОСОБА_6; акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №364.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління НБУ від 27.05.2008 № 148, фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

Диспозицією ст. 471 МК України встановлено, що правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю «зеленим» коридором, з моменту перетину останнім «білої лінії», що позначає закінчення «зеленого» коридору.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил громадянин України ОСОБА_3 перетнув «білу лінію», що позначає закінчення зони спрощеного митного оформлення «зелений коридор», таким чином перемістив через митний кордон України валюту, яка обмежена законодавством України, а саме в розмірі, що перевищує 10 000 євро.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 зазначив, що не був належним чином обізнаний щодо процедури проходження митного контролю. Вилучені грошові цінності надані його дочкою в якості матеріальної допомоги для проведення лікування його та дружини. Вилучення перевезених коштів поставить його та дружину у важке матеріальне становище та в подальшому може взагалі позбавити їх нормального медичного лікування.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з постанови при накладенні стягнення, суд врахував характер скоєного, особу правопорушника ОСОБА_3 та призначив стягнення (у виді штрафу), яке відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції врахував у повній мірі той факт, що конфіскація вилученої у ОСОБА_3 готівки, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9.06.2005р. у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24.03.2005р. у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15.05.2008р. у справі «Надточій проти України»; від 6.11.2008р. у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Приймаючи до уваги всі обставини даної справи, а також враховуючи дані про особу ОСОБА_3, який є людиною похилого віку (82 роки), пенсіонером, проживає з дружиною ОСОБА_5, яка також є пенсіонеркою, згідно наданих особою довідок подружжя важко хворіє та потребує проведення операцій, апеляційний суд вважає, що конфіскація вилученої у ОСОБА_3 готівки, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку.

Крім того апеляційний суд враховує те, що шкода, яку ОСОБА_3 потенційно міг завдати державі - незначна, оскільки він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби він вивіз гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти були вивезені за межі території держави. Таким чином, метою конфіскації є не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної деклараціі. Крім того, застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга представника Київської міської митниці ДФС задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 527, 529 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника митниці ДФС С.Г.Клімова залишити без задоволення, постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року,якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/1218/18 Категорія: ст.471 МКУ

Головуючий у першій інстанції - Бондаренко І.А.