КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/675/2018 Суддя у першій інстанції: Бобков Н.В.
Категорія: ч. 2 ст. 172-7 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, прокурора Шурашкевича Г.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого начальником Білоцерківської районної лікарні ветеринарної медицини, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн., 40 коп.

Згідно з постановою, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, перебуваючи на посаді начальника Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб&qu'f;єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в приміщенні Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини за адресою: вул. Толстого, 44, м. Біла Церква Київської обл., 22.08.2016 р., реалізуючи свої службові повноваження керівника щодо матеріального заохочення працівників, вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, зокрема, видав наказ від 22.08.2016 р. №90/1 «Про відзначення Дня працівників ветеринарної медицини», згідно з яким преміював свою дружину ОСОБА_3, чим порушив вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року, та закрити відносно ОСОБА_3 провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначає проте не бере до уваги те, що на виконання вимог Закону України &q? б;Про засади запобігання і протидії корупції&quУк;, для недопущення виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів, 11.03.2015 року ОСОБА_3 письмово повідомив свого безпосереднього керівника - начальника управління ветеринарної медицини в Білоцерківському районі ОСОБА_5 про те, що в штаті Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини працює його дружина ОСОБА_6 на посаді лаборанта І категорії Торгівельного майданчика «Масив Київський», що підтверджується відміткою про отримання.

Також апелянт зазначає, що 14.10.2014 року був прийнятий Закон України «Про запобігання корупції», який 26.10.2014 року набрав чинності, а з 26.04.2015 року - повністю введений у дію.

Аналогічна норма щодо повідомлення про конфлікт інтересів передбачена була і у прийнятому Законі України «Про запобігання корупції», зокрема ст.28 передбачає, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Таким чином, на момент призначення на посаду - 06.03.2015 року, був чинний Закону України &qu>ОСОБА_3 і повідомив свого безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Ні Законом України &quty;Про засади запобігання і протидії корупції&quУк;, ні прикінцевими положеннями Закону України «Про запобігання корупції», не передбачено обов'язку повторного повідомлення про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів щоразу при зміні законодавчого акту щодо запобігання корупції, підпорядкування чи безпосереднього керівника.

Також не визначено вказаними законами і вимоги до самого тексу повідомлення про наявність конфлікту інтересів, тому повідомлення здійснюється в довільній формі.

За таких обставин, ОСОБА_3 дотримано вимог Закону України &qu3.;Про засади запобігання і протидії корупції&quУк;, чинного на час призначення на посаду, щодо повідомлення свого безпосереднього керівника про наявність реального конфлікту інтересів.

22.08.2016 року наказом Управління Держпродспоживслужби в Білоцерківському районі №18-к були премійовані працівники Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини до Дня працівників ветеринарної медицини, в т.ч. і лаборант І категорії ОСОБА_6

На виконання зазначеного наказу та керуючись п.5.2 Колективного договору та п.1.3,1.5 Положення про преміювання та інші соціальні виплати працівникам Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 14.02.2013 року, начальником Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_3 був виданий наказ від 22.08.2016 року №90/1 «Про відзначення Дня працівників ветеринарної медицини».

Тобто фактично рішення про преміювання лаборанта І категорії ОСОБА_6 прийняте Управлінням Держпродспоживслужби в Білоцерківському районі, шляхом видання наказу №18-к від 22.08.2016 року, а ОСОБА_3 лише виконував зазначений наказУправління тому видав наказ від 22.08.2016 року №90/1 «Про відзначення Дня працівників ветеринарної медицини» .

Крім того, підписуючи наказ про преміювання ОСОБА_3 був переконаний, що діє в умовах встановленого щодо нього зовнішнього контролю (наказ управління Держпродспоживслужби в Білоцерківському районі №6-к від 13.03.2015 року).

Також підписуючи наказ про преміювання ОСОБА_3 виконував свої прямі функціональні обов'язки, не маючи при цьому корисливого чи іншого особистого інтересу і не надав такого інтересу третім особам та не мав при цьому будь-якого умислу на заподіянняшкоди державі чи Білоцерківській районній державній лікарні ветеринарної медицини. Такі дії не створюють корупційного правопорушення та конфлікту інтересів, оскільки в даному випадку це був прямий службовий обов'язок посадової особи наналежне виконання функціональних обов'язків, що не породжує будь-якого правопорушення.

Таким чином, за час роботи начальника Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_3, заходи заохочення щодо ОСОБА_6 застосовував лише одночасно, в розмірі та на рівні з усіма працівниками лікарні на виконання наказів начальника управління Держпродспоживслужби в Білоцерківському районі ОСОБА_5 №17-к від 22.07.2016 року, №18-к від 22.08.2016 року, вимог Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини на 2013-2017р. та Положення про преміювання та інші соціальні виплати працівникам Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 14.02.2013 року.

За таких обставин, ОСОБА_3 повністю дотримано вимоги Закону України «Про запобігання корупції» щодо повідомлення свого безпосереднього керівника про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів та проведення необхідних заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а тому його дії не містять ознаки адміністративних правопорушень, пов'язаних із корупцією.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити без змін постанову місцевого суду, заслухавши пояснення сторін та відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону, в межах доводів апеляційної скарги, встановлено, що оскаржуване судове рішення їм не відповідає, що підтверджується слідуючим.

Так, порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 172-7 КУпАП.

При цьому відповідно до диспозиції ч.2 ст.172-7 КУпАП відповідальність за нею настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, який утворює склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

З суб'єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП, характеризується прямим умислом.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчинено умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як слідує з досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що відповідно до листа начальник лікарні ОСОБА_3 /а.с. 168/, від 11.03.2015 року № 66/1, повідомив безпосереднього керівника- начальника управління ветеринарної медицини в Білоцерківському районі ОСОБА_5 про те, що в штаті Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини працює його дружина ОСОБА_6 на посаді лаборанта 1 кат. Торгівельного майданчика «Масив Київський» і ним будуть вжиті всі необхідні заходи з метою уникнення всіх інтересів між ними.

Наказом начальника управління Ветеринарної медицини в Білоцерківському районі ОСОБА_5 від 13 березня 2015 року № 6-к, /а.с. 169/, прийнято рішення про застосування зовнішнього контролю за виконанням начальником районної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_3 своїх посадових обов'язків, ОСОБА_5 особисто з 16 березня 2015 року. Повідомлено ОСОБА_3, що у випадку сумнівів у реальній наявності конфлікту інтересів він зобов&q?га;язаний звернутись за роз&q?ня;ясненнями до територіального органу Національного агенства з питань запобігання корупції.

Таким чином, начальником районної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_3 вжито заходів, про повідомлення безпосереднього свого керівника про наявність конфлікту інтересів у зв'язку із спільною працею з ним в одному підрозділі його дружини ОСОБА_6 (лаборанта 1 категорії).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 видав наказ від 22 серпня 2016 року № 90/1, /а.с. 107/, про відзначення дня працівника ветеринарної медицини та преміювання працівників Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини до Дня професійного свята- Дня працівників ветеринарної медицини в межах кошторисних призначень за рахунок економії фонду оплати праці відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області за № 10-04-29-/1510 від 19.08.2016 р., про використання в роботі листа Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12.08.2016 р. № 601-011-5/7843/1 «Про преміювання» та наказу управління Держпродспоживслужби в Білоцерківському районі № 18-к від 22.08.2016 року.

Відповідно до наказу № 18-К від 22.08.2016 року начальника управління ОСОБА_5 /а.с. 106/ про преміювання, виданого відповідно до листа Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12.08.2016 р. № 601-011-5/7843/1 та листа Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області за № 10-04-29-/1510 від 19.08.2016 р., визначено:

Преміювати до дня працівників ветеринарної медицини працівників управління Держпродспоживслужби в Білоцерківському районі в розмірі посадового окладу.

Преміювати начальника БЦРДЛВМ ОСОБА_3 в розмірі посадового окладу.

Начальнику БЦРДЛВМ ОСОБА_3 преміювати працівників всіх структурних підрозділів, а також преміювати лаборанта І категорії ОСОБА_6 в межах фонду заробітної плати.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 видав наказ від 22 серпня 2016 року № 90/1, /а.с. 107/ на підставі листа Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області за № 10-04-29-/1510 від 19.08.2016 р. про використання в роботі листа Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12.08.2016 р. № 601-011-5/7843/1 «Про преміювання» та наказу управління Держпродспоживслужби в Білоцерківському районі № 18-к від 22.08.2016 року.

Дане свідчить про те, що в ОСОБА_3 були наявні підстави про преміювання його дружини - лаборанта І категорії ОСОБА_6, що підтверджує те, що він не сам особисто визначався про призначення останній премії, а діяв на підставі наказу безпосереднього свого керівника. А також те, що в наказі № 18-К від 22.08.2016 року начальника управління ОСОБА_5, лаборанта І категорії ОСОБА_6, було виділено між всіх працівників, давало підстави вважати ОСОБА_3, що за ним здійснюється зовнішній контроль, безпосереднім керівником, що також підтверджується наказом начальника управління ОСОБА_5 від 13 березня 2015 року № 6-к, /а.с. 169/, про застосування зовнішнього контролю за виконанням начальником районної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_3 своїх посадових обов'язків, ОСОБА_5 особисто з 16 березня 2015 року.

Враховуючи викладені обставини, суд виходить з того, що ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення поняттям: «реальний конфлікт інтересів», «потенційний конфлікт інтересів» та «приватний інтерес».

Реальний конфлікт інтересів ? суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Під реальними конфліктом інтересів, у відповідності до ч. 1 Закону України &qu" ;Про запобігання корупції&q?пц; від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року роз'яснив, що при розгляді справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП (вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів) слід враховувати необхідність наявності наступних фактів: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

На переконання апеляційного суду, виходячи із законодавчого визначення реального конфлікту інтересів, в тому числі і підстав, якими він може бути зумовлений, приватного інтересу головного лікаря ОСОБА_3 в відносинах з лаборантом І категорії ОСОБА_6, яка є його дружиною, та з урахуванням обставин даної справи, та події яка відбулася, не вбачається, умислу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В той же час, доводи прокурора про те, що приватний інтерес ОСОБА_3 пов'язаний з можливістю призначення лаборанту І категорії ОСОБА_6, більшої чи меншої премії, то воно не доведено прокурором поза розумним сумнівом, оскільки ОСОБА_6 виконував наказ безпосереднього керівника ОСОБА_5, якому було відомо про можливий конфлікт інтересів між головним лікарем ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_6, яка працює лаборантом І категорії, та вчинено зовнішній контроль за головним лікарем ОСОБА_6

Та обставина, що ОСОБА_3 11.03.2015 повідомив свого безпосереднього керівника начальника управління ветеринарної медицини в Білоцерківському районі ОСОБА_5 про перебування своєї дружини ОСОБА_6 в штаті Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини та ним буде вжито всіх необхідних заходів з метою уникнення будь-якого конфлікту інтересів ним, до набрання Законом України «Про запобігання корупції» чинності 26 квітня 2015 року, а не після його вступу в силу, не може бути безумовною підставою для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, таке повідомлення ОСОБА_3 від 11.03.2015 року було прийнято до виконання вищестоящим керівництвом, на що видано наказ начальником управління ОСОБА_5, від 13 березня 2015 року № 6-к, /а.с. 169/, про застосування зовнішнього контроль за виконанням начальником районної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_3, своїх посадових обов'язків, ОСОБА_5 особисто з 16 березня 2015 року.

Що на думку суду, давало підстави ОСОБА_3 усвідомлювати те, що за ним встановлено зовнішній контроль, щодо запобігання конфлікту інтересів та вжито заходів для уникнення конфлікту інтересів.

Суд вважає, що з метою превенції можливого конфлікту інтересів, ОСОБА_3 вжито всіх необхідних заходів для його запобігання.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод .(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов'язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, під час апеляційного розгляду за доказами, що містяться в матеріалах справи не встановлено, що в діях ОСОБА_3 вбачається умисел, на вчинення дій передбачених ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки він вживав заходів щодо повідомлення свого безпосереднього керівника про можливий конфлікт інтересів, тобто вимоги Закону України «Про запобігання корупції» останнім було дотримано.

Зважаючи, що викладене залишилось поза увагою суду першої інстанції, в той час як доведеність вини особи повинна відповідати критерію поза розумним сумнівом, на чому неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (рішення «Авшар проти Туреччини», «Кобець проти України» та ін.), оскаржувана постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року не може вважатись законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Разом з тим, апеляційні вимоги ОСОБА_3 щодо закриття провадження по справі за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за відсутністю події правопорушення, задоволенню не підлягають, виходячи з вищенаведених мотивувань суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3,- задовольнити частково.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, - скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_3, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В.Фрич