ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/306/18 Справа № 205/6582/18 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К.О. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 28 серпня 2018 року о 04:25 год. у м. Дніпро на вул. В. Діївська в районі будинку №203, керував транспортним засобом «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме, зіниці очей не реагують на світло, та на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_1.в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалами та обставинами справи. Зазначив, що ОСОБА_2 не відмовлявся пройти медичний огляд.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Невизнання вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Відповідно до п. 3,4 р. І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованого Міністерством юстиції України 11.11.2015 року № 1413/27858, ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 р. ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованого Міністерством юстиції України 11.11.2015 року № 1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КупАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судом першої інстанції було досліджено носій відеоінформації, на якому було зафіксовано, як працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров'я, від проходження якого ОСОБА_2 відмовився. Відмову від проходження медичного огляду не заперечував ОСОБА_2 і в суді апеляційної інстанції.

Отже, вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції на думку апеляційного суду обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_2 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду А.П. Іванова