Головуючий у І інстанції: Курова О.І.
Провадження №33/796/2410/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року суддя Апеляційного суду м. Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати як незаконну.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що він дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, проте діяв у стані крайньої необхідності. Дана обставина була викликана тим, що незнайомі йому люди напали на також незнайомого чоловіка, який на той час перебував біля його автомобіля. Для того, щоб врятувати потерпілого від неправомірних дій інших осіб, посадив його до свого автомобіля та відвіз за будинок, де його зупинили працівники поліції.

За таких обставин вважає, що в даній ситуації він діяв з метою порятунку свого автомобіля та життя і здоров'я іншої людини, а тому його дії не можуть вважатися адміністративним правопорушенням.

За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 14.04.2018 року о 22 год. в місті Києві по вул. Каблукова, 15,керував автомобілем «OpelAstra», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а ПДР України суддя обґрунтував: даними протоколу про адміністративне правопорушення; даними акта огляду на стан сп'яніння, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, результатами тесту на стан алкогольного сп'яніння, показаннями свідків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком судді, оскільки наявні в матеріалах справи докази повністю доводять винуватість ОСОБА_1 у порушення п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Факт керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння не заперечується і самим апелянтом.

Разом із цим, суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що він діяв у стані крайньої необхідності, що виключає його адміністративну відповідальність, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що був вимушений сісти за кермо, рятуючи перехожого він нападу невідомих людей. Разом із цим, допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали показання про те, що вони, у складі екіпажу патрульної поліції, перебували неподалік місця події та бачили у дворі людей, які розпивали алкогольні напої. Через деякий час від того місця від'їхало авто, та поліцейські вирішили перевірити водія на стан сп'яніння. За кермом авто був ОСОБА_1, а на пасажирському сидінні інший чоловік, обоє перебували у стані алкогольного сп'яніння. Незважаючи на те, що чоловіки повідомляли про напад на них, поліцейські не бачили у дворі бійки, а на чоловіках ознак побиття. У зв'язку з тим, що водій перебував у стані алкогольного сп'яніння, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, діяв для усунення небезпеки, яка загрожувала правам і свободам громадян, правам власності, і ця небезпека не могла бути усунута іншими засобами, тобто в стані крайньої необхідності, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

У зв'язку з тим, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України, щодо нього правомірно, у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз