Справа № 474/940/18
Провадження № 3/474/279/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.12.18року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Фасій В.В.

за участю: секретаря судового засідання Багрін Н.А.

прокурора Кучеренка М.О.

особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, працює головним спеціалістом Врадіївського відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, місце реєстрації та проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

встановив:

01.10.2018р. оперуповноваженим Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у звязку з невиконанням вимог, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме, в тому що вона 31.03.2016 року наказом № 4-О.С. ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області призначена на посаду головного спеціаліста Врадіївського відділу обслуговування громадян та будучи державним службовцем, відноситься до категорії «В» посад державної служби, має присвоєний 13 ранг, тобто, відповідно до підп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» - субєктом, на якого поширюється дія цього Закону. Будучи повідомленою про строки подання електронної декларації, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 12.04.2018р., подала щорічну декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за що встановлена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор зазначив про відповідність протоколу вимогам Закону та про наявність передбачених законом підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та як вказана особа, відповідно до підп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на яку поширюється дія цього Закону, та вчасно не подала е-декларацію, без поважних причин.

ОСОБА_1, якій судом роз'яснено положення ст. 268 КУпАП, послалася, що дійсно затримала подання декларації на 12 днів. Умислу на несвоєчасне подання е-декларації не мала, подала її з порушенням строків через обєктивні поважні причини зі зміною електронної адреси та на період подачі е-декларації січень-квітень 2018р. знаходилася у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто була непрацездатною.

Також ОСОБА_1 зазначила, що права передбачені ст. 268 КУпАП їй зрозумілі, проводити технічну фіксацію судового засідання, ознайомлюватися з матеріалами справи, залучати до участі у справі захисника, допитувати посадову особу, яка склала протокол та свідків вона не бажає, про що надала письмову заяву за вх. № 5024 від 24.10.2018р.

Крім того, від неї тієї ж дати, після відкладення судового розгляду,надійшла заява за вх. № 5025 про закінчення розгляду справи в її відсутність, в якій вона просила звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, з посиланням на поважні причини несвоєчасного подання декларації зазначені вище, - на період подачі е-декларації січень-квітень 2018р. знаходилася у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто була непрацездатною.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, висновок прокурора та дослідивши докази, встановлено наступне.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 206 від 01.10.2018р., яким встановлено факт порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», та який остання підписала без будь-яких зауважень щодо його змісту.

Як встановлено під час судового розгляду, 31.03.2016 року наказом № 4-О.С. ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста Врадіївського відділу обслуговування громадян та будучи державним службовцем, відноситься до категорії «В» посад державної служби, має присвоєний 13 ранг державного службовця, а відтак остання є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення (витяг з наказу № 4-О.С. від 31.03.2016р., присяга державного службовця від 21.07.2011р., попередження про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції» щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби, посадова інструкція головного спеціаліста Врадіївського відділу обслуговування громадян).

Також, з наказу № 1-В від 08.08.2016р. слідує, що ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12.08.2016р. по 09.07.2019р. включно (свідоцтво про народження серії І-ФП № 251852, видане 12.07.2016 року).

У поясненні головного спеціаліста ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області ОСОБА_4 від 19.09.2018р., зазначено, що згідно з наказом № 4-О.С. ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області ОСОБА_1 призначена з 01.04.2016р. на посаду головного спеціаліста Врадіївського відділу обслуговування громадян. Відповідно до наказу № 1-В останній з 12.08.2016р. по 09.07.2019р. включно, надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім цього зазначила, що на постійній основі проводяться навчання із вивчення вимог ЗУ «Про запобігання корупції», зокрема щодо строків та порядку подання щорічних електронних декларацій. Зокрема за вих. № 4997/08 від 12.12.2017р. ОСОБА_1 було направлено лист нагадування щодо подання е-декларації за 2017 рік до 01.04.2018р., а також зазначена відповідальність за не виконання вимог ЗУ «Про запобігання корупції». ОСОБА_1 достовірно знала про обовязок подання електронної декларації до 01.04.2018р., так як вже здійснювала її подачу за 2016 рік.

Водночас, з нагадування за вих. № 4997/08 від 12.12.2017р. слідує, що ОСОБА_1 направлявся лист-нагадування щодо подання е-декларації за 2017 рік до 01.04.2018р., в якому також зазначена відповідальність за не виконання вимог ЗУ «Про запобігання корупції».

З скріншот сторінки веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що головним спеціалістом Врадіївського відділу обслуговування громадян ОСОБА_1 опублікована щорічна декларація 12.04.2018р. о 11:01 год., що підтверджує несвоєчасне подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік.

Згідно витягу посиленого сертифікату відкритого ключа від 24.09.2018р., ОСОБА_1 отримала електронний цифровий підпис 02.04.2018р. через Акредитований центр сертифікації ключів ПАТ КБ «ПриватБанк».

Головним спеціалістом по роботі з персоналом ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області ОСОБА_4 направлялося повідомлення № 1170/08 до Національного агентства з питань запобігання корупції про факт несвоєчасного подання декларації головним спеціалістом Врадіївського відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області ОСОБА_1 (витяг з Єдиного державного реєстру декларацій щодо послідовності дій користувача, які вчинила ОСОБА_1

З повідомлення № 960 від 19.09.2018р. Врадіївської ЦРЛ Миколаївської області встановлено, що при перевірці журналу «Обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації» (Форма первинної облікової документації № 001/о, затверджена наказом МОЗ України від 14.02.2012р. № 110) Врадіївської ЦРЛ, ОСОБА_1, яка проживає та зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, та її малолітня донька ОСОБА_5 в період з 26.03.2018р. по 12.04.2018р. на стаціонарному лікуванні не перебували.

Відповідно до інформації за вих. № 07-530 від 27.04.2018р. Державного підприємства «Українські спеціальні системи» про дати та години тимчасового обмеження в доступі до ресурсів порталу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 02.01.2018р., близько 09:00 год., виявлено помилки при спробі авторизації у Реєстрі. Належне безперебійне функціонування Реєстру забезпечено з 09:50 год. 02.01.2018р. Близько 12:00 год. 15.03.2018р. Реєстру не функціонував (фіксувалась помилка доступу до сайту, помилка шлюзу 502). О 12:40 год. 15.03.2018р. роботу Реєстру поновлено. Починаючи із зазначеного часу до тепер портал Реєстру функціонує в штатному режимі.

Згідно відповіді Національного агентства з питань запобігання корупції за вих. № 95-17/173/5/17 від 30.05.2017р., уповноважені на те органи Національної поліції (абз.14 ч. І ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції») мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 КУпАП, та збирати необхідні докази, що підтверджують факти їх вчинення.

При прийнятті рішення, суд керується:

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП полягає в порушенні вимог фінансового контролю, яке полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Закон України Про запобігання корупції, визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Статтею 1 Закону України Про запобігання корупції визначено, що правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції особи, зазначені в підп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону, державні службовці зобовязанні щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи приписи норм вищенаведених законодавчих актів, суд вважає доцільним зазначити, що наведені ОСОБА_1 обставини не можуть свідчити про неможливість вчасного подання декларації, оскільки неналежне функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого функціонування, не було безперервним.

Поважних причин, які об'єктивно унеможливлювали би подання ним щорічної декларації за 2017 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у вказаний строк судом під час розгляду справи не встановлено.

ЇЇ ж доводи про відсутність суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме умислу на порушення встановлених вимог закону щодо строку подання декларації - суд вважає такими, що не узгоджуються з вимогами Закону, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. При цьому, суб'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі як прямого, так і непрямого умислу.

Не заслуговують на увагу і її доводи щодо неналежного функціонування електронного цифрового підпису (ключа) та зі зміною електронної адреси, на період подачі е-декларації січень-квітень 2018р. знаходилася у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто була непрацездатною, оскільки обов'язок подання декларації покладається на суб'єктів декларування визначених Законом України «Про запобігання корупції».

Однак, виходячи з принципів обєктивності, всебічності та повноти судового розгляду, суд вважає доцільним зазначити, що:

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 11 зазначеного Закону до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

На підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 року № 1 «Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції» розпочало свою діяльність Національне агентство, до повноважень якого згідно з п. 8 ч.1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішенням НАЗК «Про затвердження Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» № 56 від 10.02.2017р. визначається механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Контроль щодо декларацій НАЗК здійснює відповідно до п. 5 розд. 1 зазначеного Рішення через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4 (Розділ ІІ) зазначеного Рішення у випадку встановлення факту неподання декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону «Про запобігання корупції», Національне агентство письмово повідомляє про це суб'єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об'єднання, іншого непідприємницького товариства, в якому працює (здійснює діяльність) суб'єкт декларування, та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей, Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, та спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції.

Крім того, згідно з п. 12, 12-1, ч.1 ст. 12 Закону «Про запобігання корупції» Національне агентство наділено правом ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких порушень, а також складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

З огляду на наведене, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності й повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Зазначена позиція відображена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа № 814/886/18).

Вищезазначене рішення НАЗК № 56 визначає певні дії, які вчиняє НАЗК, у разі неподання (несвоєчасного подання) декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Законом України «Про запобігання корупції» передбачено зобов'язання суб'єкта декларування подавати декларації (ст. 45 Закону) та повідомлення про суттєву зміну у майновому стані (ч. 2 ст. 52 Закону).

З аналізу вищенаведених нормативних актів вбачається, що Національне агентство з питань запобігання корупції є також єдиним суб'єктом, що наділений правом перевірки подання суб'єктами декларування і повідомлень щодо змін у майновому стані.

Відповідно до Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України № 81 від 07.11.2015р. (Розділ IV), Департамент захисту економіки Національної поліції України уповноважений складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Однак, зазначеним Положенням та іншими нормативними актами України Департамент захисту економіки Національної поліції України не наділений повноваженнями щодо проведення перевірок направлених на виявлення фактів порушення антикорупційного законодавства.

Отже, Департамент захисту економіки Національної поліції України до суб'єктів, які наділені правом перевірки, як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування не відноситься.

Проте, матеріали даної адміністративної справи не містять даних щодо повідомлення Національного агентства щодо виявлення фактів, які мають ознаки правопорушення, пов'язаного з корупцією відносно ОСОБА_1

За вказаних обставин Управлінням захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України не дотримано встановленого Законом № 1700-VII порядку виявлення, та проведення відповідної перевірки, фіксування факту правопорушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією відносно ОСОБА_1

З огляду на наведене, матеріали на підставі яких був складений протокол про адміністративне правопорушення, а також і сам протокол є недопустимим доказом у справі.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Положеннями ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1 листопада 1950 року, ратифікованою Україною, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведене зворотнє.

КУпАП не регламентований порядок визнання доказів недопустимими у справах про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України, який за своєю правовою природою є найбільш наближеним до провадження у справі про адміністративні правопорушення, чітко визначено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

З огляду на наведене, на підставі зазначених доказів та протоколу про адміністративне правопорушення, який складений не уповноваженою особою, суд не може перевірити факт наявності чи відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Фасій