Справа № 156/216/18 Провадження №33/773/364/18 Суддя в 1 інстанції: Нєвєров І. М.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Гапончук В.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 23 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25 лютого 2018 року об 19 год. 30 хв. на території магазину «Діана», який розташований по вул. Львівській в смт. Іваничі Іваничівського району Волинської області керував автомобілем марки «Ssang Yong Rexton», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та неповним з'ясуванням обставин справи, просить скасувати. Вказує, що суд розглянувши справу у його відсутність порушив його право на захист та доведення невинуватості у вчиненні правопорушення. Також зазначає, що автомобілем в стані алкогольного сп'яніння не керував.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження цього судового рішення посилаючись на те, що він не був присутній при її розгляді та проголошенні постанови, оскільки в період з 23 по 29 травня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. Копію постанови судді отримав лише 29 травня 2018 року в канцелярії суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 в судовому засіданні при розгляді справи 23.05.2018 року присутній не був, оскільки, як вбачається з виписки Іваничівської ЦРЛ «Історії хвороби», він в період з 23-29.05.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, копію оскаржуваної постанови судді від 23.05.2018 року отримав лише 29 травня 2018 року, то апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження цієї постанови, передбачений ч.2 ст.294 КпАП України, ним був пропущений з поважних причин, у зв'язку з чим підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає оскаржувану постанову незаконною у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права, оскільки суд розглянув справу у його відсутність.

Такі його доводи заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 про дату розгляду справи, а це 23.05.2018 року, повідомлений був належним чином, що об'єктивно підтверджується його розпискою, яка міститься в справі (а.с.11).

Проте, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_2 25.04.2018 року подавав письмове клопотання про відкладення розгляду справи 23 травня 2018 року. Крім того 23.05.2018 року перед судовим засіданням в телефонному режимі повідомляв суд про неможливість прибуття до суду у зв'язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні.

Факт лікування ОСОБА_2 в медичному закладі об'єктивно підтверджується дослідженою судом випискою з Іваничівської ЦРЛ «Історія хвороби», з якої вбачається, що він в період з 23 по 29 травня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.23).

Дану обставину місцевий суд до уваги не взяв та вважав за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів.

З такою позицією місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки відповідно до ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 з поважних причин не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка розглядалась відносно нього в суді першої інстанції, то апеляційний суд вважає, що він був позбавлений передбаченого законодавством права на захист.

Оскільки суддя першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.268 КпАП України, тобто допустив порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КпАП України.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №345985 від 25.02.2018 року ОСОБА_2 ставиться у провину порушення п.2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2, окрім іншого полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_2 заперечуючи вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення вказує про те, що транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння за обставин викладених у протоколі не керував.

Проте, таке його твердження на увагу суду не заслуговує з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Вчинення ОСОБА_2 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами. Так, його вина у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №345985 від 25.02.2018 року (а.с.1), який складений за участі двох свідків та без жодних заперечень підписаний ОСОБА_2 Крім того, в протоколі в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив, що автомобілем керував саме він.

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.02.2018 року (а.с.3) відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Висновок також без жодних зауважень підписаний обстежуваною особою - ОСОБА_2

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4.5), з яких вбачається, що ОСОБА_2 у вказаний в протоколі час і дату керував автомобілем, і при цьому за зовнішніми ознаками перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, тобто - у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, доводи апелянта про не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки повністю спростовуються вищевказаними доказами.

Відповідно до п.7 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.2 ст.38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №345985 від 25.02.2018 року вбачається, що адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вчинено було 25 лютого 2018 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КпАП України, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи апеляційним судом Волинської області - 25.06.2018 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КпАП України, то провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Іваничівського районного суду Волинської області від 23 травня 2018 року в даній справі.

Постанову судді Іваничівського районного суду від 23 травня 2018 року в даній справі скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Провадження в даній справі закрити на підставі п.7 ст.247 КпАП України, - у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.В. Гапончук

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 25.06.2018р.

Суддя В.В. Гапончук

помічник судді О.В. Курбай