Справа № 466/378/18 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 33/811/46/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 05 березня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та оштрафовано його на 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10200 (десять тисячі двісті) гривень в дохід держави з позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 (сорок) коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 13 січня 2018 року о 10 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «Опель», д.н.з.НОМЕР_1, в м. Львові на пр. Чорновола, 9, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги 2.9а ПДР.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 05 березня 2018 року скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що суддя першої інстанції при розгляді справи відносно нього належним чином не дослідив докази, у тому числі не викликав свідків для допиту.

На переконання ОСОБА_2, співробітник поліції проводив огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу всупереч положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а саме не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Як зазначає особа, яка подала апеляційну скаргу, саме тому він вважав доцільним пройти огляд у медичному закладі, однак всупереч цьому співробітник поліції не супроводив його до медичного закладу, натомість склав протокол про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 покликається на те, що повний текст постанови він отримав лише 27 квітня 2018 року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 вчетверте у судове засідання не з'явився. Апеляційним судом вживалися усі можливі заходи для повідомлення останнього про час та місце розгляду апеляційної скарги, зокрема шляхом надсилання повідомлення та телефонограмами.

Так, на телефон, вказаний ОСОБА_2 у його письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи, «НОМЕР_2» помічником судді неодноразово здійснювалися дзвінки з метою повідомлення про розгляд справи, однак на такі останній не відповідав.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу й на те, що за весь час перебування справи у провадженні апеляційного суду ОСОБА_2 не цікавився про стан розгляду поданої ним апеляційної скарги.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

З огляду на наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та забезпечення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема охорони встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством, апеляційний суд вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що ОСОБА_2 отримав копію постанови 27 квітня 2018 року, розгляд справи у суді відбувся у його відсутності, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про належне повідомлення останнього про дату, час й місце розгляду складеного відносно нього протоколу, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.7 Розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 13 січня 2018 року серії БД№129666 (а.с.2), ОСОБА_2, 13 січня 2018 року о 10 год. 40 хв. в м. Львові на пр. Чорновола, 9, керував автомобілем марки «Оpel Kadett», д.н.з.НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому порядку в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за допомогою приладу Drager Alcotest №6820, тест №475, 0,21 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з даними акта огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3) та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3, огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за допомогою приладу Drager Alcotest №6820, тест №475, який показав позитивний результат - 0,21 ‰.

Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом «Опель», д.н.з.НОМЕР_1,13 січня 2018 року о 10 год. 40 хв. та перевірки особи-водія працівниками поліції не заперечується останнім та підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13 січня 2018 року серії АР№705839 (а.с.6), згідно з якою 13 січня 2018 року о 10 год. 40 хв. у м.Львові на пр.Чорновола, 9, водій ОСОБА_2 не виконав вимогу державного знаку 4.1 (рух прямо), а саме поїхав ліворуч, чим порушив Р.33 ПДР.

Таким чином, наведеними вище доказами у справі, яким суддя першої інстанції дав належну оцінку, підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про наявність допустимої похибки у результатах приладу Drager Alcotest №6820, суд апеляційної інстанції не вважає такі підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до п.7 Розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.5), такий зазначив, що алкоголь не вживав, зранку пив кефір, однак в медичний заклад відмовився їхати, оскільки спішив на роботу.

Таким чином, з письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд у медичному закладі задля уникнення сумнівів щодо результатів огляду, проведеного за допомогою приладу Drager Alcotest №6820 на місці зупинки транспортного засобу, чим спростовуються твердження апеляційної скарги про те, що працівниками поліції його не було направлено до медичного закладу.

Оскільки прилад Drager Alcotest №6820, тест №475, показав позитивний результат - 0,21 ‰, проходити огляд в медичному закладі ОСОБА_2 відмовився, відтак апеляційний суд не вбачає підстав ставити під сумнів результати проведеного на місці зупинки автомобіля огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Твердженння ОСОБА_2 про те, що він не був проінформований про порядок застосування спеціального технічного засобу, йому не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку приладу Drager Alcotest №6820 не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, під час проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 жодних зауважень з приводу приладу, яким проводився огляд, не висловлював, а лише був не згідний з отриманим результатом в 0,21 ‰.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, під час апеляційного розгляду підтвердження не знайшли.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена в повному обсязі, відтак апеляційна скарга останнього є необґрунтованою.

Обираючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 05 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М.Урдюк