Номер провадження: 33/785/825/18
Номер справи місцевого суду: 515/436/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Татарбунарського районного суду м. Одеси від 21.05.2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою суду,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, маючого неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10.03.2018 року о 17 годині на автодорозі курорт Катранка с. Приморське Татарбунарського р-ну Одеської області керував автомобілем марки ВАЗ-21053, н.з. 246-33ТВ, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з рота, червоні очі; від проходження медичного обстеження на предмет спяніння відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки:

- під час зупинки транспортного засобу та складання протоколу свідки не були присутні, однак в протоколі вони зазначені;

- свідки, зазначені в протоколі, та працівник поліції в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені належним чином;

- працівник поліції не запропонував йому пройти огляд на стан спяніння та в матеріалах справи відсутній висновок про стан спяніння;

- працівник поліції не відсторонив його від керування транспортним засобом.

На підставі цього, апелянт просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про місце та дату судового розгляду, жодних клопотань та заяв суду не надавав, у звязку із чим, на підставі положень ч. 2 ст. 268 та ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта - ОСОБА_2

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення,завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доводи ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №397918 (а.с. 2), ОСОБА_2 вказаний протокол підписав, та в поясненнях своїх (а.с. 2 та 4) вказав, що не заперечує факт перебування у стані алкогольного спяніння, оскільки перед тим як сісти за кермо випив «100 грамів коньяку», та зазначив, що немає потреби проводити огляд на стан спяніння на місці або в медичному закладі, оскільки провину свою визнає.

З цих самих підстав апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апелянта про те, що під час зупинки транспортного засобу та складання протоколу свідки не були присутні, однак в протоколі вони зазначені, оскільки, як вбачається з вищезазначеного протоколу (а.с. 2), ОСОБА_2 власноручно поставив свій особистий підпис у ньому, що свідчить про його згоду з присутністю під час складання протоколу свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в своїх поясненнях вказали, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та від проходження огляду на стан спяніння відмовився, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_2

Вказаними вище матеріалами також спростовуються посилання ОСОБА_2 на те, що працівник поліції не запропонував йому пройти огляд на стан спяніння та в матеріалах справи відсутній висновок про стан спяніння, оскільки, в поясненнях до протоколу ОСОБА_2 особисто зазначив, що відмовляється від проходження огляду на стан спяніння саме з підстави визнання своєї провини та не заперечення факту перебування у стані алкогольного спяніння.

Посилання апелянта на те, що працівник поліції не відсторонив його від керування транспортним засобом є голослівними, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, самим протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 2), відповідно до якого керування транспортним засобом ВАЗ-21053, н.з. 246-33ТВ, було передано ОСОБА_5, посвідчення водія серії ВАЕ №204606.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, не заперечував проти перебування у стані алкогольного спяніння та відмовився від проходження огляду на місці або в умовах медичного закладу, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 21.05.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6