АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/3278/18 Головуючий суддя І інстанції Божко В. В.
Провадження № 33/790/638/18 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року м. Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В. вирішуючи питання щодо можливості призначення до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 3 травня 2018 року,-

в с т а н о в и в :

Згідно цієї постанови

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець смт. Солоніцевка Дергачівського району Харківської області, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

На вказану судову постанову 12.06.2018 року ОСОБА_1 вдруге подана апеляційна скарга датована 12.06.2018 року, в якій він просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю складу правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження цієї постанови, посилаючись, на те, що в судовому засіданні він участі не приймав, а про зміст судової постанови йому стало відомо 18 травня 2018 року з інтернет сайту «Судовий реєстр», у звязку з чим, на його думку, з вказаної дати повинен починатися перебіг строку на апеляційне оскарження..

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження судової постанови не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, закон повязує строк подачі апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення з датою ухвалення судового рішення.

Судова постанова винесена 3 травня 2018 року, тобто строк апеляційного оскарження спливає 14 травня 2018 року.

18 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою та просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження судової постанови, посилаючись на те, що при винесенні оскаржуваної постанови він присутній не був, копію постанови не отримував, а зі змістом постанови ознайомився 18.05.2018 року на сайті «Судовий реєстр».

Постановою апеляційного суду Харківської області від 5 червня 2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 3 травня 2018 року відмовлено.

Звернувшись повторно з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 просить поновити йому пропущений строк оскарження судової постанови, проте не зазначає жодної нової обєктивної причини пропуску цього строк.

Крім того, як вірно зазначено в постанові Апеляційного суду Харківської області від 5 червня 2018 року ОСОБА_3 було достовірно відомо про те, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього розглядається в Київському районному суді м. Харкова.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) в графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» міститься власноручний підпис ОСОБА_1

Крім того, матеріали справи містять декілька клопотань ОСОБА_1 за його підписом, які адресовані саме судді Київського районного суду м. Харкова, у провадженні якої перебувала справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

Між тим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Більш того, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про дане провадження апелянт без сумніву знала, а тому вказані причини пропуску строку не можна однозначно вважати як поважні.

Хоча в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 3 травня 2018 року і не приймав участі, однак він достовірно знав, що справа буде розглядатись Київським районним судом м. Харкова, але не цікавився цим розглядом.

Таким чином, постановою Апеляційного суду Харківської області від 5 травня 2018 року, яка вступила в законну силу, вирішено питання щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження судової постанови, а інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження,ніж були вказані у попередній заяві, апелянт не навів.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішень ЄСПЛ "Делькур проти Бельгії" від 17.01.70р., "Гофман проти Німеччини" від 11.10.2001р. заслуговує на увагу, однак апеляційний суд вважає, що раніше прийняте Апеляційнийм судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Крім того, ОСОБА_1 в своєму клопотанні посилається на норми ЦПК України, ГПК України, КАС України та вказує на можливість застосування аналогії закону та права.

Апеляційний суд розяснює, що справи про адміністративне правопорушення розглядаються відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким, до речі, не передбачено застосування аналогії закону чи права.

Також, в клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що за змістом п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Отже, законом встановлений термін оскарження судової постанови, який ОСОБА_1 порушений, а наведені причини пропуску цього строку не є поважними.

Таким чином нехтування ОСОБА_1 протягом встановленого законом обмеження у часі на подання апеляційної скарги обєктивними причинами не обумовлено, і в клопотанні дані про наявність таких причин відсутні.

За вищенаведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після спливу встановленого строку, повертається судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновлені процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 3 травня 2018 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи повернути до Київського районного суду м. Харкова, при цьому апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 через суд першої інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_4