Провадження №3/201/4918/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 рокум. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Мельниченко С.П., при секретарі Верменич В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту ПП УПП в Дніпропетровській області відділу адміністративної практики відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, притягнутого за ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 08.10.2018 року о 02-30 годин, АДРЕСА_2, гр. ОСОБА_1 на неодноразові вимоги залишити місце події не реагував та хапав співробітників поліції за одяг, неодноразово намагався сісти за кермо службового транспортного засобу «Toyota Prius», на всі законні вимоги не реагував.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що проти ночі з 07 на 08 жовтня 2018 року повертався додому на автомобілі «Шкода» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, з яким напередодні уклав договір про надання правової допомоги адвоката. На шляху слідування в м. Дніпрі неподалік будинку на вулиці АДРЕСА_3, транспортний засіб був зупинений працівниками патрульної поліції, які, без будь-яких попереджень та пояснень підстав застосування поліцейських заходів примусу, почали силоміць витягати водія автомобіля з-за керма на зовні, що ОСОБА_1 спонукало почати відеозйомку подальших подій за допомогою належного йому смартфону. В продовж п'яти хвилин його підзахисний ОСОБА_2 та він вимушені були декілька раз запитувати у поліцейських причину застосування ними фізичної сили до водія, звертали увагу на те, що водій не виявляв наміру втечі від поліції. Попри це, лише через деякий час поліцейські повідомили, що водій начебто наїхав автомобілем на ногу якійсь людині, хоч на місці події, ОСОБА_1 з клієнтом і самих патрульних поліцейських, нікого не було, та в жодному зі складених протоколів потерпілі не зазначені. Водія посадили до салону патрульного автомобіля, на що ОСОБА_1 почав вимагати контакту зі своїм клієнтом, який має право на допомогу адвоката, однак поліцейські відповіли відмовою та мовчки чинили перешкоди в доступі до клієнта, порушуючи професійні права адвоката захищати інтереси затриманого водія і гарантії невтручання у приватне спілкування адвоката зі своїм клієнтом. Далі поліцейський, який не представився і залишався зовні автомобіля, неодноразово відмовляв у повідомлені причин затримання ОСОБА_2 На прохання ОСОБА_1 відрекомендуватися, поліцейський назвався іменем ОСОБА_3, замовчуючи своє прізвище, посаду, спеціальне звання, які зобов'язаний був назвати. ОСОБА_3 на чергове питання, чому ОСОБА_1, як адвоката, не допускають до свого клієнта, який силою змушений залишатися в салоні патрульного автомобіля поряд з іншим поліцейським з обмеженням рухомості кайданками, заявив про обмеження доступу до патрульного автомобіля. На місці події поліцейськими не складено жодного процесуального документу, незважаючи на те що ні збереження слідів правопорушення, ні їх фіксація очевидно не потребували обмеження доступу адвоката до салону патрульного автомобіля, в якому перебував його затриманий клієнт, так само як в обстановці затримання на безлюдній вулиці у темну пору доби не потребували таких заходів ані охорона життя і здоров'я людей, ані забезпечення публічної безпеки і порядку, тобто, вимоги залишити місце події, які переслідували б легітимну мету втручання у професійні права адвоката та його громадянські свободи, до нього поліцейські не пред'являли.

Переймаючись станом свого підзахисного через характерні для побиття звуки з салону патрульного автомобіля, ОСОБА_1 намагався відкрити двері транспортного засобу, щоб хоча б у такий спосіб забезпечити свою присутність, як адвоката, при здійсненні процесуальних дій, гарантуючи тим самим дотримання прав водія, у відповідь на що у безпосередній близькості від очей цілеспрямовано без жодних попереджень поліцейський розпилив сльозогінну речовину дратівної дії, що мало своїм наслідком короткочасний розлад здоров'я ОСОБА_1 з проходженням до 18 жовтня 2018 року стаціонарного лікування ерозії роговиці лівого ока. Після використання спеціального засобу, поліцейський ОСОБА_3 мовчав, не даючи будь-якої відповіді на неоднократне запитання про причини і мету застосування речовин сльозогінної та дратівної дії. Після скарг ОСОБА_1 на свій стан здоров'я внаслідок застосування до нього спеціального засобу, і прохання надати невідкладну медичну допомогу, як постраждалому від таких засобів, поліцейські такої допомоги не надали, обмежившись загальними рекомендаціями, як не погіршити їх наслідки. На прохання викликати екстрену медичну допомогу поліцейський здійснив такі дії, однак приховав від диспетчера істинну природу скарг на біль в очах та його етіологію, внаслідок чого карета швидкої медичної допомоги на місце не виїздила, і невідкладний огляд його медичним працівником поліцейські не забезпечили. Сльозогінна речовина вочевидь була застосована лише з метою «вгамувати» адвоката, пригнічуючи у такий насильницькій спосіб його волю до належного виконання професійних обов'язків у своїй адвокатській діяльності. Далі ОСОБА_2 з місця події в супроводі поліцейських було доставлено в поліцію, а ОСОБА_1 з власної ініціативи добровільно попрямував до підрозділу поліції, в приміщенні якого йому довели до відома, що не допустять його до підзахисного, бо, як виявилося, саме в цей момент вирішено затримати також і ОСОБА_1 до трьох годин за, начебто, злісну непокору вимогам поліції. При цьому, що саме поставлене ОСОБА_1 в провину і в чому полягала непокора поліції, та яким її законним вимогам, йому не роз'яснювали, доки інспектор другої роти другого взводу першого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, лейтенант поліції ОСОБА_4, під кінець строку адміністративного затримання склав протокол серії АА № 303613 про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. Водночас на місці зупинення автомобіля, неподалік будинку на вулиці АДРЕСА_3, про неможливість складення такого протоколу або встановити його особу чи його статус адвоката поліцейські не повідомляли, і в порядку ст. 259 КУпАП доставляти його в поліцію навіть не намагалися, бо в поліцію він прибув самостійно за підзахисним. Після встановлення його особи всупереч гарантіям адвокатської діяльності про адміністративне затримання поліцейські Раду адвокатів Дніпропетровської області не повідомляли, і йому копію відповідного протоколу не вручали. У підсумку подій зупинення транспортного засобу 08 жовтня 2018 року ОСОБА_2 до відповідальності за будь-яку дорожньо-транспортну пригоду з травмуванням ноги людини не притягувався, проте за постановою поліцейського водія ОСОБА_2 піддано адміністративному штрафу за ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладення якого за правилами ч. 5 ст. 258 КУпАП не передбачає складання протоколу про адміністративне правопорушення, в порядку виключення, навіть у випадку оспорення водієм на місці допущеного порушення і адміністративного стягнення, а постанова уповноваженої особи Національної поліції в такому випадку за наявності у ОСОБА_2 при собі паспорта мала виноситися негайно на місці вчинення правопорушення без доставлення порушника в поліцію відповідно до ст. 259 КУпАП та без можливості вжиття заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених в ст. 260 цього Кодексу, що в обстановці безпідставного незаконного затримання не виправдовує застосування поліцією ні до його підзахисного, ні до нього ані фізичної сили, ані спеціальних засобів. Адміністративне затримання та інші заходи впливу працівниками поліції обрані непропорційно і без необхідності що принижує гідність, поводження захист прав людини та основоположних свобод, у зв'язку з чим ОСОБА_1 просив справу про адміністративне правопорушення закрити.

Суд, вислухавши пояснення, дослідивши відеозапис наданий ОСОБА_1 щодо подій 08.10.2018, дослідивши письмові матеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, виходячи з наступних підстав.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в ньому не розкрито об'єктивної сторони правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, суть адміністративного правопорушення викладена формально, не конкретно, загальними фразами і не відображає усіх кваліфікуючих ознак передбачених ст.185 КУпАП, а суд позбавлений можливості редагувати фабулу правопорушення, так як така редакція однозначно буде порушенням права на неупереджений судовий розгляд, про що зазначено у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії».

Таким чином, викладена фабула правопорушення апріорі позбавляє суд можливості прийняти рішення про наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Далі, з рапорту працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 08.10.2018 року вбачається, що в цю ніч приблизно о 02-15 годин, під час патрулювання по АДРЕСА_4, ними було виявлено т.з. «Skoda Roomster» н.з. НОМЕР_2 у якого не працював стоп сигнал, у зв'язку з чим було прийнято рішення зупинити транспортний засіб. Водій відмовився пред'явити на вимогу поліцейського свідоцтво реєстрації та посвідчення водія, після чого намагався залишити місце зупинки, а тому було вирішено затримати водія для встановлення особи. Під час затримання невідомий чоловік з автомобіля, який з згодом виявився ОСОБА_1 заважав затриманню водія, а саме хапав співробітників поліції за формений одяг, тому ОСОБА_1 було роз'яснено, що згідно Закону України «Про національну поліцію» йому тимчасово обмежений доступ до місця події, так як триває затримання, на що останній не реагував. Навіть після того як затриманого водія посадили до службового автомобіля, ОСОБА_1 постійно намагався проникнути до службового автомобіля та сісти за його кермо, не пояснюючи свої дії, на зауваження не реагував та відштовхував командира роти ОСОБА_5 від дверей службового автомобіля. Після чого ОСОБА_1 підбіг до службового автомобіля та відкрив пасажирські двері, де знаходився затриманий разом з працівником поліції ОСОБА_4 та намагався здійснити напад на нього, у зв'язку з чим, до ОСОБА_1 було застосовано спец засіб «Терен» для відбиття нападу на поліцейського. Після чого гр. ОСОБА_1 також було затримано та доставлено до Соборного ВП для складання адміністративного протоколу та встановлення особи. До ОСОБА_1 спец засіб кайданки та фізична сила не застосовувалась. Було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП та протокол затримання.

Водночас, з показань свідка ОСОБА_2, допитаного в судовому засіданні вбачається, що 08.10.2018 року близько 02-30 годин, за адресою: АДРЕСА_2, він рухався на автомобілі «Шкода» з номерним знаком НОМЕР_1 разом зі своїм знайомим з яким у нього було укладено договір про надання правової допомоги. В цей час працівниками поліції було зупинено його автомобіль. На питання про причини зупинки працівники поліції не назвали її і не представились, а з невідомих підстав почали застосувати до свідка фізичну силу, витягуючи його з автомобіля, поклавши обличчям на землю, та надягши кайданки. Після чого посадили до службового автомобіля. Під час цих подій свідок з ОСОБА_1 намагались з'ясувати причини поведінки, на що поліцейські повідомили про наїзд на ногу якійсь людині, однак потерпілого поряд не було. Свідок та ОСОБА_1 повідомляли, що ОСОБА_1 являється його захисником, проте працівниками поліції було обмежено доступ до спілкування між ними. У відділені поліції на свідка було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП, іншого будь-якого протоколу відносно нього не складалося. Адвоката ОСОБА_1 до свідка не допускали навіть коли останній самостійно прибув до відділення поліції.

З показань поліцейського ОСОБА_4, допитаного в судовому засіданні вбачається, що 08.10.2018 року приблизно о 02-15 годин, під час патрулювання по АДРЕСА_4, разом з напарником ОСОБА_5, ними було виявлено т.з. «Skoda Roomster» н.з. НОМЕР_2 у якого не працював стоп сигнал, у зв'язку з чим, ними було прийнято рішення зупинити транспортний засіб. Після зупинки автомобіля було встановлено, що в салоні даного авто також знаходився невідомий громадянин, який згодом представився як ОСОБА_1 Після зупинки автомобіля, на прохання водія усунити недолік щодо не працюючого стоп сигналу та надати документи на автомобіль, водій повідомив що недоліки усуне, проте відмовився пред'явити свідоцтво реєстрації та посвідчення водія. Під час спілкування даний автомобіль було перевірено через електрону базу та надійшла інформація, що на водія даного автомобіля раніше складався протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку із чим в них виникла підозра що водій умисно відмовляється надавати посвідчення водія оскільки воно в нього відсутнє. В зв'язку з цим вони висунули повторно вимогу водія надати посвідчення на право керування, проте водій закрив вікно автомобіля та завів двигун, після чого намагався залишити місце зупинки, наїхавши поліцейському на ногу. Внаслідок таких дій було вирішено затримати водія ОСОБА_2 для встановлення особи. Під час затримання гр. ОСОБА_1 заважав затриманню водія, а саме намагався розборонити поліцейських та особу стосовно якої відбувалося затримання, хапав співробітників поліції за формений одяг, а тому йому було роз'яснено що згідно Закону України «Про національну поліцію» йому тимчасово обмежений доступ до місця події, так як триває затримання, на що останній не реагував та продовжував свої дії. Навіть після того як затриманого водія посадили до службового автомобіля, ОСОБА_1 постійно намагався проникнути до службового автомобіля, сісти за його кермо, не пояснюючи свої дії та не реагуючи на зауваження, відштовхнувши командира роти ОСОБА_5 від дверей службового автомобіля. Після чого ОСОБА_1 підбіг до службового автомобіля, відкрив пасажирські двері де знаходився затриманий разом зі свідком та намагався здійснити напад на поліцейського, як йому на той час здавалось, у зв'язку з чим, до ОСОБА_1 було застосовано спец засіб «Терен М4». Після таких дій ОСОБА_1 вгамувався, та вони разом з напарником відвезли затриманого до відділення поліції для складання протоколу. Відносно чи повідомляв ОСОБА_1 що він являється захисником ОСОБА_2 свідок не чув, оскільки він майже весь час знаходився у патрульному автомобілі разом із затриманою особою. ОСОБА_1 ним та його напарником особисто не було затримано. Відносно ОСОБА_2 складено протокол лише за ст. 126 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130, 185 КУпАП відносно гр. ОСОБА_2 не складалося.

З відеозапису подій, наданому ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що останній поліцейських не хапав, не відпихував, вимог залишити місце події до нього не надходило, він весь час просив допустити його до ОСОБА_2, як адвоката, а коли ОСОБА_2 повезли на патрульному автомобілі, ОСОБА_1 сам попросився до іншого екіпажу з метою прослідування за ОСОБА_6

Таким чином, обставини вказані в рапорті поліцейських суперечать фактичним обставинам, які встановлені судом в судовому засіданні, а саме відсутність будь-якої злісної непокори з боку ОСОБА_1, відсутність законних вимог працівників поліції та більш того, ОСОБА_1 не було затримано на місці події, а він сам прослідував до ВП за ОСОБА_2, що в своїй сукупності свідчить про відсутність складу правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП в діях ОСОБА_1

Що ж стосується обставин викладених в рапортах працівників поліції щодо дій ОСОБА_1, який відкрив пасажирські двері службового автомобіля та намагався здійснити напад на працівника поліції ОСОБА_4, то суд не знайшов підтвердження вказаних дій ОСОБА_1, так як з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не намагався проникнути до службового автомобілю та сісти за його кермо, не пояснюючи своїх дій, а відкрив двері та повідомив що він являється захисником затриманого та повинен перебувати поряд із ним, на що працівником поліції було застосовано сльозогінний газ.

Протокол про адміністративне затримання серії АЗ № 117560 від 08.10.2018 року відносно ОСОБА_1 складено з порушенням вимог ч. 2, 5 ст. 264 КУпАП, оскільки, згідно протоколу, в ході затримання було проведено особистий огляд останнього, однак протокол складено без участі двох понятих тієї ж статті.

Відповідно до ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи вищевикладені норми права та обставини події встановлені в судовому засіданні, приходжу до висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП являється безпідставним, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 притягнутого за ст. 185 КУпАП України закрити за відсутності події і складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.П. Мельниченко