Єдиний унікальний номер 243/6255/18 Номер провадження 33/804/86/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року місто Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С.,розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови, 28 червня 2018 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 у м. Слов'янську по вулиці Барвінківська навпроти будинку № 239, керував транспортним засобом «Opel Vectra» з державним номерним знаком НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), на вимогу продути алкотестер «Драгер» та пройти медичний огляд на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

З постановою не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Обґрунтовуючи поважність пропуску строку зазначив, що про існування оскаржуваної постанови дізнався 21 вересня 2018 року. Про час та місце розгляду справи не знав, повісток про виклик в судове засідання суду першої інстанції не отримував. Зазначає, що судом першої інстанції порушено його права, оскільки він не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до акту комітету мікрорайону «Ж/Д №2» за №694 від 05.10.2018р. ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2. Про зазначене місце проживання повідомляв в усній формі секретаря судового засідання. Оскільки ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи, то він не мав можливості надати суду свої доводи. Також зазначає, що бажав продути алкотестер та проїхати на медичний огляд, наполягав на цьому. Однак працівники поліції запропонували написати, що випив пива, до лікарні їхати відмовляюсь. При цьому запевнили ОСОБА_1, що до адміністративної відповідальності залучатися не буде та отримає попередження.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не з'явились. Просили розглянути справу без їх участі. Наполягали на задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений не був і не був присутній у судовому засіданні 29 серпня 2018 року.

За таких обставин, ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови від 29 серпня 2018 року підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, вони є слушними з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При цьому, спрощений підхід до розгляду справ про адміністративне правопорушення з боку судів є неприпустимим.

В розумінні ЄСПЛ, низка адміністративних правопорушень мають характер кримінальних, адже передбачають стягнення у вигляді адміністративного арешту та громадських робіт (обмеження свободи та особистої недоторканості в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - ЄКПЛ)).

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ "Лутц проти Німеччини" від 25.08.87 року; Рішення ЄСПЛ "Маліге (Malige) проти Франції" від 23.09.98 року).

Така ситуація обумовлює необхідність поширення гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, до провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам, серед яких вагоме значення є встановлення винуватості особи.

Слід врахувати, що складання протоколу є процесуальною дією суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обвинувальний акт - процесуальний документ, яким слідство висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті викладаються юридично значимі обставини злочину і надається його юридична кваліфікація. Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями визначеними Конвенції.

Таким чином необхідність встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення прирівнюється до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, вказаних в обвинувальному акті, серед яких є необхідність встановлення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, розгляд адміністративної справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Як вбачається із матеріалів справи відносно ОСОБА_1, ці вимоги законодавства судом дотримано не було.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД 372752 від 28 червня 2018 року не містить пункту ПДР, який порушив ОСОБА_1 та за який передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Не зважаючи на це, суд першої інстанції взяв на себе функції обвинувачення та, в оскаржуваній постанові самостійно зазначив, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Таке встановлення судом порушень вимог ПДР поза межами обвинувачення, викладеного у протоколі, порушує право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист від конкретного адміністративного обвинувачення.

Такі порушення вимог діючого законодавства з боку суду першої інстанції є істотними та такими, що виключали ухвалення законного та справедливого рішення у справі.

За таких обставин, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а згідно з п. 2.9 а) - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, має бути зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення затверджений, додатком 2 до «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року, має містити суть правопорушення з обов'язковим посиланням на пункт Правил дорожнього руху.

Однак, протокол серії БД 372752 від 28 червня 2018 року, складений відносно ОСОБА_1, посилання на відповідний пункт ПДР не містить, а тому не може бути визнаний судом таким, що містить конкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ст.278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення викладеного у протоколі, відсутня можливість дійти висновку про порушення ОСОБА_1 відповідного пункту Правил дорожнього руху та про наявність підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: