гСправа № 371/972/18 Провадження № 3/358/283/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі головуючого судді Корбута В.М., при секретарі судового засідання Ведмеденко І.В., за участю прокурора Сєдова В.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії СМ № 496061, виданого 05 травня 1996 року Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області, маючу вищу юридичну освіту, пенсіонерки, не працюючої, судді у відставці, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої та адресою: пр. Тичини, буд № 6, м. Миронівка Київської області,

за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу № 383 про вчинення адміністративного правопорушення від 26.07.2018 року, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що остання будучи суддею Миронівського районного суду Київської області, являючись субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, порушила вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3, не повідомила про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у звязку з отриманням доходу в сумі 80000 грн. від продажу 21.09.2016 року транспортного засобу, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 було розяснено права у відповідності до ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що 26.07.2016 року вона оформила генеральну довіреність на продаж автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2006 року випуску. Згідно розписки за продаж автомобіля 27.07.2016 року вона отримала 80 тис. грн.

Законом України "Про корупцію", який діяв до 01.09.2016 року, не було передбачено обовязку субєкта декларування повідомляти НАЗК про суттєві зміни у майновому стані у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна, тобто до 01.09.2016 року вказана норма закону не діяла.

01.09.2016 року набув чинності Закон України «Про запобігання корупції», і тому вона в період 01.09 по 01.11.2016 року заповнила електронну декларацію яку направила до НАЗК, де були внесені відомості про продаж автомобіля, але у податковій службі їй розяснили, що ці дані вона повинна буде внести при подачі декларації за 2016 рік, а вона на той час подавала декларацію за 2015 рік. Оскільки дохід від продажу автомобіля вона отримала 27.07.2016 року, а не під час оформлення юридичного договору купівлі продажу автомобіля, тому вважає, що обовязок подати відомості до НАЗК про суттєві зміни в майновому стані виник з 01.09.2016 року.

Крім того, вона наголосила на тому, що автомобіль був придбаний за кредитні кошти в сумі 125 тис. грн., про що було зазначено у поданих раніше деклараціях, а продала вона даний автомобіль за його за 80 тис. грн., тобто її майновий стан суттєво не збільшився, а навпаки. Однак не зважаючи на цю обставину вона зазначила у електронній декларації за 2016 рік відомості про договір купівлі продажу автомобіля від 21.09.2016 року, та зазначила дохід від його продажу 80 тис. грн. Тому вважає, що у неї був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП., тому просить закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо строків розгляду справи вона, посилається на те, що факт неповідомлення про суттєві зміни її майнового стану був виявлений НАЗК у серпні місяці 2017 року, а саме: тоді, коли Миронівський районний суд Київської області на запит НАЗК надіслав матеріали її особової справи, тому саме з цього часу почався перебіг строку накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією щодо неї був складений лише 26.07.2018 року, тобто після спливу трьохмісячного строку з дня його виявлення, та крім того, на день розгляду справи сплинув і двохрічний строк з дня його вчинення.

Посилання у протоколі особи, яка його склала на те, що фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією є дата зібрання всіх матеріалів перевірки та подання рапорту про виявлення всіх необхідних ознак складу правопорушення, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суперечать вимогам ст. 38 КУпАП, якою чітко регламентовані строки накладення адміністративного стягнення.

На підтвердження викладеного надала суду копію довіреності від 26.07.2016 року; копію розписки від 27.07.2016 року; копію договору купівлі продажу № 3242/2016/081011 транспортного засобу; копію запиту Національного агенства з питань запобігання корупції до Миронівського районного суду Київської області від 08.08.2017 року за № 51-10/27520/17; копію відповіді Миронівського районного суду Київської області № 01-01/12/17 від 18.08.2017 року Національному агентству з питань запобігання корупції; копію декларації за 2016 рік.

Прокурор Сєдов В.О. в судовому засіданні не заперечував проти закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, але при цьому зазначив, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Згідно постанови Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2018 року справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 направлена для розгляду до Богуславського районного суду Київської області. Дана справа фактично надійшла до Богуславського районного суду Київської області 25 вересня 2018 року.

Розгляд справи призначено на 12 жовтня 2018 року, але у звязку з неявкою в судове засідання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розгляд справи відкладено на 26 жовтня 2018 року.

26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на свій стан здоровя.

Враховуючи, що згідно наказу голови Богуславського районного суду Київської області №13/в від 16.10.2018 року суддя Корбут В.М. повинен перебувати у відпустці в період з 05 листопада 2018 року по 27 листопада 2018 року включно, клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи-задоволено і розгляд справи призначено на 04 грудня 2018 року.

Зі змісту протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 383 від 26.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 будучи суддею місцевого суду, 21 вересня 2016 року отримала дохід в сумі 80000 грн. від продажу майна, однак в 10-ти денний строк, тобто до 02 жовтня 2016 року письмово не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідальність за порушення вимог фінансового контролю настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані (ч. 2 ст. 172-6 КУпАП).

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП є діянням з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомити про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання декларації чи умисне неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

У протоколі та доданих до нього матеріалах відсутні докази того, що ОСОБА_1 усвідомлювала суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачала можливість настання негативних наслідків неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Таким чином, суд в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Крім того, суд враховує положення ч.3 ст.38 КУпАП, де зазначено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не можливо розпочинати провадження у справі про адміністративне правопорушення, коли закінчились строки накладення адміністративного стягнення, а також розпочате провадження підлягає закриттю у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Тобто, дана норма кодексу України про адміністративні правопорушення є імперативною та не надає повноважень органу, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, після закінчення строків накладенння адміністративного стягнення, продовжувати судовий розгляд, витребовувати докази та досліджувати докази на підтвердження вини особи щодо якої складено протокол та давати їм оцінку, встановлювати вину.

Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України дійшла висновку, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

З врахуванням вищевказаних норм права та встановлених обставин, з яких вбачається, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.3 ст.38 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 172-6 ч. 2, 247, 278, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуючий: суддя ОСОБА_2