Справа №560/518/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1,

захисника: ОСОБА_2,

розглянувши матеріали справи, які надійшли від Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого єгерем Залузького лісництва, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МЮ №209136, виданий 18.08.2009 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії БР №051654 від 04.04.2018 року, ОСОБА_1, 04 квітня 2018 року о 23-30 год. в м.Дубровиця, по вулиці Нова, Рівненської області, керував автомобілем марки "Cadillac Escalade", перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alcotest-6810" та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

При складанні протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 від дачі пояснень та підпису у протоколі у присутності двох свідків відмовився.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 04 квітня 2018 року їхав на залізничний вокзал, щоб посадити його знайому на потяг. Не доїжджаючи мосту, його зупинили працівники поліції та звинуватили у тому, що він не виконав вимогу знаку "Стоп". Після цього вони запитали, чи є у ОСОБА_1 страховий поліс, на що він відповів, що немає. Тоді працівники поліції почали складати відносно ОСОБА_1 протокол за ч.1 ст.126 КУпАП, тобто через відсутність у нього страхового полісу на автомобіль. При цьому, йому працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння і зазначених у протоколі свідків тоді не було. Після цього ОСОБА_1 поїхав далі на залізничний вокзал. Згодом, отримавши повістку до суду він дізнався, що відносно нього 04 квітня 2018 року було складено також протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Викликаний в судове засідання свідок ОСОБА_3 пояснила, що 04 квітня 2018 року попросила ОСОБА_1 відвезти її на залізничний вокзал м.Дубровиця, щоб там сісти на потяг. Їдучи близько 23-ї год. по вулиці Нова в м.Дубровиця Рівненської області, їхній автомобіль зупинили працівники поліції. Далі на їхню вимогу, ОСОБА_1 пред'явив працівникам поліції реєстраційні документи та посвідчення водія. При цьому страхового полісу у ОСОБА_1 не було. Також додала, що ніяких свідків вона не бачила.

Ст.245 КУпАП, передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

При оцінці доказів при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з'ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов'язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об'єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, доводи захисника ОСОБА_2, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши обставини вчинення адміністративного правопорушення і обґрунтовано перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 КУпАП є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_4 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 62 ОСОБА_4 України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п.2.5 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1, 04 квітня 2018 року у стані алкогольного спяніння він не перебував і проходити огляд на стан алкогольного спяніння працівниками поліції йому не пропонувалось.

Таким чином, встановлення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та проходження такого огляду у закладі охорони здоров'я має ключове значення, оскільки істотно впливає на висновок суду про винуватість водія у вчиненні правопорушення.

Тому, для встановлення такого факту в судове засідання неодноразово викликались зазначені у протоколі свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак в судове засідання вони не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд даної справи (а.с.19, 20-21).

У матеріалах справи наявні письмові пояснення зазначених свідків, однак такі пояснення виготовлені на заздалегідь заготовленому бланку та написані одним почерком, а тому у суду виникають об'єктивні сумніви в достовірності наявних в матеріалах справи пояснень зазначених свідків та в автентичності їх підписів, оскільки для їх підтвердження вказані свідки до суду не з'явилися.

З урахуванням наведеного суд вважає письмові пояснення свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які наявні у матеріалах справи, такими, що викликають сумніви, та не приймає їх до уваги, як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-які інші докази, які б беззаперечно вказували на те, що працівником поліції пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, для дачі пояснень по факту складеного 04 квітня 2018 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в судове засідання неодноразово викликався інспектор поліції ОСОБА_7, однак він неодноразово не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.18, 28).

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 04 квітня 2018 року працівники поліції йому не пропонували проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння, та на місці відносно нього було складено лише протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом без страхового полісу. Вказане підтверджується долученою ним до матеріалів справи постановою складеною відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.126 КУпАП.

Окрім того слід додати, що згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте, у випадку, якщо б дійсно у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп'яніння, то інспектор поліції ОСОБА_7 повинен був відсторонити водія від керування автомобілем, проте, як встановлено із пояснень ОСОБА_1, після того, як його зупинили працівники поліції він продовжував керувати автомобілем, що підтверджується відсутністю відповідного запису у протоколі.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_4 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії.

Окрім того, відповідно до ст. 62 ОСОБА_4 України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння є обов'язковою складовою об'єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а факт такої відмови ОСОБА_1 категорично заперечується та не знайшло в судовому засіданні свого підтвердження та як встановлено судом, йому не пропонувалось працівниками поліції пройти відповідний огляд на стан алкогольного спяніння, тому суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановити неможливо.

Крім того, усупереч п. 1 ч. 2 Інструкціії з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженоїНаказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, до складеного протоколу про адміністративне правопорушення не були долучені письмові пояснення правопорушника.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 України передбачено, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, суд приходить до висновку, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.284,287,294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_8