Справа №461/8941/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:
18.11.2018 року близько 20 години 00 хвилин, військовослужбовець ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), в умовах особливого періоду, у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 факт правопорушення визнав. У вчиненому розкаявся.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії А1666 №11 від 23.11.2018 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, результатами токсикологічного дослідження, військовим квитком ОСОБА_1 , рапортами та поясненнями ОСОБА_1 .

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП доведена повністю.
Враховуючи особу ОСОБА_1 те, що останній являється військовослужбовцем, раніше до адміністративної відповідальності, у вчиненому розкаявся, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.
Крім того, ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Керуючись ст. ст.40-1, 172-20, 283, 284 КУпАП, -

постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький