Справа № 759/3448/18 Головуючий в суді І інстанції - Дячук С.І.
Провадження № 33/824/180/18 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.

секретар: Ганжа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 04.03.2018 року відносно ОСОБА_3 складено протокол серії БД №422547 про адміністративне правопорушення, оскільки останній, в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, 04.03.2018 року о 04 год. 30 хв., в м. Києві, по вул. Г. Наумова, 1, керував автомобілем «Мітцубісі», д.н.з НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатами огляду проведеного на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер».

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якійпросить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Окрім того апелянт просить здійснювати розгляд апеляційної скарги без його участі (а.с. 21).

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що місцевий суд при розгляді адміністративної справи порушив норми матеріального права та неправильного застосував норми процесуального права, оскільки не з'ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам, так як він в стані алкогольного сп'яніння не керував, а працівники поліції не зупиняли його.

В прохальній частині апеляційної скарги, ОСОБА_4 просив розглянути апеляційну скаргу без його участі. Апеляційним судом ОСОБА_4 неодноразово викликався в судові засідання, однак, останній жодного разу до апеляційного суду не з'явився.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» до якого заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі &q?нн;Смірнов проти України&q?ав;, в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, та постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 422547 від 04 березня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_6 та безпосередньо ОСОБА_3

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 (а.с. 4) та ОСОБА_6 (а.с. 4), які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме про освідчення в їх присутності, приладом «Drager» водія ОСОБА_3 04 березня 2018 року о 04 год. 40 хв., де кількісний показник був 1,41% та жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не указали;

- в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), в якому зазначений результат огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3 - позитивний 1,41%; іншими матеріалами.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що він не керував транспортним засобом, а працівники поліції його не зупиняли, є безпідставними, такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу не подавав.

Також, колегія суддів вважає, що відсутність в матеріалах адміністративного провадження відеозапису з нагрудної камери поліції - не є підставою для скасування постанови суду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_3 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 10 травня 2018 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3ійовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року, якою ОСОБА_3ча визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду О.М.Рудніченко