Провадження № 33/824/336/2018 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюк О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він, 19 червня 2018 року, о 06 годині 15 хвилин, у м. Києві, по вул. Д. Щербаківського, 41, керував автомобілем марки «Honda», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 указано на незаконність постанови судді внаслідок неврахування при накладені стягнення пом'якшуючих його вину обставин. В обґрунтування доводів поданої скарги вказав на те, що раніше до адміністративної відповідальності не притягався, є учасником АТО та виконавцем особливо важливих завдань АТО, має державні нагороди та відзнаки. Звернув увагу на необхідність використання транспортного засобу у службових справах. Окрім цього вважав, що суддею місцевого суду не з'ясовувалось питання щодо наявності підстав для передачі матеріалів справи на розгляд трудовому колективу у порядку ст.21 КУпАП. Просив постанову судді скасувати та передати матеріали справи на розгляд трудовому колективу ТОВ «Нетфікс» для застосування щодо нього засобів громадського впливу.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, підтвердили її доводи та просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП стверджуються зібраними у справі доказами, дослідженими у ході судового розгляду, яким суддя дав належну оцінку. На підставі цих доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи апеляційної скарги в частині незаконності постанови судді про відмову у звільненні ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, відповідно до ч.1 ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, може бути звільнена від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу. Умовою такого звільнення є переконання про те, що до особи доцільно застосувати захід громадського впливу. Таке переконання ґрунтується на даних про характер вчиненого правопорушення у поєднанні із даними про особу правопорушника. При вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_2 від відповідальності із передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу суд вважає за необхідне з'ясувати питання про узгодженості такого звільнення із завданнями КУпАП та метою адміністративного стягнення. Відповідно до ст. 1 КУпАП завданнями цього кодексу є в тому числі охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі точного і неухильного додержання законів України. За змістом ст. 23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Аналіз указаних правових норм, у поєднанні із характером вчиненого правопорушення дає підстави стверджувати про неможливість звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності із зазначеної вище підстави, оскільки таке звільнення не буде сприяти виконанню завдань КУпАП, а накладення на ОСОБА_2 стягнення є необхідним для досягнення його мети у виді запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Наведене у своїй сукупності указує на правильність ухвалення суддею рішення про необхідність накладення на ОСОБА_2 стягнення та відмови у звільненні його від адміністративної відповідальності із передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

Постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.В. Ігнатюк