Справа №461/8673/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором ТзОВ «Солар Смарт Груп», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ТзОВ «Солар Смарт Груп», що знаходиться за фактичною адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 24, порушив вимоги ч.ч.1,2 ст.115 КзПП та ч.1 ст.24 ЗУ «Про оплату праці», здійснив працівникам підприємства виплату заробітньої плати в проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, а саме: виплату за першу половину серпня 2018 року працівникам проведено 16.08.2018 року, згідно з відомістю нарахування коштів №5 від 16.08.2018 року, відповідно до платіжного доручення №24 від 16.08.2018 року, а за другу половину серпня 2018 року виплату заробітньої плати проведено 07.09.2018 року, згідно з відомістю нарахування коштів №8 від 07.09.2018 року, відповідно до платіжного доручення №58 від 07.09.2018 року. Виплату за першу половину вересня, станом на 02.10.2018 року працівникам не проведено.

Крім цього, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ТзОВ «Солар Смарт Груп», що знаходиться за фактичною адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 24, порушив вимоги ч.2 ст.84 КзПП та ст.26 ЗУ «Про відпустки», а саме працівнику ОСОБА_3, згідно наказу №5-к від 31.08.2018 року, надав відпустку без збереження заробітної плати терміном 30 календарних днів, з 03.09.2018 року.

Крім цього, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ТзОВ «Солар Смарт Груп», що знаходиться за фактичною адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 24, порушив вимоги ч.1 ст.83 КзПП, а саме при звільненні ОСОБА_3 з 01.10.2018 року, згідно наказу №6-к від 28.09.2018 року, останньому адміністрацією підприємства не виплачено грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної відпустки за період роботи з 11.06.2018 року по 01.10.2018 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно положень ст.268 КУпАП, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 41 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях громадянина ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії №ЛВ1518/474/АВ/Н/НТ від 13.11.2018 року, актом інспекційного відвідування юридичної особи від 02.10.2018 року, відомостями про нарахування коштів №5,№8, наказом №5-к від 31.08.2018 року, наказом №1-к від 08.06.2018 року, наказом №6-к від 28.09.2018 року.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП доведена повністю.

Враховуючи особу ОСОБА_1, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, те, що останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, беручи до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Керуючись ст. ст.41, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п'ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький