Справа № 342/968/18
Провадження № 33/4808/143/18
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Танасійчука О.О. в інтересах ОСОБА_3 на постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2018 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Постановою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2018 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення БД №279470 від 27.08.208 року ОСОБА_3 обвинувачувався у том, що 27.08.2018 р. о 19 год. 20 хв. по вул. Крушельницького, 13, в м. Городенка Івано-Франківської області керував автомобілем марки «OPEL KADDET», д.н.з НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння; визначення стану алкогольного сп'яніння проводилося за допомогою приладу «Alcotest 6810 Drager», № ARBL - 0697, тест № 2459. У вказаному протоколі стверджувалось, що своїми діями гр. ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції вказав, що в порушення встановлених законом вимог, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 279470 від 27.08.2018 р. та в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено відомості про свідка ОСОБА_4, підпис якого відсутній як в протоколі, так і в акті огляду на стан сп'яніння з використанням технічних засобів без зазначення дати його складання; відомості щодо другого свідка взагалі відсутні.

Окрім того, суд першої інстанції оглянувши відеозапис, доданий до матеріалів адміністративного правопорушення, також встановив, що при огляді ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння з використанням алкотесту був відсутній вищевказаний свідок.

Суд прийшов до висновку, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду водія ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим визнав даний огляд недійсним.

Суд прийшов до висновку, що наявні у справі докази не є достатніми та не дають можливості беззаперечно встановити, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, враховуючи те, що вина ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП не була доведена належними доказами, то поза розумним сумнівом суд прийшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, у мотивувальній частині вищевказаного рішення, суд першої інстанції вказав, що оскільки чинним КУпАП не передбачено проведення відшкодування особі, відносно якої суддя розглядає справу про адміністративне правопорушення, тому відсутні підстави для відшкодування ОСОБА_3 шкоди в розмірі 16257 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду адвокат Танасійчук О.О. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вважає незаконною постанову суду в частині вирішення питання про відшкодування шкоди, пов'язаної з притягненням до адміністративної відповідальності, а саме коштів витрачених апелянтом (особою, притягненою до адміністративної відповідальності) на правничу допомогу.

Зокрема, зазначає, що при укладанні угоди між адвокатом Танасійчуком О.О. та клієнтом ОСОБА_3 було досягнуто домовленість про те, що за надану правову допомогу захисник отримує гонорар ( винагороду) у розмірі 16257 гривень. Вважає, що ОСОБА_3 у відповідності до ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» має право на відшкодування вищевказаної суми, оскільки стосовно нього було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Просить скасувати постанову суду в частині невідшкодування шкоди та постановити нове рішення, яким стягнути з держави Україна на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 16257 грн.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник адвокат Танасійчук О.О. не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, адвокатом Танасійчук О.О. подано клопотання, в якому він просить розглянути справу без його участі та участі ОСОБА_3 у зв'язку з дальністю проживання та відсутністю коштів на поїздку в Івано-Франківську область.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги сутність доводів апеляційної скарги захисника адвоката Танасійчука О.О., апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності апелянта та особи щодо якої закрито провадження по справі ОСОБА_3

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

В апеляційній скарзі адвоката Танасійчука О.О. не оспорюються висновки суду про необхідність закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, а ставиться питання про те, що суд першої інстанції не прийняв рішення про відшкодування суми, яку було сплачено, у зв'язку з наданням юридичної допомоги, ОСОБА_3, як особою яка притягалась до адміністративної відповідальності.

В своїй апеляційній скарзі адвокат Танасійчук О.О. просить постановити рішення, яким стягнути з держави Україна на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 16257 грн.

Апеляційний суд перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ст.294 КУпАП апеляційна скарга перевіряється в межах заявлених апеляційних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи адвокат Танасійчук О.О. на підставі договору про надання правничої допомоги №76 від 29.08.2018 року надавав оплатні послуги правової допомоги ОСОБА_3, як особі, яка притягалась до адміністративної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Гарантування кожному права на правову допомогу є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, який передбачено ст.ст. 8,10 Конституції України, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року тощо.

При вирішенні питання про право відшкодування витрат на правову допомогу особою, яка безпідставно притягалась до адміністративної відповідальності і справу стосовно якої закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення необхідно керуватися вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року

N 266/94-ВР .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі захисник адвокат Танасійчук О.О. обґрунтовує законність своїх вимог, посилаючись на вказаний Закон.

Так, ст.1 вказаного Закону встановлені конкретні вичерпні підстави коли особа, має право на відшкодування шкоди, яку було завдано незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду .

Зокрема, право на відшкодування виникає внаслідок 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення, а п.4 ст.3 Закону встановлено, що до відшкодування підлягають суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги.

Відповідно до вимого ст.11 вказаного Закону у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до ст.2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

Ст. 12 вищевказаного Закону встановлено, що розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Таким чином, вищевказаним Законом встановлено особливий порядок відшкодування шкоди, яку було заподіяно особі, стосовно якої закрито справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вказаного порядку особа, стосовно, якої судом першої інстанції було прийнято рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та яке набуло законної сили, має право звернутися про відшкодування суми, сплаченої у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги до вищевказаного суду , який в місячний термін повинен винести постанову, якою визначити розмір відшкодованої шкоди.

Крім того,відповідно до вимог ч.2 ст.12 вищевказаного Закону у разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Враховуючи законодавчі засади надання правової допомоги та порядку відшкодування витрат на таку допомогу необхідно прийти до висновку, що законодавець застосовує диференційований підхід до визначення суб'єктів надання правової допомоги та до порядку відшкодування судових витрат на таку допомогу.

Системний аналіз вищевказаного Закону та діючих норм цивільного процесуального та адміністративного законодавства свідчить про те, що звернення особи, стосовно, якої судом першої інстанції було прийнято рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, може бути розглянуто судом у відповідності до вимог ЦПК України та КАС України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить стягнути з держави Україна на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 16257 грн.

Апеляційний суд приймає до уваги, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати" ( п. 3.2. Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року N23-рп/2009 ).

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Апеляційний суд враховує, що для визначення правомірності відшкодування витрат на правову допомогу слід з'ясувати, що особа, яка надавала таку допомогу є адвокатом та надавала цю допомогу за договором, укладеним із стороною по справі, а розмір суми, яку було сплачено за надання правової допомоги в якості гонорару (винагороди) відповідає вимогам закону та не перевищує розумний розмір.

Таким чином, при вирішенні питання про визначення розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню необхідно встановити певні факти, які свідчать про обґрунтованість та законність вимог щодо відшкодування шкоди, яку заподіяно особі, внаслідок безпідставного притягнення її до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 129 Конституції України до основних принципів судочинства відноситься принцип змагальності сторін і свободи в наданні ними суду своїх доказів та в доведенні перед судом їхньої переконливості. Обов'язок по доведенню фактичних обставин, що мають значення для справи, повною мірою покладається на сторони, а суд може за їхнім клопотанням сприяти в отриманні доказів шляхом їх витребування, у випадку виникнення складностей в цьому.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний порядок розгляду звернення про відшкодування шкоди особі, стосовно якої закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення дозволить залучити орган, який повинен відшкодувати вказану шкоду та забезпечить можливість належним чином перевірити обставини, які мають істотне значення для правильного визначення суми, яка підлягає відшкодуванню.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката Танасійчука О.О., що діє в інтересах ОСОБА_3, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Апеляційний суд вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_3 , що він у відповідності до вимог ч.2 ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року N 266/94-ВР як особа, стосовно якої судом першої інстанції прийнято рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, після набрання ним законної сили, має право звернутися про відшкодування суми, сплаченої у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги до суду першої інстанції , який постановив таке рішення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Танасійчука О.О., що діє в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

З оригіналом згідно:

Суддя: О.П. Васильєв