Провадження № 33/824/1123/2018 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В. з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, її захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що вона, 23 серпня 2018 року о 08 годині 40 хвилин, у м. Києві на проспекті Лісовому керувала автомобілем марки «Lexus RX 350», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовилась у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі захисника ОСОБА_3 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з'ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Вважав, що розгляд у суді першої інстанції проведений формально, а зібрані матеріали досліджені із неналежною повнотою. Проведений судовий розгляд у відсутності ОСОБА_2, яка належним чином про час та місце розгляду справи повідомлена не була, на думку захисника порушив право на захист останньої. На думку апелянта, поза увагою судді місцевого суду залишилась та обставина, що працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення неправильно було зазначено час та місце вчинення адміністративного правопорушення, що є предметом доказування. Окрім цього, захисник звертає увагу на те, що із протоколу про адміністративне правопорушення неможливо зрозуміти хто саме відбирав пояснення у свідків та вносив відомості щодо них у протокол, оскільки дані щодо свідків були внесені почерком, що відрізняється від почерку поліцейського, який складав протокол. Захисник також вказав і на порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказами Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735 допущених працівниками поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, які полягали зокрема у відсутності даних щодо відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом. Також апелянт звернув увагу на неповноту судового розгляду у ході якого не було викликано та допитано свідків факту відмови ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння. Просив постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11.10.2018 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи, просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність винності водія ОСОБА_2 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння стверджуються наступними доказами:

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до яких ОСОБА_2 дійсно відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого у ОСОБА_2 на момент проведення відеозапису наявні ознаки алкогоьного спяніння і вона дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, який їй неодноразово пропонували поліцейські;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації її дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на неї стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на неї стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності порушень при складанні протоколу про адміністративні правопорушення не ґрунтуються на матеріалах справи із яких вбачається те, що протокол щодо ОСОБА_2 від 23.08.2018 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Занесення до протоколу прізвищ свідків іншим почерком не має правового значення для вирішення питання про законність складання цього протоколу і за своєю суттю не є порушенням нормативних документів, які регламентують складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Не обґрунтованими є доводи апеляційної скарги в частині неправильного зазначення у протоколі часу та місця вчинення адміністративного правопорушення. У ході розгляду справи безумовно доведено те, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом із ознаками алкогольного сп'яніння у м. Києві на проспекту Лісовому, що знайшло своє відображення у постанові судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.10.2018 року. Зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення двох адрес м. Києва, а саме: проспект Лісовий, 22 і проспект Лісовий, 13 суд розцінює як зазначення місця складання протоколу про адміністративне правопорушення та місце виявлення факту керування транспортним засобом із ознаками алкогольного сп'яніння, які не співпадають між собою у зв'язку із перебуванням автомобіля у русі в момент виявлення зазначеного вище факту. Суд зважає при цьому на те, що указані розбіжності не можуть будь-яким чином впливати на вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки місце вчинення цього правопорушення не є обов'язковою складовою його об'єктивної сторони. Із цих же мотивів суд не погоджується із доводами апеляційної скарги в частині зазначення часу виявлення правопорушення та часу складання протоколу, зважаючи при цьому на те, що час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не є обов'язковою складовою його об'єктивної сторони.

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи захисника про порушення, які нібито були допущені поліцейськими у ході виявлення факту адміністративного правопорушення, вчинення поліцейським дій, передбачених ст. 266 КУпАП та Інструкцією про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. Так із оглянутого відеозапису із нагрудної камери поліцейського вбачається те, що ОСОБА_2 дійсно керувала транспортним засобом на момент її зупинки поліцейськими, мала явні ознаки алкогольного сп'яніння, зокрема порушення координації рухів, порушення мови. Поліцейськими неодноразово ОСОБА_2, в тому числі і у присутності свідків, пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що вона неодноразово категорично відмовилась, проявивши при цьому зухвалість поведінки, яка супроводжувалась нецензурною лайкою та погрозами у бік поліцейських. Фіксація вчиненого адміністративного правопорушення була проведена у відповідності до вимог закону. Порушень будь-яких нормативних документів із сторони поліцейських у ході виявлення та фіксації адміністративного правопорушення, які би могли істотно вплинути на вирішення питання про доведеність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_2 у його вчиненні при розгляді цієї справи судом не встановлено. При цьому суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять дані про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, а також на те, що вона у ході спілкування із поліцейськими не висувала вимогу про надання їй сертифікату відповідності та акт повірки технічного засобу, за допомогою якого повинен був здійснюватись огляд на стан сп'яніння, що також указує на безпідставність доводів апеляційної скарги у цій частині.

Та обставина, що у ході розгляду справи суддею не були допитані свідки, не може бути підставою для скасування постанови, оскільки нормами КУпАП не забороняється дослідження письмових пояснень свідків, а із урахуванням наявного у матеріалах справи відеозапису, який є об'єктивним доказом, виклик та безпосередній допит цих свідків обґрунтовано визнано недоцільним.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи суддею місцевого суду вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю. Апеляційна скарга не містить доводів, які би давали підстави для скасування ухваленого щодо ОСОБА_2 рішення.

Суд враховує те, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувся у відсутності ОСОБА_2, що призвело до обмеження її процесуальних прав, в тому числі і права на захист. Проте, це право було поновлене у суді апеляційної інстанції, де ОСОБА_2 приймала участь у судовому засіданні, була представлена захисником, мала можливість надати усі докази на свій захист. Надані ОСОБА_2 та її захисником доводи не спростовують висновків судді місцевого суду та не указують на незаконність прийнятого щодо ОСОБА_2 рішення. У зв'язку із викладеним розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 не може бути підставою для скасування даного рішення.

Постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для зміни чи скасування цієї постанови суд не вбачає у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк