Справа № 724/1201/18
Провадження № 3/724/420/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Гураль Л.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серії КР 189764, ІПН НОМЕР_1, приватного підприємця, пенсіонера, розлученого, маючого на своєму утриманні одну неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2018 року о 21:00 годині водій ОСОБА_1 в м. Хотин, Чернівецької області, по вул. Шевченка, 1Є керував т/з. DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різький запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, нечітка вимова, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, так як не керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. При цьому пояснив суду, що 12 липня 2018 року він приїхав до магазину із реалізацією будівельних матеріалів ТОВ «Родничок-1», де він здійснює підприємницьку діяльність. За ним підїхав автомобіль працівників поліції, які попросили предявити свої документи, на що він не погодився. В подальшому, на запитання чи вживав він спиртні напої, він відповів, що не вживав спиртного та не перебуває в стані алкогольного спяніння. Згодом, поліцейські, не надавши жодних доказів щодо правових підстав зупинки, силоміць наділи «кайдани», посадивши в поліцейську машину та доставили до Хотинського відділення поліції. При цьому зазначив, що працівники поліції пропонували йому пройти медичний огляд безпосередньо на місці або поїхати до медичної установи м. Чернівці, однак приладу Драгер він у них не бачив. Також пояснив, що є медиком за фахом і сам пропонував працівникам поліції пройти огляд на стан спяніння в медичній установі.

Захисник ОСОБА_2 надав суду клопотання про повернення справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на дооформлення, так як протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 076249 від 12 липня 2018 року складений інспектором поліції з грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року, оскільки у вказаному протоколі не назначено, чи притягувався раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Також, зазначає, що у вказаному протоколі не містяться відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення або бодікамера, яку зазначено як технічний засіб, якою зафіксовано порушення. Крім того, вказує про невідповідність між часом із відеоматеріалів, часом складання протоколу та відібрання пояснень у свідків. Також, зазначив, що в справі відсутній відеозапис, який би підтверджував сам момент керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного спяніння, а свідки також не бачили, що ОСОБА_1 керував автомобілем. Додатково також звертає увагу суду, що рапорт інспектора роти №3 батальйону УПП в Чернівецькій області ОСОБА_3 від 12.07.2018р. є неналежним доказом, оскільки не зареєстрований та не містить в собі усіх обставин справи.

Крім того, в судовому засіданні захисник ОСОБА_2 просив суд закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушенняв діях водія ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що 12 липня 2018 року до складу із реалізації будівельних матеріалів, де він працює охоронцем приїхав його директор ОСОБА_1 На власному автомобілі він заїхав на територію складу, яка обгороджена, а ОСОБА_4 закрив ворота. ОСОБА_1 запитав його як справи і чи все нормально на складі. В подальшому приїхали працівники поліції й нічого не пояснюючи, кинули ОСОБА_1 на землю та наділи кайданки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтримав письмові пояснення, які є матеріалах справи. Також пояснив, що він з товаришами перебував неподалік відділення поліції, коли до них підійшов працівник поліції та запропонував бути свідками. Він та його товариш погодилися. Крім цього, зазначив, що на його погляд водій ОСОБА_1 дійсно перебував у стані алкогольного спяніння. Однак ухилявся від відповіді на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан спяніння, що було розцінено як відмова від такого проходження.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначив, що 12 липня 2018 року був запрошений працівниками поліції для проведення огляду на стан спяніння ОСОБА_1 Вказав, що останній перебував у стані алкогольного спяніння, однак ухилявся від відповіді на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан спяніння, що було розцінено як відмова від такого проходження. Крім того, підтримав наявні в матеріалах справи письмові пояснення.

З метою повного та неупередженого розгляду справи, суд в судове засідання викликав працівників поліції, а саме лейтенанта поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_7, якими було складено протокол про адміністративне правопорушення та відбиралися письмові пояснення у свідків події, однак на неодноразові виклики до суду вони не з'явились, а нормами КУпАП не передбачено їх примусовий привід.

Після з'ясування всіх обставин справи, правопорушник ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 погодились про закінчення розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи та отриманих під час розгляду справи доказах.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На підставі зібраних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 076249 від 12.07.2018 року (а.с. 1); письмовими поясненнями ОСОБА_5 (а.с. 3) та ОСОБА_6 (а.с. 4), переглянутим у судовому засіданні відеозаписом із місця події (а.с. 6), поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП судом розцінюється як спосіб захисту власних інтересів і спробу уникнути адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином, зазначення відомостей про притягнення особи до адміністративної відповідальності не передбачено КУпАП, крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 076249 від 12.07.2018 року, не передбачено графи для зазначення таких відомостей, що і спростовує посилання захисника ОСОБА_2 для повернення справи на дооформлення із цієї підстави.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року № 100 «Про затвердження Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів із них», поліцейські патрульної поліції під час здійснення своїх службових обовязків мають право використовувати технічні прилади та засоби, що мають функції фото- і відеозапису, зокрема нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Крім того, відповідно до розділу ІІІ вищезазначеної інструкції, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) закріплюється з правого боку на форменому одязі працівника патрульної поліції у позиції, яка забезпечує ефективну та якісну відеозйомку. Нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активуватися працівником патрульної поліції та знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні ДТП; при перевірці документів; при арешті або затриманні особи; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Так, в даному випадку працівниками поліції нагрудна відеокамера використовувалася, як засіб захистити себе від упереджених заяв щодо їхньої неправомірної поведінки, а саме під час перевірки документів ОСОБА_1, його затриманні через непокору працівникам поліції, пропонуванні хабара, а також для фіксування відмови водія ОСОБА_1 від про проходження огляду на стан алкогольного спяніння у присутності двох свідків.

Крім того, про відеофіксацію ОСОБА_1 був неодноразово попереджений безпосередньо працівниками поліції, при цьому, як вбачається із відеозапису, в нього не виникало питань про даний технічний засіб, яким здійснювався запис.

Посилання захисника ОСОБА_2, на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у стані алкогольного спяніння спростовується поясненнями ОСОБА_1 у судовому засіданні, який зазначив, що приїхав до магазину, а за ним відразу підїхали працівники поліції, які просили предявити документи, а також показами свідка ОСОБА_4, який не заперечував, що останній керував автомобілем.

Доводи захисника ОСОБА_2, про те, що у працівників поліції був відсутній спеціальний прилад «Драгер», а останні провокували водія на проходження огляду на місці, а потім провокували на проходження огляду в медичній установі в м. Чернівці, судом до уваги не приймаються, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонували пройти огляд на місці, однак водій ОСОБА_1, погодившись, почав тікати від працівників поліції, в результаті чого останні одягли йому на руки кайданки та доставили до відділення поліції. Разом з цим, водій не позбавлений можливості оскаржити дії поліцейських у встановленому законом порядку, у випадку порушення його прав під час затримання, про що водію також було розяснено працівниками поліції.

Також не знайшли свого підтвердження доводи, що пояснення свідків та протокол були підписані не дивлячись, оскільки свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що пояснення та протокол перед тим, як підписати прочитали.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка згідно частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, надає кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Кодексом України про адміністративні правопорушення, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.

Пунктом 7 цього ж Пленуму встановлено, що судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків. Строки розгляду справи не можуть вважатися розумними, якщо їх порушено через безпідставне задоволення необґрунтованих клопотань учасників процесу, що спричинило відкладення розгляду справи на тривалий час, невжиття заходів щодо недопущення недобросовісної поведінки учасників справи тощо, оскільки наведені причини свідчать про низький рівень організації судочинства та безвідповідальне ставлення до виконання своїх обов'язків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що до завершення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності залишилося не багато часу, суддя розцінює клопотання захисника про повернення матеріалів справи на дооформлення, як спосіб зловживання процесуальним правом, з метою уникнення в подальшому притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, які в судовому засіданні підтримали свої пояснення, а також переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, згідно якого ОСОБА_1 у присутності вказаних свідків відмовився від проходження такого огляду, посилаючись на те, що буде згідний пройти огляд наступного дня в м. Чернівці, тобто пізніше ніж через дві години, що суперечить вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, із переглянутого в судовому засіданні диску із відеозаписом події вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив працівникам поліції, що вживав алкогольне пиво, а також пропонував їм вирішити всі питання, що суддя розцінює, як визнання своєї провини у керуванні автомобілем у стані алкогольного спяніння та застосування способів уникнення від притягнення його за це до відповідальності.

Крім того, пояснення свідка ОСОБА_4, будучого попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та відмову від дачі показів у відповідності зі ст.ст. 384, 385 КК України, який у судовому засіданні пояснив, що після того, як ОСОБА_1 заїхав на територію магазину, відразу приїхали працівники поліції та безпричинно кинули його на землю і одягнули в наручники, суддя не бере до уваги, так як вони спростовуються переглянутим у судовому засіданні диском із відеозаписом з нагрудних камер, з якого вбачається, що у присутності свідка ОСОБА_4, який працює охоронцем даного магазину, проявляючи зухвалість та грубу непокору працівникам поліції, ОСОБА_1 під приводом виймання документів для предявлення їх працівникам поліції, сів у автомобіль та проїхав у відчиненні ОСОБА_4 ворота на територію магазину. Після чого, в подальшому намагаючись чинити фізичний супротив працівникам поліції при здійсненні виконанні останніми своїх посадових обовязків, був одягнутий у наручники та поміщений до службової машини.

Згідно довідки начальника ТМЦ 7343 РСЦ МВС в Чернівецькій області ОСОБА_8, гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації: Чернівецька обл., Хотинський р-н., м. Хотин, вул. Салтанчука, 1/А, отримав 17.05.2018 року у ТМЦ 7341 РСЦ МВС у Чернівецькій області, посвідчення водія серії ВХО № 207335.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суддя виходить з характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини, обставин, що помякшують і обтяжують відповідальність не встановлено та інших вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, враховуючи те, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відноситься до суспільно небезпечних, носить умисний характер дій порушника та свідчить про його неповагу до безпеки руху, приходжу до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, ступеню його вини та його вихованню і запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 280, 283, 284, 294, 303 ч.1, 40-1 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1, паспорт серії КР 189764, ІПН НОМЕР_1 адміністративне стягнення: штраф у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, паспорт серії КР 189764, ІПН НОМЕР_1 судовий збір у дохід держави в розмірі 352,40 (триста пятдесят дві) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд Чернівецької області.

Строк предявлення постанови до виконання: протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: ОСОБА_9