П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2018 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М. Я. , розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника Сокальского ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1, непрацюючого,

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу, 19.05.2018р. близько 04.10год. по вул.мазепи в смт.Жвирка Сокальського району Львівської області ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Форд», р.н.з. НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху України та під час перевірки документів вчинив злісну непокору законній вимозі працвників поліції.

Зі змісту ст.ст.245, 248 КУпАП випливає, що одним із основних завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є об'єктивне з'ясування обставин справи, рівність всіх громадян перед законом і органом, що розглядає справу.

Згідно ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Також, коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Також, зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід.

В той же час, постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 25.07.2018р. у даній справі ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170грн.

Дана постанова була скасована постановою Апеляційного суду Львівської області від 12.09.2018р.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про те, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і заявлення самовідводу, згідно ст.ст.75,76 КПК України, оскільки брав участь у судовому провадженні з розгляд у даної справи в суді першої інстанції та з огляду на це не можу брати участь у новому провадженні після скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.2, 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст.245 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Заявляю самовідвід у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП ОСОБА_1.

Справу передати до канцелярії суду для організації автоматичного розподілу справи.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: М. Я. Адамович