Справа № 361/6734/18
Провадження № 3/359/2562/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2018 м. Бориспіль
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., з участю прокурора Добривечір К.В., особи, щодо якої розглядається справа про притягнення до адміністративної відповідальності, її захисника адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки у Київській області ДЗЕ Національної поліції України, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючу на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного посту « Бориспіль -аеропорт» Київської митниці ДФС, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 Нова-2 буд. 10 кв.112, за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
З даних протоколу №404 від 16.08.2018 слідує, що ОСОБА_2 перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного посту «Бориспіль аеропорт» Київської митниці ДФС, будучи державним службовцем категорії «В» та маючи спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІІ рангу, являючись субєктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та п. 6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, не повідомила про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у звязку з придбанням нею 24.09.2017 транспортного засобу на суму 149 000 гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, не визнала та пояснила, що вона проживає в одному місті разом зі своєю матірю ОСОБА_3, ними спільно було прийнято рішення придбати транспортний засіб для потреб сімї. У звязку із зазначеним вище, ОСОБА_3 внесла половину коштів вартості транспортного засобу, тобто 74 500 грн. За домовленістю осіб зазначений вище транспортний засіб вони використовують спільно для потреб родини. Також, спільно було прийнято рішення про те, що придбаний транспортний засіб необхідно зареєструвати саме за нею, у звязку з чим було подано відповідну заяву про перереєстрацію автомобіля та набуто на нього право власності. Таким чином, половину вартості (74 500 грн.) транспортного засобу - автомобіля марки «AUDI» моделі «А6» було сплачено - ОСОБА_4, іншу половину ОСОБА_2 Вказана сума є меншою ніж 50 прожитковий мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, яка становить - 80 000, 00 грн., що виключає необхідність застосування положень ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» в чистині письмового повідомлення про суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування. Під час подачі щорічної декларації за 2017 рік, нею були внесені відомості щодо придбання транспортного засобу марки «AUDI» моделі «А6», вартість на дату набуття у власність становить - 149 000, 00 гривень.
Захисник особи, яка притягується до відповідальності - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала пояснення ОСОБА_2, крім того зазначила, що ОСОБА_2 в своїй декларації за 2017 рік було повідомлено про придбання нею транспортного засобу, що свідчить про відсутність в діях особи вини у формі прямого умислу та являється правовою підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Крім того, досудова перевірка по вказаній справі проводилась неналежним органом, оскільки згідно чинного законодавства України, дану перевірку уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК. З огляду на вказані обставини просив провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.
У судовому засіданні прокурор надав пояснення про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративних правопорушень, повязаного з корупцією, передбачених ч.2 ст.172-6 КУпАП, у звязку з чим просить накласти на правопорушника адміністративне стягнення.
Вислухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол, її захисника, думку прокурора, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить висновку про закриття провадження по справі у відповідності до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст. 7, 254 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.
Згідно положень ч. 2 ст.172-6 КУпАП, передбачається відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тобто об'єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в тому, що у суб'єкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані та суб'єкт правопорушення не повідомив про такі зміни в десятиденний строк.
Вказане корупційне правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме, прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні, на що звернено увагу в Рішенні Конституційного Суду України від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).
При цьому, суб'єктивна сторона правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується тим, що воно вчиняється умисно, особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про суттєві зміни у майновому стані.
Також, з урахуванням положень ст.1 Закону «Про запобігання корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання декларації.
Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_2 було складено протокол, що остання несвоєчасно повідомила про суттєві зміни майнового стану, які виникли у звязку з придбанням нею 24.09.2017 транспортного засобу на суму 149 000 гривень.
Частиною другою ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів (раніше мінімальних заробітних плат), встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Таким чином, вище перелічені приписи діючого законодавства, зокрема ст.172-6 КУпАП визначають, що вказане порушення зароджується і розвивається в рамках свідомості однієї особи, яка має корисний прямий умисел на приховане задоволення свого особистого інтересу. Проте вказаного судом не встановлено.
Тобто, для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП, протокол та додані до нього матеріали мали мати докази того, що ОСОБА_2 усвідомлювала суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.
Так, судом вбачається, що ОСОБА_2 фактично повідомив про суттєві зміни в майновому стані, а саме щодо придбання транспортного засобу марки «AUDI» моделі «А6», вартість на дату набуття у власність - 149 000, 00 грн., вказавши його в декларації за 2017 рік.
Тобто, суд погоджується з поясненнями ОСОБА_2 щодо того, що умислу на вчинення вказаного правопорушення у неї не було, про що свідчить те, що вона самостійно в декларації за 2017 рік зазначила, що в звітному періоді ( з 01.01.2017 по 31.12.2017) вона здійснила видатки для купівлі автомобіля, тобто остання не приховувала придбання даного майна.
Зазначені обставини можуть свідчити лише про наявність в її діях несумлінного ставлення до свого обов'язку, а саме не здійснення свідомого вольового контролю за необхідністю своєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, який втрачено з його вини.
При дослідженні матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що ані у протоколі про адміністративне правопорушення, ані прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб'єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення.
Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).
Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.
Таким чином, для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП, протокол та додані до нього матеріали мали мати докази того, що вона усвідомлювала суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.
Крім цього, обґрунтованими є також твердження захисника особи, яка притягується до відповідальності про те, що в ДЗЕ НП відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій.
З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_2 проводилась виключно працівниками УЗЕ у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протоколи про адміністративне правопорушення.
При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше.
Слід зазначити, що згідно Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, серед інших, боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування, протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов'язаним з корупцією.
Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.
Верховний Суд України в своїй постанові від 11.04.2018 справа №814/886/17, також наголосив, що на підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 N 1 "Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції" (Рішення N 1) розпочало свою діяльність Національне агентство з питань запобігання корупції, до повноважень якого згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII) належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом (Закон N 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження зі здійснення в порядку, визначеному Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.
Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII).
Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.
Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.
Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.
В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.
На підставі викладеного суддя приходить до висновку, що дійсно досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.
У разі відсутності складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 2 ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283-285 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суду Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В.Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили________