П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Слива Ю.М., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 12 серпня 2018 року близько 05:25 години по вул. Набережно-Лугова, 2 в м. Києві, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження експертизи у лікаря нарколога на стан наркотичного сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Під час складання протоколу та відібрання письмових пояснень від свідків, працівниками поліції було допущено ряд порушень, в результаті чого протокол та пояснення не можуть вважатися допустимими доказами, також з порушенням було оформлено й направлення його на огляд для виявлення стану наркотичного сп'яніння, однак судом вказані обставини не враховано та безпідставно накладено на нього адміністративне стягнення.

Також, апелянт просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскільки вважає, що строк ним пропущений не був через перенесення святкового дня на 15.10.2018 року.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив.

Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, підтвердив викладені доводи та просив її задовольнити.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Враховуючи доводи апелянта, про причини пропуску строку на оскарження постанови, апеляційний суд визнає їх поважними, а тому клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 05.10.2018 року підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, суд першої інстанції правомірно врахував, що винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №287724 від 12.08.2018 року, у якому викладені обставини вчинення правопорушення, а саме: що ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку; відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився.

Вказаний відеозапис був переглянутий і в ході апеляційного розгляду даної справи.

Суд першої інстанції правомірно взяв вказані докази до уваги та надав їм належну правову оцінку. З вказаними висновками суду, апеляційний суд погоджується, вважає їх правильними та законними

Доводи про те, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 проводився з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Посилання на те, що працівниками поліції допущено ряд порушень норм чинного законодавства України при виконанні своїх посадових обов'язків, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними належними доказами.

Так, суду не надано доказів про те, що ОСОБА_2 чи його захисник зверталися з будь-якими заявами до правоохоронних органів щодо неправомірності дій працівників поліції.

Не оскаржували вони й до суду дії вказаних осіб при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

До того ж, навіть не звертались до керівництва поліції з заявою про проведення службового розслідування з приводу неправомірних дій їх підлеглих.

Крім того, суду не надано достатньо доказів про те, що наявність вказаних порушень можуть вплинути на законність оскаржуваного рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд належним чином проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення.

При прийнятті рішення, суд також врахував й особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, врахував, що дане правопорушення є грубим порушенням ПДР України.

Тому, із стягненням у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, апеляційний суд погоджується, і підстав для його зміни та пом'якшення не вбачає.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_2 протягом року двічі піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2017 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, вчинене 23.09.2017 року.

Таким чином по справі встановлено, що ОСОБА_2 протягом року вчинив одне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому його дії слід перекваліфікувати на ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до довідки ст. інспектора ВАП УПП у м. Києві С.Д. Золотаренка фабулу протоколу серії БД №287724 слід вважати як ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).

Вказаним обставинам суд першої інстанції уваги не надав, а тому оскаржувану постанову слід змінити, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 змінити та перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вважати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива