КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1329/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Дяковського Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Дяковський О.С. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.

Зазначає, що суд необґрунтовано врахував як доказ його винуватості висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 05.08.2018 року про результати медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки огляд проведено за сплином двох годин після виявлення підстав для його проведення, а отже з порушенням норм чинного законодавства, що робить його недійсним.

Крім цього, звертає увагу на наявність виправлень у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим він не може братися до уваги як доказ.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

Одночасно подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ані ОСОБА_2, ані його захисник не були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки повістки, які надходили, стосувалися розгляду справи щодо вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Судове засідання, під час якого було винесено постанову, відбулося без участі ОСОБА_2, а зі змістом оскаржуваної постанови захисник ознайомився лише 30.10.2018 року, після чого, в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся зі скаргою до суду.

З огляду на те, що судове засідання відбулося за відсутності ОСОБА_2, і матеріали справи не містять доказів того, що він отримав копію оскаржуваної постанови, враховуючи, що ця копія отримана захисником лише 31.10.2018 року, про що свідчить відповідна розписка (а.с.21), суд задовольняє клопотання апелянта та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Дяковського О.С., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 05 серпня 2018 року о 03 год. 01 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1, по бульвару Тараса Шевченка, 2 в місті Києві, здійснив стоянку та, залишивши транспортний засіб, не вжив усіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований позаду автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. 115591, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.15.12 ПДР України.

Цією ж постановою ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 05 серпня 2018 року о 03 год. 01 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по бульвару Тараса Шевченка, 2 в місті Києві у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п.п.2.9а, 15.12 Правил дорожнього руху, що є складом правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними протоколів про адміністративні правопорушення, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, складеними уповноваженою особою, даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, рапортом патрульного Шуст Ю.В., висновком лікаря-нарколога КМНКЛ «Соціотерапія».

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Рішення суду в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП учасниками судового провадження не оспорюється та не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Всупереч апеляційним доводам захисника, складений щодо ОСОБА_2 протокол за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу, містить чітко викладену суть вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. При цьому, у протоколі відсутні ознаки виправлень чи внесення будь-яких змін до нього.

Перевіряючи апеляційні доводи щодо порушення працівниками поліції порядку огляду особи на стан алкогольного сп'яніння у зв'язку з його проведенням за сплином відведеного законом часу, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до положень розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними пунктом 3 розділу 1 цієї Інструкції. Метою огляду на стан наркотичного сп'яніння є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема з рапорту інспектора Чернушевича П.О., ним у складі екіпажу «Рубін 1051» 05.08.2018 було виявлено автомобіль НОМЕР_1, який порушив правила дорожнього руху, у зв'язку з чим прийнято рішення про його зупинку. Проте, водій не виконав вимог поліції, продовжив рух, зупинившись на б-рі Тараса Шевченка, 2, залишив автомобіль та намагався зникнути з місця події. У результатні дій водія його автомобіль самовільно покотився назад та зіткнувся з автомобілем патрульної поліції. У подальшому з допомогою по сторонніх громадян було затримано водія вказаного автомобіля, яким виявився ОСОБА_2, доставлено на місце події та на його вимогу викликано карету швидкої допомоги, яка доставила його до КМКЛ №17. Лише після огляду ОСОБА_2 лікарем, який не встановив підстав для його госпіталізації, водія, за його згодою, доставлено до КМНКЛ «Соціотерапія», де він пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння. Вказані обставини також підтверджуються даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Згідно висновку КМНКЛ «Соціотерапія» від 05.08.2018 року №007809, ОСОБА_2 на час проведення медичного огляду, тобто о 05:35 год., перебував у стані алкогольного сп'яніння (1,11‰).

Огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння дійсно відбувся за сплином двох годин (2 год. 34 хв.) після зупинки транспортного засобу. Проте, суд не вважає це істотним порушенням порядку огляду особи на стан сп'яніння та підставою для визнання результату цього огляду недійсним з огляду на сукупність подій, що передували огляду ОСОБА_2

Згідно з положеннями п.14 р.3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015, якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов'язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров'я, куди він доставлений.

Суд бере до уваги обставини затримання ОСОБА_2, які перешкодили працівникам патрульної поліції застосувати до нього загальний порядок огляду на стан сп'яніння, а саме те, що він чинив опір при затриманні та намагався втекти з місця пригоди, після чого за своєю вимогою, посилаючись на тяжку травму, був доставлений каретою швидкої медичної допомоги до лікарні, де встановлено відсутність підстав для його госпіталізації, а отже про задовільний стан його здоров'я. Лише після спростування необхідності госпіталізації водія, за сплином значного проміжку часу, працівники поліції мали змогу провести огляд ОСОБА_2 у лікаря-нарколога, оскільки від проходження такого огляду за допомогою спеціального технічного засобу на місці події останній відмовився.

Суд також враховує те, що огляд водія у КМНКЛ «Соціотерапія» відбувся о 5:35 год., проте у крові ОСОБА_2 все одно було виявлено 1,11‰ алкоголю, що більше, ніж в п'ять разів перевищує допустиму норму.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про недійсність результатів огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Дяковського Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз