Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/778/379/18 Головуючий в 1 інст. Герасименко С.Г.
Єдиний унікальний №333/1199/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гріпас Ю.О., за участю ОСОБА_2 його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою захисника останнього на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року, в якій також порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 із накладенням стягнення у вигляді адміністративного штрафу 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з матеріалів справи, 02.03.2018 року о 16-55 годині ОСОБА_2, у м. Запоріжжя, по вул. Космічна, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою технічного засобу Alcotest «Drager» 6820, тест №457.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність і необґрунтованість постанови судді, оскільки вона прийнята без повного та всебічного розгляду справи, а також при розгляді було порушено його право на захист. Жодної повістки до суду він не отримував, тому не був належним чином повідомлений про розгляд справи, тому був позбавлений можливості здійснювати свій захист в суді першої інстанції. Судом при прийнятті постанови не враховано ряд обставин, які мали значення для правильного вирішення справи. Судом не було викликано свідків, а лише досліджено їх пояснення. Оскільки апелянт був відсутній у судовому засіданні, він був позбавлений можливості заявити клопотання про виклик вказаних в протоколі свідків. Які фактично були відсутні при його зупинці. В протоколі не зазначено точну адресу зупинки його транспортного засобу та за якою адресою проводилось тестування також не зазначено. Апелянт вважає, що суд фактично прийняв докази однієї сторони та не дотримався принципу рівності сторін. Враховуючи викладене, апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки він дізнався про існування постанови лише 23.05.2018 року, а її копію отримано захисником 25.05.2018 року. Також просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження по справі.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисника адвоката ОСОБА_3, який підтримав клопотання і апеляційну скаргу в повному обсязі, просив постанову судді скасувати і закрити провадження у справі; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 участі в судовому засіданні не приймав. Матеріали справи не містять переконливих доказів на предмет того, що останній був обізнаний про розгляд справи стосовно нього. Відповідно до ст.2772 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Матеріали провадження містять відомосте про направлення повісток ОСОБА_2 однак відомостей про те що він їх отримував не має.

Вказані обставини, свідчать про те, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження можна визнати поважними, внаслідок чого цей строк підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті слід зазначити, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не зясував, та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

В постанові судді місцевого суду було зазначено, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, результатом огляду за допомогою технічного засобу Alcotest «Drager» 6820, тест №457, актом огляду на стан спяніння та письмовими поясненнями свідків.

В порушення вимог ст.283 КУпАП, у постанові суд формально послався на докази, які містяться в матеріалах справи, не проаналізувавши їх, та не надавши їм належної правової оцінки.

ОСОБА_2 інкримінувалось керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Обовязковою ознакою складу цього адміністративного правопорушення є керування особою транспортним засобом.

Так, ОСОБА_2 однак категорично заперечував факт керування автомобілем в час і місці зазначених в протоколі через що відмовився його (протокол) підписувати.

В судовому засіданні апеляційного суду останній зазначив автомобіль під його керуванням ОСОБА_2В з ранку приблизно о 05-10 год. 02.03.2018 було зупинено на посту в районі розвилки вул. Космічна а/д Харків-Сімферополь. На вимогу інспектора поліції він надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак не надав посвідчення водія, через те, що посвідчення водія у нього було вкрадено. ОСОБА_2 звертався до поліції з цього приводу (крадіжки документів) , однак на момент зупинки він не мав при собі відповідного документу (висновку дільничного інспектора поліції), який підтверджував цей факт. Поліцейський який його зупинив повідомив що в такому разі він не може керувати транспортним засобом, внаслідок чого ОСОБА_2 залишив свій автомобіль на посту а сам поїхав на громадському транспорті додому за висновком. Дома він обідав та пив квас. Після чого повернувся із висновком на пост поліції.

Подальші події, а саме проведення огляду на стан алкогольного спяніння не мали змісту з огляду на те, що з моменту його керування транспортним засобом і зупинки до моменту проведення огляду пройшло більше ніж 12 годин.

Вказані доводи апелянта матеріалами справи не спростовуються.

Фактично на підтвердження факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом 02.03.2018 о 16-55 год., вказує тільки протокол про адміністративне правопорушення. Інших доказів цього факту матеріали справи не містять.

Перелічені обставини в сукупності з тим, що ОСОБА_2 не визнає факт керування автомобілем саме в час який зазначений в протоколі, вказують на наявність сумнівів щодо доведеності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак постанова місцевого суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року.

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діяхОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1