АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/495/2018 Постанова винесена суддею Вінтоняком Р.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2011 р.н., та доньку, 2016р.н., не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 рокуОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, 28 липня 2017 року о 01 год. 10 хв. по вул. Драйзера, 2-г в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «DaciaLogan», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, порушення координації рухів. Згідно висновку медичного огляду №005569 ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3., вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надані поліцейськими, та не надано змоги ОСОБА_2 надати свої пояснення безпосередньо в суді, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.

Зокрема зазначає, що ОСОБА_2 не лише не відмовлявся від проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, але й проходив його, однак прилад «Драгер» не показав жодного результату, з приводу якого ОСОБА_2 не висловлював незгоди, тому поліцейський, всупереч приписам ч. 3 ст. 266 КУпАП, направив ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я.

Крім того, факт проходження ОСОБА_2 огляду на місці зупинки транспортного засобу також підтверджує свідок ОСОБА_4, висловлюючи при цьому суб'єктивну думку щодо того, що ОСОБА_5 насправді вдихав повітря в себе, а не в прилад «Драгер». При цьому другого свідка під час проходження ОСОБА_2 огляду на місці зупинки транспортного засобу, як це передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, не було.

Таким чином, на думку апелянта, у поліцейського не було жодних законних підстав направляти ОСОБА_5 на огляд до закладу охорони здоров'я, оскільки він фактично навіть не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу. Проте, суд першої інстанції допустив суттєві порушення закону, що потягло за собою винесення незаконного рішення без ретельного з'ясування всіх обставин справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, наданий Управлінням патрульної поліції м. Києва, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; висновку КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №005569 від 28.07.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння; письмових поясненнях свідкаОСОБА_4, якими засвідчено факт проходження ОСОБА_2 тесту на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», під час якого ОСОБА_2 неодноразово намагався подути в «Драгер», але насправді вдихав повітря в себе, та те, що він був в алкогольному сп'янінні, мав характерний запах з ротової порожнини, нестійку ходу, почервоніння обличчя; рапорті інспектора патрульної поліції Крижановського А.Д., в якому викладені обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, виявлення у водія ознак алкогольного сп'яніння, декількох його невдалих спроб пройти огляд на стан сп'яніння на місці із застосуванням приладу &q?ан;Драгер&q? н; та у зв'язку з цим пропозицію пройти огляд в медичному закладі, на що водій погодився.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_3. про порушення інспекторами поліції порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння внаслідок того, що під час проведення працівниками поліції його огляду на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу «Драгер», результат якого був 0 проміле, останні, всупереч вимогам ч. 3 ст. 266 КУпАП, направили ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я, то вони не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, а також поясненнями допитаної під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_4, які свідчать про те, що перед проходженням ОСОБА_2 огляду на приладі «Драгер», у його присутності та присутності двох свідків, було розпечатано мундштук, роз'яснено ОСОБА_2 як необхідно ним користуватися, однак ОСОБА_2, намагаючись декілька разів подути, навмисно робив не так, як йому роз'яснили працівники поліції та або вдихав повітря в себе, або продував недостатню кількість часу, як того вимагає інструкція, тому такі дії ОСОБА_2 працівники поліції обґрунтовано розцінили як відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та запропонували йому проїхати на огляд до медичного закладу, на що ОСОБА_2 погодився.

А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_3., про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання ОСОБА_2 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Не відповідають дійсності і ствердження захисника ОСОБА_3. про відсутність другого свідка під час проходження огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння на приладі «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, оскільки спростовуютьсявідеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції та поясненнями допитаної під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_4, відповідно до яких, виявивши у ОСОБА_2 під час спілкування ознаки алкогольного сп'яніння, працівники поліції зупинили двох свідків, які були присутні під час проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп'яніння на приладі «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_3. про порушення прав ОСОБА_2 у зв'язку із ненаданням останньому можливості надати свої пояснення безпосередньо у суді, то ці права в повній мірі ним були реалізовані в суді апеляційної інстанції, проте будь-яких вагомих доказів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ним не надано.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

У відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_2, врахував характер вчиненого правопорушення, і наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування чи зміни - відсутні, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3.залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.