Номер провадження: 33/785/1826/18
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді Драгомерецького М.М., при секретарі Півнєві Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наданих суду першої інстанції адміністративних матеріалів, водій ОСОБА_3 25.07.2018р. о 10.40 годин, керуючи транспортним засобом Т-3м (трамвай), номерний знак б.н.НОМЕР_2, по вул. Академічній, 28 в м. Одесі, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечну швидкість для руху, в результаті чого скоїла наїзд на припаркований автомобіль марки «Чері», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції, стосовно водія ОСОБА_3, був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №121777 від 01.08.2018р. за ст. 124 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2018 року закрито провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, за ст. 124 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2018 року є незаконною та просить її скасувати, а ОСОБА_3 притягнути до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що водій трамваю ОСОБА_3, під'їжджаючи до автомобіля ОСОБА_2, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та пересвідчилася в безпечності інтервалу між транспортними засобами та допустила їх зіткнення. Суд першої інстанції, вказані обставини до уваги не взяв та не врахував, що ОСОБА_2 перебував у статичному стані.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з'явилися, із клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертались.

Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

У зв'язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 та ОСОБА_2, без проведення фіксації судового засідання технічними засобами.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані належним чином.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 12.1 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 12.1 ПДР України, яка зазначена в протоколі працівником поліції.

Пунктом 12.1 ПДР України встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення БД №121777 від 01.08.2018р., ОСОБА_3 інкримінується те, що вона 25.07.2018р. о 10.40 годин, керуючи транспортним засобом Т-3м (трамвай), номерний знак б.н.НОМЕР_2, по вул. Академічній, 28 в м. Одесі, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечну швидкість для руху, в результаті чого скоїла наїзд на припаркований автомобіль марки «Чері», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2.

В письмових поясненнях, ОСОБА_3 зазначила, що вона у вищезазначений день та час керувала трамваєм, однак приближуючись до будинку «Сади Победи» з правої сторони по ходу її руху стояли припарковані автомобілі, переконавшись, що транспорт стоїть без руху, продовжила рух в заданому напрямку. Приближаючи до першого припаркованого автомобіля із-за нього не очікувано виїхав автомобіль синього кольору НОМЕР_1, який не уступив дорогу, водій якого не переконавшись у відсутності трамвая, що рухається, виїхав приблизно за 5-7 метрів до трамвая, побачивши дану ситуацію нею були прийняті заходи подачі звукового сигналу та екстреного гальмування одночасно, однак зіткнення попередити не вдалось.

За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП невід'ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об'єктивну сторону правопорушення.

Одним з доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 є винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вона не вибрала безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку, чим порушила вимоги п. 12.1 ПДР України.

Однак, відповідно до ПДР України, зокрема п. п. 16.3, 17.3 ПДР України трамвай має перевагу перед нерейковим транспортним засобом. Враховуючи те, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, водій трамваю ОСОБА_3 розраховувала, що на її шляху, інші учасники дорожнього руху не створять перешкоди для його руху.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту порушення водієм трамваю ОСОБА_3 п. 12.1 ПДР та наявності причинно-наслідкового зв'язку між її діями та виникненням даної ДТП, а також технічної можливості у водія ОСОБА_3 уникнути зіткнення, тому її вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та порушення неї вимог п. 12.1 ПДР України. Доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують.

Твердження апелянта про винесення постанови без повного з'ясування усіх фактичних обставин та неналежної оцінки доказів не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи судом першої інстанції були досліджені всебічно, повно і об'єктивно.

Таким чином, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2018 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд Одеської області, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області М.М.Драгомерецький