АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5256/18 Номер провадження 33/786/1114/18Головуючий у 1-й інстанції Савченко А. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,

з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах порушника ОСОБА_3 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 25 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_3 ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, громадянин ОСОБА_5 Арабської Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, РНОКПП №,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді Рустом Я.А. притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 3 липня 2018 року о 1 год. 55 хв. керував автомобілем «BMW 316i» днз GI 253 F по вул. Пушкіна в м. Полтава з ознаками алкогольного спяніння та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому заперечує факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом. Вважає безпідставною зупинку його працівниками поліції та вказує, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських засвідчили факт спілкування ОСОБА_3 з поліцейськими, а не керування автомобілем.

Зазначає про наявність суперечностей в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом по вул. Пушкіна, 23, в м. Полтава, а протокол складений по вул. Котляревського, 21, в м. Полтава.

Стверджує, що приписами ст.130 КпАП України не встановлена відповідальність за перебування особи із явними ознаками алкогольного спяніння за відсутності встановленого факту керування транспортним засобом.

Зазначає про порушення суддею місцевого суду вимог ст.268 КпАП України під час розгляду справи з огляду на те, що ОСОБА_4 не було надано можливості виступити рідною мовою або скористатися послугами перекладача.

Вважає недопустимими доказами показання свідків, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить їх прізвищ, а також звертає увагу на відсутність відомостей щодо марки та заводського номера відеореєстратора.

ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, місце та час судового розгляду, що підтвердив його захисник ОСОБА_2, проте в засідання суду апеляційної інстанції не зявився і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, переглянувши відеозапис події, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки судді про винуватість ОСОБА_3 у відмові від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння ґрунтуються на зібраних в установленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №132054 від 3 липня 2018 року, ОСОБА_3 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився проходити, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан алкогольного сп'яніння в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.1).

Викладені в протоколі обставини правопорушення підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є послідовними та логічними, узгоджуються з відеозаписом події і не містять суперечностей (а.с.3, 4).

Присутність цих свідків під час складання протоколу ніким не заперечується.

Всупереч твердженням апелянта, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

При цьому протокол містить, зокрема, відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння) та нормативний акт (п.2.5 Правил дорожнього руху України), який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Також в протоколі зазначено відомості про марку та заводські номери відеореєстраторів, на які проводився запис події.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта наявність суперечностей з огляду на те, що в протоколі зазначено про керування ОСОБА_3 автомобілем по вул. Пушкіна, 23, в м. Полтава, а сам протокол складений по вул. Котляревського, 21, в м. Полтава, оскільки місце події є перехрестям вказаних вулиць.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Фактичні обставини керування ОСОБА_3 автомобілем «BMW 316i» днз GI 253 F по вул. Пушкіна в м. Полтава 3 липня 2018 року підтвердив допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_8, інспектор патрульної поліції, який пояснив, що до моменту зупинки автомобіль був у полі його зору і керував ним саме ОСОБА_3

Не заперечувала цього на місці події і пасажир автомобіля «BMW 316i» днз GI 253 F, що підтвержується дослідженим судом відеозаписом.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками патрульної поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують відповідальність.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення права ОСОБА_3 на захист з огляду на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не було залучено перекладача, є непереконливими.

Зі змісту положень ст.268 КпАП України та ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики» вбачається, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Слідчі і судові документи складаються державною мовою.

За змістом вказаних положень законів вбачається, що забезпечення участі перекладача здійснюється судом за умови використання заінтересованою особою наданого їй права на ініціювання залучення перекладача, в даному випадку ОСОБА_3 або його захисника, та наявності для цього передбачених законом підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відеозапису події та аудіо запису судового засідання, жодних клопотань про участь перекладача як при складанні протоколу, так і під час розгляду справи у місцевому суді, ні порушник, ні його захисник не заявляли.

При цьому ОСОБА_3 на всі запитання працівників поліції та суду надавав відповіді, в тому числі зазначивши, що суть правопорушення йому зрозуміла, та будь-яких складнощів щодо сприйняття української мови у нього не було.

Більше того, в матеріалах справи є договір-доручення про надання правової допомоги від 25 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_2, який складений українською мовою та підписаний ОСОБА_3 (а.с.13-14).

Вказані обставини спростовують твердження захисника про порушення прав ОСОБА_3

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 25 липня 2018 року щодо ОСОБА_3 Явера Аджіла залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_2, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1