Дата документу 28.11.2018 Справа № 554/9020/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2018 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г., при секретарі Гречка Є. В., за участю прокурора Колоса В. А., адвоката ОСОБА_1, особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області, до адміністративної відповідальності не притягувався

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи та нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Відповідно до протоколу № 44-03/235/18 від 31 жовтня 2018 року ОСОБА_2, будучи прокурором Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області, в порушення вимог частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), а також рішення Національного агентства від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088 (зі змінами), рішення Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089 (зі змінами), несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію за 2016 рік 1 квітня 2017 року о 12 год. 20 хв., тоді як повинен був подати до 1 квітня 2016 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

Після розяснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_2 показав, що винуватим себе не визнає, так як незначне затримання з поданням декларації сталося не з його вини, а по причині проблем роботи сайту НАЗК, куди він протягом останніх діб перед закінченням строку на подання декларації не мав змоги її відправити і зміг зробити це лише в першій половині 1 квітня 2016 року. Крім того, він зазначив, що як на момент складення протоколу, так і час розгляду його в суді закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, в звязку з чим ініціатор складення протоколу не мав права цього робити. Просив закрити провадження по справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Прокурор вважав, що ОСОБА_2 вчинив інкриміноване йому правопорушення і строки накладення на нього адміністративного стягнення не закінчилися, а тому просив піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції частини 1 статті 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали додані до протоколу, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Такий протокол у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У протоколі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2, зміст останнього суперечить вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, зясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення па офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить: обєкт правопорушення - суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення; обєктивну сторону - конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил; субєкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; субєктивну сторону - ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Обєктивна сторона адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такий висновок суду в повній мірі узгоджується з положененями, які містяться в п. 2 розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм дає підстави суду для висновку, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП є формальним. Обовязковим елементом його субєктивної сторони є умисне діяння, тобто умисне несвоєчасне подання декларації про доходи, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне декларування своїх доходів.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. За наявності ж останніх, відповідальність виключається.

При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень ст. 1 Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, повинна своєчасно подати декларацію та повідомити про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання декларації.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 робив неодноразові спроби вчасно подати декларацію, вчинивши для цього всі необхідні дії, але із-за проблем в роботі сайту НАЗК йому цього зробити не вдалося, що свідчить про відсутність в його діях умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Оскільки декларацію ним було подано несвоєчасно, але з причин, що не залежали від його волі, суд констатує, що в його діях відсутня субєктивна сторона, а відповідно і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3 частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, суд констатує, що як на момент складення протоколу, так і розгляду його в суді закінчилися строки для накладення адміністративного стягнення, встановлені статтею 38 КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині третій цієї статті.

Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи минуло більше трьох місяців з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_2правопорушення та його виявлення уповноваженими на те органами, а тому закінчилися строки для накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, а отже справа підлягає закриттю.

При цьому суд виходить з того, що факт виявлення вчиненого ОСОБА_2 правопорушення встановлений і констатується в листі в. о. прокурора Полтавської області Легеньковського О. В. від 21 червня 2018 року № 1577вих. 18 (а. с. 31), який його ініціатором був спрямований Голові Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_3 для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2

Виходячи з наведеного, суд констатує, що трьохмісячний строк для накладення адміністративного стягнення в даному випадку сплив 21 вересня 2018 року, а тому й з цих підстав справа підлягає закриттю відповідно до п. 7 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 38, 247, 283-284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_2 по обвинуваченню його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною нормою закону.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя А.Г. Савченко