ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4381/18 Суддя суду 1 інстанції: Бабкова Т.В.
Провадження № 33/818/219/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Колтунова А.І., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_2 - ОСОБА_3., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1.

- визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом зазначено, що 26.07.2018 року о 02 год. 15 хв. по бул. Юр'єва, 2-А в м. Харкові, ОСОБА_2, керував автомобілем «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову від 28 вересня 2018 року скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з тих підстав, що судом не з'ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Суд розглянув справу за його відсутності, без належного його повідомлення про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника в підтримку апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, (а.с. 1) складений уповноваженою державою особою, і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, на час розгляду справи як судом першої інстанції, так і апеляційної інстанції, протиправними не визнані.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я.

Дані обставини підтверджуються і відеозаписами зробленими співробітниками поліції (а.с. 7) яким суд надав належну правову оцінку, та які були досліджені судом апеляційної інстанції.

Більш того, факт відмови саме ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння підтверджується письмовим поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 3-4).

Доводи ОСОБА_2 та його захисника. про те, що суд розглянув справу за його відсутності заслуговують на увагу, однак не є підставою для скасування рішення суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник мали можливість надати докази в підтвердження наведених в апеляційній скарзі доводів. Однак, таких доказів вони не надали.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції або свідків було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_2 чи його захисник суду не надали.

Судом не приймається посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не мають належних даних, що він керував вказаним транспортним засобом.

З відеозаписів, який було надано працівниками поліції до суду першої інстанції (а.с. 7) вбачається, що ОСОБА_2, після того, як поліцейські запропонували йому проти огляд на стан сп'яніння, коли він знаходився біля автомобіля, демонстративно зайшов до приміщення кафе та наполягав на тому, що він весь час знаходився в кафе.

Також на ОСОБА_2 була складена постанова серії ЕАВ №500390 від 26.07.2018 року о 03 год. 24 хв. про порушення ним ПДР України, а саме п. 2.9в, яка до розгляду справи ним не оскаржувалась.

На час розгляду справи судом апеляційної інстанції зазначена постанова скасована не була.

Отже, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1, порушив п. 2.9в ПДР України, що було підставою для його зупинки.

Тим більше протокол про адміністративне правопорушення було складено щодо ОСОБА_2, а тому саме ОСОБА_2 був водієм відповідно до положень п. 1.10 ПДР України.

Посилання ОСОБА_2 на те, що йому працівниками поліції не було оформлене направлення на проходження огляду на стан сп'яніння до закладу охорони здоров'я не є обґрунтованим, оскільки п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я».

Направлення до відповідного закладу згідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на такий огляд не оформлювалось працівниками поліції, оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Даний факт також підтверджується відеозаписами, зробленими співробітниками поліції (а.с. 7).

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Посилання апеляції на те, що ОСОБА_2 не був відсторонений від керування, спростовується рапортом Інспектора роти № 4 взводу № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Шаміновим В.Ю. (а.с. 6), з якому зазначено, що автомобіль був замкнений і залишений на місці стоянки за адресою: м. Харків, бульвар Б. Хмельницького, 2-А, оскільки протягом тривалого часу не прибув евакуатор.

Такі дії апеляційний суд розцінює лише як позицію захисту, що направлена на ухилення від відповідальності за скоєне.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_2 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених судом першої інстанції в постанові.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду А.І. Колтунова