Провадження № 33/824/719/2018 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21.09.2018 року, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого водієм в Міжнародній компанії K.I.E.V.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 22.06.2018 року о 01 годині 07 хвилин по вул. Ніжинська, 10 в м. Києві інспектором патрульної поліції в м. Києві був зупинений ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «BMW» держномер НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим відповідно до постанови КМ України від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року під № 1413/27858, водію ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або в найближчому закладі охорони здоров'я, проте у присутності свідків він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді - штрафу у розмірі 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 21.09.2018 року щодо ОСОБА_2 та провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, упередженою та такою, що прийнята внаслідок неповного встановлення судом фактичних обставин справи. Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 свою вину не визнає, оскільки не перебував у вказаний в протоколі час за кермом автомобіля та в стані алкогольного сп'яніння ним не керував. ОСОБА_2 працює водієм та алкогольні засоби вживає дуже рідко у вільний від роботи час у невеликих дозах, оскільки кожного дня перебуває за кермом. 21.06.2018 року ОСОБА_2 близько 22 години 30 хвилин повернувся з роботи, й припаркував свій транспортний засіб біля входу до гуртожитку навпроти свого будинку. Після цього, він пішов спілкуватися з своїми друзями та випив одну пляшку пива. Близько 01 години 22.06.2018 року ОСОБА_2 виріши йти додому, однак перед цим він пішов до свого транспортного засобу, щоб забрати свої речі, він відкрив свій автомобіль та сів на водійське місце, потім, не закриваючи передніх дверей, він пішов до багажника, однак в цей час на проїжджій частині зупинилася поліцейська машина та до нього підійшли працівники поліції, які запропонували йому надати на огляд документи на машину та відкрити капот. ОСОБА_2 погодився, однак, під час спілкування з поліцейськими, вони вказали, що бачать, що він вживав алкоголь, тому для того, аби не допустити ситуації керування транспортним засобом, заберуть його автомобіль на штрафмайданчик. ОСОБА_2 був категорично проти, оскільки не був зареєстрований власником вказаного транспортного засобу, і, відповідно, не зміг би його забрати. Працівники поліції зазначили, що існує два варіанти: або вони забирають авто на штрафмайданчик, або складають на нього протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, і для того, аби в нього не забрали автомобіль, він підписав вказаний протокол. Адвокат зазначає, що на момент затримання та складання протоколу, автомобіль не знаходився на проїжджій частині, не рухався та ОСОБА_2 взагалі ним не керував. Адвокат зазначає, що складений відносно ОСОБА_2 протокол є незаконним, що підтверджується показаннями свідків та наявними у справі доказами, однак, це не було взято до уваги судом першої інстанції. Окрім того, апелянт зазначає, що відеофіксація зупинку є незрозумілою та неузгодженою в часі, а сам факт керування автомобілем є непідтверджений, а під час складання протоколу щодо ОСОБА_2 було порушено встановлену законом процедуру огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, переглянувши диск із відеофіксацією, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Згідно протоколу серії БД №344486 від 22.06.2018 року, о 01 годині 07 хвилин в м. Києві по вул. Ніжинська, 10 ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота; від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків /а. с. 1/.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вказав, що він не керував транспортним засобом, який був припаркований біля гуртожитку. До автомобіля він повернувся для того, аби забрати свої речі, в цей час до нього і під'їхали працівники поліції.

Апеляційному суду свідок ОСОБА_4 пояснив, що 22.06.2018 року він стояв біля гуртожитку по вул. Ніжинська в м. Києві, потім побачив, що під'їхав патруль на ріг гуртожитку по вул. Ніжинській. Він підійшов ближче, щоб поцікавитися, що трапилося і в цей час працівник поліції запропонував йому бути понятим. Поліцейський пояснив, що автомобіль «BMW» знаходиться в орієнтуванні та водій перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Автомобіль «BMW» стояв на розі гуртожитку ще до того, як під'їхали працівники поліції. Він побачив водія, який сказав, що не керував транспортним засобом і це логічно, адже автомобіль не рухався. Після пропозиції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, той відмовився й зазначив, що транспортним засобом не керував. Водієві не пропонували їхати до закладу охорони здоров'я.

Оскільки свідок ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиву дачу показань, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для сумніву в його показаннях.

Відповідно до п. 1.10 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2002 року, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов'язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_2 як у суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі заперечує факт керування транспортним засобом, у зв'язку з чим судом було оглянуто диск із відеофіксацією, доданою поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, на диску наявний відеозапис, з якого неможливо встановити, чи керував ОСОБА_2 транспортним засобом, оскільки на ньому зафіксовано лише спілкування його з працівниками поліції та з нього не можна зробити висновок щодо того, що автомобіль перебував у русі.

Таким чином, враховуючи викладене, встановити, чи керував ОСОБА_2 транспортним засобом, неможливо, оскільки наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення викликають розумні сумніви.

Крім того, в матеріалах справи міститься рапорт поліцейського Войтюка Д.В., в якому зазначено, що під час несення служби в Солом'янському районі м. Києва під час патрулювання 22.06.2018 року по вулиці Ніжинська було виявлено транспортний засіб «BMW» 3201 днз НОМЕР_2, водій якого знаходився у стані алкогольного сп'яніння / а.с.3/.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та взагалі керував транспортним засобом, апеляційний суд приходить до висновку, що наданими у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21.09.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон