Справа № 645/2276/18
Провадження № 3/645/1009/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Шарко О.П., розглянувши матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції м.Харкова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КупАП

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, не працюючого, мешкає за адресою: м.Харків, пр.-т Тракторобудівників, 130 Б, кв.42,

встановив:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції м.Харкова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БР №040270 від 16.04.2018 року, ОСОБА_1, 16 квітня 2018 року, приблизно о 07 годин 10 хвилин, керуючи автомобілем марки „ВАЗ 21101ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, в районі будинку №264, по Салтівському Шосе у м.Харкові, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав переваги у русі ТЗ «ГАЗ 330232 - 414», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 чим була заподіяна матеріальна шкода, автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 16.11 ПДР України,

У судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився з оцінкою його дій працівниками поліції, пояснив суду, що він в зазначений протоколі час, рухався по пр.-ту 50річчя ВЛКСМ до перехрестя, щоб надалі продовжити рух через нерегульоване перехрестя по Салтівському Шосе, у напрямку Старого Салтова, підїхавши до перехрестя, він зупинився, оскільки праворуч стояв знак «Уступи дорогу» у напрямку центру. Він пропустив автомобілі, які рухалися по Салтівському Шосе, і, переконавшись, що з лівого боку по пішохідному переходу почали рухатися пішоходи, він також розпочав рух паралельно з пішоходами з невеликою швидкістю, коли раптово, зі сторони пішохідного переходу в його автомобіль врізався автомобіль «Газель», зіткнення не вдалося уникнути, оскільки швидкість «Газелі» була великою, а водій не загальмував, не сигналив і не обїхав його з правого боку, хоча мав таку можливість.

Як вбачається з пояснень водія автомобіля «Газель» ОСОБА_2, водій автомобіля «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_3 не виконав вимоги ПДР України, проігнорувавши вимоги дорожнього знаку «Уступи дорогу», внаслідок чого відбулося зіткнення.

Під час проведення перевірки за результатами дорожньо-транспортної пригоди у справі була призначена автотехнічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_3.

Згідно висновку комісійної судової автотехнічної експертизи №15820 від 16 липня 2018 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 21011» ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 2.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля «ВАЗ 21011» ОСОБА_1 визначалась шляхом виконання ним вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п.16.11 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ 21011» ОСОБА_1 не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п.16.11 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходилися в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо транспортній ситуації водій автомобіля «ГАЗ 330232 - 414» ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до п.12.3 Правил дорожнього руху України. Через недостатні вихідні дані експертним шляхом не можливо встановити, чи були в діях останнього порушення вимог ПДР експертним шляхом встановити неможливо.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши клопотання та пояснення учасників судового розгляду, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з'ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Днем вчинення адміністративного правопорушення згідно до протоколу про адміністративне правопорушення є 16 квітня 2018 року.

На час проведення судового засідання тримісячний термін накладення адміністративного стягнення, визначений КУпАП сплинув.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду справи, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_4 проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

На думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці, тому в силу ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення відносно ОСОБА_5 не може бути накладено, а адміністративна справа підлягає закриттю, у звязку з закриттям провадження, суд позбавлений встановити винність чи не винуватість ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 247, 251, 252, 278 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КупАП, у звязку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

В іншій частині постанова оскарженню не підлягає.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Фрунзенського районного суду О. П. Шарко