Справа № 363/946/18 Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 33/780/510/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 138 25.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 КУпАП закрите у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, 10 лютого 2018 року, о 13 годині, в м. Вишгород Київської області, керуючи автомобілем «BMW», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Набережна, в порушення вимог п.п. 12.3 ПДР України, при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем «Audi», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження у справі суддя місцевого суду указав на те, що відповідно до висновку судового експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження, з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Audi» не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, та знаходилися в причинному звязку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи були зясовані не повно. Указав на те, що зібрані у справі докази, свідчать про відсутність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема зазначив, що в дорожній обстановці, яка передувала дорожньо-транспортній пригоді, він керував автомобілем у лівій крайній полосі дороги. На думку апелянта, дана обставина стверджується зокрема локалізацією механічних пошкоджень транспортних засобів. Указав на те, що суд необґрунтовано відкинув його пояснення щодо обставин ДТП, при цьому, прийняв як беззаперечні пояснення водія автомобіля ОСОБА_2, які містили істотні суперечності у собі та не ґрунтувалися на зібраних матеріалах. Вважав, що саме дії водія «BMW» - ОСОБА_2, які проявилися у недотриманні безпечної дистанції та не обрання безпечної швидкості руху, перебували у причинному звязку із наслідками у виді зіткнення транспортних засобів. Просив указану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_3 указав на необґрунтованість висновку експерта від 19.02.2018 № 19, який ґрунтувався лише на поясненнях ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та схеми місця ДТП. Указав на те, що замовником даної експертизи був ОСОБА_2, а поставлені експерту питання не стосувалися обставин ДТП, що на думку апелянта, виключало можливість врахування її висновків при ухваленні судового рішення. Окрім цього, вважав безпідставним неврахування суддею місцевого суду його пояснень, які були долучені у ході судового розгляду.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_3 вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;

дослідивши висновок експертизи, наданий апелянтом, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Висновки судді про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення стверджуються зібраними у справі доказами, дослідженими суддею в ході судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо неповноти дослідження обставин справи та помилковості висновків судді про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не ґрунтуються на матеріалах справи із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і обєктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

На підставі досліджених доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 12.3 ПДР України, наслідком чого стало пошкодження транспортних засобів.

Матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП. Порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України, на які указує ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі, не перебувають у прямому причинному звязку із зіткненням транспортних засобів та наслідків, що настали, а посилання на те, що ОСОБА_2 рухаючись у крайній лівій смузі дороги недотримався безпечної дистанції та не обрав безпечної швидкості руху, не ґрунтується на матеріалах справи, які не містять даних, що підтверджують дану обставину.

Як під час зясування обставин ДТП працівниками ДАІ, так і під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_2 та свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 указували на те, що саме дії водія ОСОБА_3, які проявилися у створенні перешкоди для руху, яка полягала у зміні напрямку руху із подальшою зупинкою транспортного засобу у крайній лівій полосі дорожнього руху, спровокували дорожньо-транспортну пригоду. Апеляційний суд вважає їх логічними, послідовними і такими, які узгоджуються із іншими, наявними у матеріалах справи даними.

Доводи водія ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 мав технічну можливість попередити зіткнення транспортних засобів шляхом гальмування є необґрунтованими і не спростовують висновків судді місцевого суду у цій частині. Так, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом застосування гальмування. Апеляційний суд зважає і на те, що відповідно до висновку автотехнічного дослідження від 19.02.2018 № 19, ОСОБА_2В не мав технічної можливості запобігти зіткненню із автомобілем «Ауді», при виконанні з його боку вимог п.12.3 ПДР України. Окрім того, суд зважає на те, що відповідно до вимог п.1.4 ПДР України у зазначеній вище дорожній обстановці водій ОСОБА_2 мав право розраховувати на те, що ОСОБА_7 змінюючи напрямок руху ліворуч на смугу попутного напрямку, дотримуючись п.п. 10.1 і 10.3 ПДР України, надасть йому перевагу у русі та не створить перешкоди для руху.

На підставі досліджених доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 керував автомобілем у крайній лівій частині дороги та не здійснював зміни напрямку руху із правої частини дороги у ліву. Так, доводи ОСОБА_3 у цій частині спростовуються поясненнями свідків, зібраними матеріалами, а також висновками експертних досліджень.

Під час апеляційного розгляду апелянтом було надіслано висновок експертного дослідження № 52 від 21.05.2018. Із метою повноти зясування обставин справи, дотримання принципів обєктивності та неупередженості при її розгляді, суд визнав за можливе дослідити цей висновок та надати йому оцінку.

Наведений вище висновок експертного дослідження № 52 від 21.05.2018 суд оцінює критично, оскільки він не дає однозначних підстав вважати, що водій ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення, а також оцінки його дій з точки зору їх невідповідності вимогам п. 13.1 ПДР України. Так, Апеляційний суд звертає увагу на те, що водію ОСОБА_2 не ставилося у вину порушення вимог п. 13.1 ПДР України, які полягають у необхідності дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.03.2018 № 359587, ОСОБА_2 ставилося у вину порушення вимог п.12.3 ПДР України, яке регламентує дії водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити. Апеляційний суд критично оцінює висновки цієї експертизи в цій частині з огляду на те, що порушення вимог п.12.3 та п.13.1 ПДР України є взаємовиключними, оскільки регламентують дії водія за різних дорожніх обставин. Суд звертає увагу на те, що висновки, викладені у цій експертизі не достатньо обґрунтовані і є суперечливими. При цьому, експертом, як встановленим визнаний факт невідповідності дій водія ОСОБА_3 вимогам п.п. 10.1 і 10.4 ПДР України, які Апеляційний суд бере до уваги. Зокрема, суд вважає обґрунтованими висновки цієї експертизи про те, що водій ОСОБА_3 перед початком виконання маневру повороту ліворуч завчасно повинний був подавати сигнали світловими покажчиками повороту та завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку та переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У звязку із цим, суд приходить до висновку про те, що зазначений вище висновок експертизи не спростовує висновків судді місцевого суду щодо відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Наведене указує на те, що постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для зміни чи скасування цієї постанови, суд не вбачає у звязку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.