П О С Т А Н О В А
iменем України
3/330/427/2018

Справа № 330/1726/18

"01" жовтня 2018 р. Суддя Якимівського районного суду Запорізької області Нестеренко Т.В. при секретарі Корнієнко М.М., за участю захисника Карягіна П.І., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з військової прокуратури Запорізького гарнізону південного регіону України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області, гр. України, старший офіцер відділення офіцерів запасу і кадрів Якимівського РВК, старший лейтенант, освіта вища, одружений, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 ч.2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :
20.08.2018 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшов матеріал відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що проведеним військовою прокуратурою Запорізького гарнізону вивченням стану законності та заходів щодо її забезпечення у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що дислокується в АДРЕСА_2 , у діях окремих військовослужбовців виявлені ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом в ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів Якимівського РВК з 09.03.2015 і по теперішній час. Будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, відповідно до вимог ст. ст. 9. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статуту), старший лейтенант ОСОБА_1 був зобов"язаний свято та непорушне додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Поняття особливий період міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено,що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: або оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент введення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях. Таким чином, часткова мобілізація, яка оголошувалася Указами Президента України, є складовою частиною особливого періоду. Згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України», уведеного в дію Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція. В силу положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» Збройні Сили України та інші військові формування приймають участь в антитерористичній операції визначеним складом сил і засобів. У відповідності до абзацу 8 статті 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Президент України приймає рішення про демобілізацію із внесенням відповідної о Указу на затвердження Верховною Радою України. Демобілізація - це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу. За викладених обставин особливий період як часовий проміжок, що охоплює мобілізацію, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, не завершився.
Під час проходження військової служби ОСОБА_1 повинен був неухильно дотримуватися військової дисципліни. Відповідно до ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції України, неухильно виконувати вимоги військових статутів. Проте, діючи умисно, протиправне, всупереч інтересам служби, на порушення наведених вище статутних обов`язків, старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, вчинив недбале ставлення до військової служби за наступних обставин. 09.07.2018 року капітан ОСОБА_2 прибув на службу приблизно о 08.00. Від військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 - підполковника ОСОБА_3 він отримав усний наказ вирушити по службових питаннях в м. Мелітополь до ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із старшим лейтенантом ОСОБА_4 , який в цей день відповідно до наказу військового комісара від 06.07.2018 року № 190-НР ніс службу в добовому наряді в якості чергового військового комісаріату. Після вирішення службових питань офіцери мали повернутись до місця несення служби в ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вищевказані військовослужбовці наказ виконали та приблизно о 11.00 09.07.2018 року вибули до м. Мелітополь. Вирішивши службові питання приблизно о 13.30 старший лейтенант ОСОБА_1 повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 та продовжив нести службу в добовому наряді, а капітан ОСОБА_2 зателефонував підполковнику ОСОБА_3 та попросив дозволу залишитись в м. Мелітополь для вирішення службових та власних питань, та не повертатись. Отримавши дозвіл від підполковника ОСОБА_3 капітан ОСОБА_2 в м. Мелітополь о 15.30 11.07.2018 року вживав спиртні напої в службовий час, що він підтверджує у своїх поясненнях, та за що був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. О 15.45 09.07.2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 з перевіркою прибули посадові особи відділення Військової служби правопорядку Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку. Під час перевірки особового складу було виявлено відсутність на місці капітана ОСОБА_2 . З метою підтвердити законність його відсутності на робочому місці підполковник ОСОБА_3 усно наказав старшому лейтенанту ОСОБА_1 переробити наказ військового комісара № 189-НР від 06.07.2018 року та вказати в ньому, що капітан ОСОБА_2 08.07.2018 року начебто ніс службу в добовому наряді в якості помічника чергового військового комісаріату. Також наказав прибрати дійсний наказ військового комісара № 189-НР від 06.07.2018 року зі справи з наказами, що і було зроблено старшим лейтенантом ОСОБА_1 .. Це підтверджується поясненнями старшого лейтенанта ОСОБА_1 . В свою чергу підполковник ОСОБА_3 повідомив посадових осіб Військової служби правопорядку, що капітан ОСОБА_2 перебуває на вихідному за несення служби в добовому наряді 08.07.2018 року. В результаті поглибленої перевірки, а саме вивчення попередніх наказів військового комісара, графіку нарядів, книги інструктажу добового наряду було виявлено, що 08.07.2018 року помічником чергового військового комісаріату була призначена та несла службу старший солдат ОСОБА_5 . Тобто у капітана ОСОБА_2 законних підстав бути 09.07.2018 року відсутнім на службі не було. Після цього о 16.30 його було викликано на службу та о 18.30 він з`явився в стані алкогольного сп`яніння. Підполковник ОСОБА_3 в свої поясненнях вищевказану інформацію підтвердив та повідомив, що надав розпорядження на підробку наказу військового комісара з метою приховати факт незаконної відсутності на службі капітана ОСОБА_2 .. Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 19.07.2018, по справі №330/1374/18, підполковника ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172013 КУпАП. Разом з цим, відповідно до ст. 30 Статуту Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу. Враховуючи те, що старшим лейтенантом ОСОБА_1 було підготовлено справжній наказ №189-НР від 06.07.2018 де в наряді була призначена та несла службу старший солдат ОСОБА_5 та той факт, що ОСОБА_1 , який ніс наряд в наступний день приймав наряд безпосередньо у попередньої зміни то останній достовірно знав, про те, що капітан ОСОБА_6 не ніс службу в наряді 08.07.2018. Проте, незважаючи на вищевикладене старший лейтенант ОСОБА_1 09.07.2018, недбало ставлячись до військової служби виконав явно злочинний усний наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_3 та підготував новий наказ №189-НР від 06.07.2018 про начебто перебування в наряді Капітана ОСОБА_2 замість старшого солдата ОСОБА_5 та прибрав дійсний наказ військового комісара № 189-НР від 06.07.2018 року зі справи з наказами. Відповідно до ст. 35 Статуту за віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом. Викладене підтверджується доданими до протоколу матеріалами. Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу за контрактом на посаді старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_4 , що дислокується у смт. Якимівка Запорізької області, діючи протиправне, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, 09.07.2018 вчинив недбале ставлення військової служби в умовах особливого періоду, а саме виконав явно злочинний усний наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_3 та підготував новий наказ №189-НР від 06.07.2018 про начебто перебування в наряді Капітана ОСОБА_2 замість старшого солдата ОСОБА_5 та прибрав дійсний наказ військового комісара № 189-НР від 06.07.2018 року зі справи з наказами, тобто правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 257 КУпАП даний протокол разом з матеріалами, які послугували підставою для його складання, підлягає направленню для розгляду до суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення.
В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 надав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, свою провину визнає в повному обсязі.
В судовому засіданні захисник правопорушника ОСОБА_1 , адвокат Карягін П.І. підтримав письмову заяву свого підзахисного.
Дослідивши матеріали справи, письмові заяви, пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.2 статті 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина правопорушника підтверджується даними протоколу № 9 про вчинення адміністративного правопорушення від 13.08.2018 року, наказами війського комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 за № 189-НР від 06.07.2018 року; наказом війського комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 за № 190-НР від 06.07.2018 року; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , копією журналу інструктажу чергових та їх помічників; інструкцією черговому ІНФОРМАЦІЯ_7 ; копією посвідчення офіцера на ім`я ОСОБА_1 ..

При призначенні адміністративного стягнення, суд виходить із змісту ст.33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника та ступінь його вини, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав, суд вважає, що штраф в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є необхідним і достатнім стягненням за вчинення ОСОБА_1 зазначеного вище правопорушення.

Крім того, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, встановлений п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-15, 221, 283-284, 287, 291, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( посвідчення офіцера, серії НОМЕР_1 , ІДН: НОМЕР_2 ) притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 ч.2 КУпАП та піддати стягненню у вигляді адміністративного штрафу в розмірі ста сорок п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 2465 (дві тисячі чотириста сорок п`ять) гривень(одержувач Казначейство України, отримувач УК у Якимівському районі/ Якимів. Район/21081100, код ЄДРПОУ - 37997243, МФО банка - 899998, код - 21081100, розрахунковий рахунок - 8016).

Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати ним штрафу у 15-денний строк у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( посвідчення офіцера, серії НОМЕР_1 , ІДН: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн. (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783, Банк отримувача: Казначейство України ЕАП; код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.
Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суддя: Т.В. Нестеренко