П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 05 серпня 2018 року в 04 год. 30 хв. керував автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 10 по проспекту Шухевича в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_2 зазначає, що 05 серпня 2018 року він дійсно перебував в автомобілі, проте не керував ним, а спав в салоні свого автомобіля, оскільки посварився зі своєю дружиною. Через деякий час інспектор поліції підійшов до його автомобіля та попросив надати йому документи. Після чого поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан сп'яніння, проте він відмовився, оскільки не був водієм.

Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, проте в протоколі не вказано, від проходження якого саме огляду він відмовився.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я та акт огляду на стан сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейські порушили порядок проходження огляду на стан сп'яніння та вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

Апелянт також звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який міститься в матеріалах справи, не відображає весь перебіг подій, а тому його не можна вважати допустимим та належним доказом винуватості.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суд не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

В той же час, в суді першої інстанції ОСОБА_2 дав пояснення, що автомобілем не керував, оскільки двома годинами раніше він був зупинений поліцейськими за підозрою перебування в стані сп'яніння, він пройшов огляд на стан сп'яніння і стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд не в повній мірі перевірив достовірність даних, викладених як в наведених доказах так і в поясненнях самого ОСОБА_2 стосовно обставин правопорушення.

Рішення суду прийняте на суперечливих доказах, отже воно належно невмотивоване.

Так, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_5, він виїхав за викликом на номер 102 за інформацією про те, що водій перебував у стані сп'яніння і його утримують громадяни. Приїхавши до магазину «Пчілка» на проспекті Шухевича, він побачив автомобіль «Шевроле» і водія ОСОБА_2 в стані сп'яніння. Останній відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Зважаючи на позицію ОСОБА_2, який стверджував, що коли до нього вдруге під'їхали поліцейські та запропонували пройти огляд на стан сп'яніння, він автомобілем не керував, суд зобов'язаний був ретельно перевірити ці обставини, проте це ним зроблено не було.

Відповідно до відеозапису з камери поліцейського, ОСОБА_2 відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, мотивуючи це тим, що перед цим на вимогу поліцейських він пройшов огляд на стан сп'яніння. Даному доказу суд не дав жодної оцінки.

Судом був допитаний свідок ОСОБА_4, який пояснив, що він викликав поліцію, оскільки водій ОСОБА_2, перебуваючи в нетверезому стані, виїжджав з території магазину «Пчілка». Для запобігання подальшому руху, він своїм автомобілем заблокував автомобіль «Шевроле», керований ОСОБА_2

Проте матеріали провадження на містять ні письмових пояснень, ні буд - яких даних про зазначеного свідка.

В той же час, на відеозаписі з камери поліцейського не зафіксовано блокування автомобіля «Шевроле» іншим автомобілем та перебування сторонніх осіб, які, як стверджує свідок ОСОБА_4, до приїзду поліцейських не давали ОСОБА_2 покинути територію біля магазину «Пчілка».

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 він дійсно перебував в стані сп'яніння, та близько першої години ночі 05 серпня 2018 року відмовився від проходження огляду. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення він автомобілем не керував, а лише перебував у ньому, очікуючи свого товариша, про що він повідомив поліцейським, які близько п'ятої години повторно під'їхали до нього та вимагали пройти огляд на стан сп'яніння.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 надана копія протоколу про адміністративне правопорушення БД № 307340 від 05 серпня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 05 серпня 2018 року в 01 год. 15 хв. керував автомобілем «Шевроле» з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, та відеозапис з камери поліцейського де зафіксовано розташування автомобіля 02 год. 10 хв. 05 серпня 2018 року. Порівнюючи дані, які містяться на відеозаписі, коли поліцейськими було вперше запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, з даними, коли поліцейські через декілька годин знову пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, апеляційним судом встановлено, що автомобіль «Шевроле» розташований на одному і тому місці.

Даними доказами спростовуються показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про те що ОСОБА_2 керував автомобілем, тобто був водієм.

Положення п. 2.5 ПДР України, яким передбачений обов'язок на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння розповсюджуються лише на водія.

За приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що не доведено вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, інкримінованого йому, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун