АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/470/18 Справа № 712/2507/18 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І. А. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/2507/18 відносно ОСОБА_3, що надійшли з Соснівського районного суду м. Черкаси за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 352,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, гр. ОСОБА_3 12.03.2018 о 02 год. 30 хв. в м. Черкаси по вул. Надпільна, 226, керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР Україна, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати її, як незаконну, та закрити провадження у справі посилаючись на те, що місцевий суд формально підійшов до розгляду справи, безпідставно не допитав свідків, зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, а навпаки просив відвезти його до наркодиспансеру для проходження медичного огляду на стан спяніння, оскільки показам приладу «Drager» він не довіряє.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_3та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Соснівського районного суду м. Черкаси і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_3 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_3, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 131269 від 12.03.2018, з якого вбачається, що ОСОБА_3 12.03.2018 о 02 год. 30 хв. в м. Черкаси по вул. Надпільна, 226, керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння, в установленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР Україна(а.с. 1);

- рапортом поліцейського роти №1 батальйону УПП в Черкаській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5, згідно якого 12.03.2018 о 02 год. 30 хв. було зупинено автомобіль НОМЕР_2під керуванням ОСОБА_3, у якого було виявлено ознаки алкогольного спяніння, та запропоновано пройти йому огляд на стан спяніння в установленому законом порядку, на що останній відмовився в присутності 2 свідків (а.с. 2);

- поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що вони були свідками того, як водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння із застосуванням технічних засобів та проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі ( а.с. 5);

- відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських,який переглянутий в судовому засіданні апеляційного суду, на якому зафіксовано обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 131269 від 12.03.2018, і з якого вбачається, що ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2, був зупинений працівниками поліції, та в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовився від проходження огляду на стан спяніння зі застосуванням технічних засобів та проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі.

Про те, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно були присутні, та надавали пояснення, не заперечував і сам апелянт.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Також, апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, а навпаки просив відвезти його до наркодиспансеру для проходження медичного огляду на стан спяніння, оскільки показам приладу «Drager» він не довіряє, є безпідставними, та спростовуються відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан спяніння зі застосуванням приладу «Drager», або ж у медичному закладі, на що останній відмовився.

Посилання апелянта не те, що місцевим судом безпідставно не допитано свідків по справі, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_3 клопотав про необхідність їх допиту.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовані повно та обєктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому, твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2018 рокупро притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя: І. А. Соломка