Провадження № 3/263/2305/2018
Справа № 263/9748/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 062173, складеним 13 липня 2018 року, ОСОБА_2 цього дня о 00 год. 40 хв. по б-ру Шевченка, біля будинку № 93 у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області керував транспортним засобом марки ВАЗ 21043, державний номерний знак «08374ЕВ», з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови). Від огляду на стан спяніння з використанням технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки та від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі охорони здоровя відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 13 липня 2018 року біля будинку № 93 по бульвару Шевченка у м. Маріуполі, де він проживає, до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що його автомобіль припаркований неправильно, на що він відповів, що не може його перегнати, оскільки вживав алкогольні напої, на що працівники поліції повідомили, що нічого не буде та зобовязали його переставити машину, після того як він виконав вимоги працівників поліції та сів за кермо автомобіля, щоб на декілька метрів його перепаркувати, вони одразу почали до нього чіплятися, що він керує у стані алкогольного спяніння та почали складати відносно нього відповідний протокол, у подальшому застосували до нього фізичну силу та закували у кайданки. Вважає, що саме дії працівників поліції є не правомірними та вони зобовязали його перепаркувати автомобіль, вказавши, що нічого не трапиться. У подальшому ОСОБА_2 та його адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він є другом та сусідом ОСОБА_2, як останній керував автомобілем 13 липня 2018 року він не бачив. Цього дня після 00.00 год. він біля підїзду будинку № 93 по бульвару Шевченка у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області побачив ОСОБА_2, якому працівники поліції розповідали, що він пяний, свідкові нічого не пояснювали. Бачив фізичне насилля щодо ОСОБА_2 Розмова була на підвищених тонах, і один з поліцейських почав заламувати ОСОБА_2 Вважає, що відсутні підстави для фізичного впливу на ОСОБА_2, він не тікав та не суперечив. Свідок не бачив, що відбувалась процедура складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_2 висловлював незгоду з діями поліції, йому пропонували продути трубку, він відмовився. Потім свідок викликав швидку, оскільки у ОСОБА_2 були ознаки на струс головного мозку, садни на колінах та руках. Усі події відбувались протягом 20-30 хв. Про засоби освідування не повідомляли. На вулиці було темно. Поліція світила ліхтарем. Де поліція узяла прилад та трубку для проходження огляду на стан спяніння не було видно. ОСОБА_2 було зле і він не міг приймати участь у проведені дій.

Судом задоволено клопотання сторони захисту та до судового засідання для допиту викликані свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та відповідно до написаних ними пояснень як очевидці події, за якої ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляд.

За відомостями Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради свідок ОСОБА_6 за адресою: пров. Вишневий, 12, м. Маріуполь, не зареєстрований.

Для повного зясування обставин справи судом неодноразово викликались свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 для дачі пояснень в судовому засіданні, однак останні в судові засідання не зявились, а тому суд вважає за можливе здійснювати зясування обставин справи на підставі наявних доказів.

Із долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеоматеріалу вбачається, що біля будинку на газоні стоїть припаркований автомобіль марки «ВАЗ 21043», до якого підійшли працівники патрульної поліції та вказали водієві на неправильне паркування у дворі будинку, після чого водій ОСОБА_2 вийшов із транспортного засобу та відповідно на вимогу працівників поліції надав документи на транспортний засіб, відкрив передній капот автомобіля, задні двері та багажник, які оглянуті поліцейськими. Після чого на запитання поліцейського ОСОБА_2 повідомив, що приїхав з рибалки 5 годин тому та спав в автомобілі. Після виконання огляду автомобіля, працівник поліції повідомив ОСОБА_2, що автомобіль необхідно перепаркувати, оскільки він стоїть на газоні та запропонували йому викликати когось із тверезих водіїв. Після чого ОСОБА_2 сів за кермо транспортного засобу та перепаркував його, не включивши фари і такі дії відбувалися за участю працівників поліції. У подальшому працівники поліції, після перепаркування автомобіля ОСОБА_2, розпочали процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, запропонували надати документи, які посвідчують особу та надають право на керування транспортним засобом. Після чого відносно ОСОБА_2 винесено постанову за порушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. У подальшому запрошенні понятті та за їх участю запропоновано ОСОБА_2 пройти медичний огляд на стан спяніння, у звязку із явними ознаками алкогольного спяніння, на що ОСОБА_2 відмовився та відповідно складений протокол.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок встановлення стану спяніння особи, яка керує транспортним засобом, передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350, відповідно до якої огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому п. п. 6, 7 Інструкції визначено, що огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі заклад охорони здоровя).

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 10015-813 наданої на запит суду, складеної на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що останній поступив до лікарні 13 липня 2018 року, з діагнозом: забої мяких тканин голови, комоційний синдром, алкогольне спяніння.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У той же час, під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання.

Тобто, будь-яка інформація, має бути такою, що здатна бути перевіреною, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу .

Проводячи аналіз поданих доказів, приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Худобін проти Росії», суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутнє підбурювання з боку працівників патрульної поліції, оскільки останні з метою запобігання правопорушенню, зокрема, порушенню правил паркування транспортних засобів, запропонували ОСОБА_2 викликати тверезого водія, який би відігнав машину у належне місце, при цьому повернувши йому документи, на що ОСОБА_2 за власної ініціативи, не включаючи фар автомобіля, самостійно перепаркував автомобіль, що зафіксовано камерою нагрудного спостереження працівників поліції та лише після таких дій відносно нього складений протокол, який є предметом розгляду судом, тому суд вважає, що покази ОСОБА_2 не знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, покликані на ухилення його від відповідальності, внаслідок чого судом не приймаються.

Доводи з приводу застосування до ОСОБА_2 засобів фізичного впливу (одягнення кайданків) підлягають перевірці у порядку, передбаченому чинним законодавством, однак як убачається з долученого відеоматеріалу, ОСОБА_2 своєю поведінкою виражав не згоду з працівниками поліції щодо складання відносно нього протоколу, вів себе зверхньо, пихато, на зауваження працівників поліції не реагував, висловлювався нецензурною лайкою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що представлені докази підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, у встановленому порядку ОСОБА_2 таких не спростував, тому наявні підстави для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак розгляд матеріалу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП неодноразово відкладався у звязку із викликом свідків для їх допиту безпосередньо судом, вчинення судом запитів до адресного бюро щодо місця проживання свідків, оскільки за адресою, указаною у протоколі такі на судові виклики не зявлялися, один із свідків за адресою, указаною у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зареєстрований, а також отримання відповіді з КЗ «Маріупольська міська лікарня швидкої допомоги» щодо госпіталізації ОСОБА_2 13 липня 2018 року, та у звязку із подальшою неявкою ОСОБА_2 та його адвоката до судового засідання, з метою забезпечення йому права на захист, проте оскільки подальші причини неявки ОСОБА_2 та його адвоката суду не відомі, тому суд вважає їх неповажними і проводить розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Враховуючи, що розгляд матеріалу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП неодноразово відкладався наведених вище підстав, строки притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП сплинули, оскільки правопорушення ним вчинене 13 липня 2018 року, тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 38, 130, 247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити, у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя О.М. Музика