Провадження № 33/824/829/18 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.,

за участю:

захисника КапліА.С.,

особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_4,

свідка ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Каплі Аліни Степанівни, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_4. 05 липня 2018 року о 00 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Васильківська, 55, керував автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниця очей не реагують на світло, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, порушив п. 2.5 ПДР України.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік.

В апеляційній скарзіадвокат Капля А.С.., яка діє в інтересах ОСОБА_4 просить визнати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року винесеною з допущенням неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року та звільнити ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року винесена з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт вказує, що як вбачається з матеріалів справи інспектор Патрульної поліції зазначає час події 00 год. 40 хв. протокол № 410410 складає о 01 год. 00 хв., фіксує на відео реєстратор відмову водія о 01 год. 29 хв., а пояснення очевидців відбирає 01 год. 32 хв. При цьому на відеозаписі чітко працівник поліції конкретизує і зазначає, що протокол № 410410 вже складено, залишилося взяти пояснення свідків. Отже, працівник поліції склав протокол серії БД 410410 на свій розсуд, тим самим порушив інструкцію з оформлення матеріалів № 1395. Разом з тим, працівник поліції повинен був встановити факт відмови ОСОБА_4 від проходження медичного огляду в присутності двох свідків, а вже потім оформити протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП в присутності свідків, що і є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

На думку апелянта такі обставини є істотним порушенням вимог пункту 8 порядку № 1103, пункту 6 розділу IX Інструкції з оформлення матеріалів № 1395, які унеможливлювали притягнення ОСОБА_4 за вказаним протоколом серія БД № 410410 до адміністративної відповідальності.

Також адвокат Капля А.С. зазначає, що суддя першої інстанції не звернув увагу на обставину, що пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є неналежними доказами, оскільки вказані особи не свідчать, що ОСОБА_4 відмовився проходити медичний огляд на стан сп'яніння, а інших належних пояснень свідків правопорушення матеріали справи не містять.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення у графі «за що відповідальність передбачена» не зазначена частина статті 130 КУпАП, при цьому постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення адвоката Каплі А.С., яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити,

пояснення ОСОБА_4, який винним себе не визнав, підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати в повному обсязі та закрити провадження у справі,

пояснення свідка ОСОБА_7,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_4 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та наявні в матеріалах справи інші докази.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_4 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння. Підставою для проведення огляду стало те, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння. Між тим, ці висновки судді зроблені на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок неналежної оцінки доказів і погодитись із ними не можливо.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 00 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Васильківська, 55, керував автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниця очей не реагують на світло, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Однак, під час апеляційного розгляду справи, було досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції з якого вбачається, що свідків працівники поліції запросили вже після того, як був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5, який пояснив суду, що його дійсно 05.07.2018 року зупинили працівники поліції в м. Києві по вул. Васильківській, коли віна їхав по роботі. Працівники поліції в його присутності не засвідчували того, що ОСОБА_8 перебував в стані сп'яніння, в його присутності протокол щодо ОСОБА_8 не складався, і останній в його присутності від огляду на стан сп'яніння не відмовлявся. Свідку працівники поліції лише запропонували підписати протокол та пояснення до нього.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі &q?ер;Карелін проти Росії&q?і ;, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд. За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, апеляційний суд приходить до висновку, що зібраними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Каплі Аліни Степанівни, яка діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - закрити .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко