Справа № 3/593/637/2018
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області

"03" грудня 2018 р.

В складі:

Головуючого судді Німко Н.П.

При секретарі судового засідання Олексів О.Б.

З участю:

Прокурора Шафранюка В.М.

Особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Волочиського району Хмельницької області, громадянина України, українця, освіта вища, працює у військовій частині НОМЕР_1 м.Бережани Тернопільської області на посаді начальника цеху розбирально-складальних робіт і поточного ремонту агрегатів, військовослужбовця, майора, одруженого, утриманців немає, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем у званні майора, працюючи на посаді начальника цеху розбирально-складальних робіт і поточного ремонту агрегатів у військовій частині НОМЕР_2 та відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) - суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого строку подання щорічної декларації (з 01 січня 2018 року до 01 квітня 2018 року ), а саме 02 квітня 2018 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП не визнав, пояснив, що 20 березня 2017 року він виконав всі дії по заповненні електронної декларації на веб-сайті НАЗК, підписав таку декларацію й отримав візуальну інформацію, яку зрозумів як таку, що декларація подана. У подальшому не перевіряв наявності своєї декларації у реєстрі електронних декларацій на офіційному сайті НАЗК оскільки не мав для цього часу і не вбачав такої потреби. Лише 02 квітня 2017 року юрисконсульт військової частини ОСОБА_2 повідомив, що в реєстрі відсутня його електронна декларація. Цього ж дня він зайшов на сайт, виявив, що дійсно декларація ним фактично не була подана, ще раз заповнив всі необхідні розділи декларації, підписав її електронним підписом і подав; цього разу зайшов на сайт і пересвідчився, що його декларація вже значилася в реєстрі електронних декларацій, як подана. Також визнав, що у військовій частині де він служить проводилися наради на яких роз`яснювався порядок заповнення декларацій і перевірки їх подання. Вважає, що його вини у несвоєчасному поданні електронної декларації за 2017 рік немає, оскільки він не мав наміру ухилитися від подання такої декларації, вважає, що 20 березня 2018 року він декларацію подав і те, що вона не надійшла до реєстру електронних декларацій, на його думку є технічним збоєм у системі функціонування інформаційно-телекомунікаційної системи реєстру декларацій.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який працює юрисконсультом військової частини НОМЕР_1 пояснив, що з особовим складом, зокрема безпосередньо з військовослужбовцями вищого офіцерського складу проводилися роз`яснювальні роботи по заповненню електронних декларацій, а також по перевірці їх наявності (подання) до реєстру електронних декларацій НАЗК. При потребі, кожен із суб`єктів декларування мав змогу звернутися за консультативною допомогою про вчинення згаданих дій, якщо у нього виникали труднощі. Оскільки обов`язком роботодавця (у д. в. в/ч НОМЕР_1 ) є перевірка своєчасності подання електронних декларацій суб`єктами декларування, які працюють у вказаній військовій частині, 02 квітня 2018 року він перевірив таку інформацію і виявив, що у реєстрі електронних декларацій була відсутня декларація ОСОБА_1 . Про такий факт ним було повідомлено НАЗК, а також доведено до відома ОСОБА_1 . Як йому відомо, 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 усунув згадане порушення закону й належно подав електронну декларацію, яка знайшла своє відображення у Реєстрі декларацій, як подана. Припускає, що 20 березня 2018 року ОСОБА_1 подав декларацію, але через технічний збій вона у реєстрі не відобразилася, але уточнив, що це його припущення, доказів на підтвердження такого факту суду не подав.

Прокурор Шафранюк В.М. у судовому засіданні вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП знайшла своє підтвердження.

Розглянувши справу, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті правопорушення, з`ясувавши з цього приводу думку прокурора, допитавши свідка, дослідивши та перевіривши надані суду докази й оцінивши їх з критеріїв допустимості, належності й достатності в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Диспозицією частини 1 статті 45 Закону, передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Не зважаючи на не визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, його вина у вчиненні такого адміністративного правопорушення доводиться показами самого ОСОБА_1 , згідно яких ним фактично визнано факт несвоєчасного подання електронної декларації без поважних причин, а також іншими, дослідженими у судовому засіданні доказами, які є в матеріалах справи, належність й достовірність яких учасниками процесу не заперечена, а саме:
- витягом з офіційного сайту НАЗК щодо подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2017 рік;

- електронною декларацією ОСОБА_1 з сайту НАЗК за 2017 рік;

- копією листа НАЗК від 21 серпня 2018 року про несвоєчасність подання ОСОБА_1 електронної декларації за 2017 рік із додатком у виді витягу про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які були вчинені ОСОБА_1 20 березня 2018 року та 02 квітня 2018 року;

- повідомленням НАЗК юрисконсультом військової частини НОМЕР_1 від 14 квітня 2018 року ОСОБА_2 про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 електронної декларації;

- відомостями про доведення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 вимог антикорупційного законодавства ЗУ «Про запобігання корупції», в т. ч. й ОСОБА_1 ;

- витягами з наказів начальника Головного управління персоналу №-193 від 30 листопада 2017 року, згідно якого ОСОБА_1 призначений на посаду начальника цеху розбирально-складальних робіт і поточного ремонту агрегатів ВОС 5210003 та №-213 від 17 грудня 2017 року про присвоєння ОСОБА_1 звання майора.

Доказів про неналежне функціонування інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» впродовж 20 березня 2018 року, зокрема й у період протягом якого ОСОБА_1 вчиняв на сайті НАЗК дії по заповненню електронної декларації за 2017 рік, суду не надано й у судовому засіданні не здобуто.

Отже, у судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, пов`язаного з корупцією, а саме у тому, що без поважних на те причин, ОСОБА_1 , будучи відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», як військовослужбовець в званні майора та начальник цеху розбирально-складальних робіт і поточного ремонту агрегатів у військовій частині НОМЕР_1 , суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно, тобто після встановленого законом періоду декларування ( з 01 січня 2018 року по 01 квітня 2018 року), а саме 02 квітня 2018 року, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, й тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Згідно з п.7 ст.247 КУпАП, у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Судом встановлено, що фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП є дата 21 серпня 2018 року, як дата повідомлення Національним Агентством з питань запобігання корупції управління захисту економіки у Тернопільській області департаменту захисту економіки Національної поліції України згідно вих. №-44-01/33269/18 від 21 серпня 2018 року, яке отримане адресатом 23 серпня 2018 року за вх. №-1529.

Таким чином, на час розгляду зазначеної справи щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, минуло більше трьох місяців з дня виявлення такого правопорушення, тобто минув встановлений ст.38 КУпАП строк давності накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а тому, на підставі п.7 ст.247 КУпАП, провадження у цій справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України "Про запобігання корупції", ст. 38 КУпАП, п.7 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи передбачених ст. 38 КУпАП строків, протягом яких може бути накладено адміністративне стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32 1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко