Справа №587/708/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/788/271/18 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/708/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 14 травня 2018 року, якою на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1

за ст.124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4. просить скасувати постанову судді у зв'язку з порушенням норм процесуального та матеріального права, а справу закрити через відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, оскільки остання не порушувала ПДР, судом не було надано оцінки наявним у матеріалах справи доказам про недійсність посвідчення водія іншого учасника ДТП, з вини якого і сталося зіткнення автомобілів, оскільки він взагалі не мав права керувати транспортним засобом, має вади зору та порушив вимоги ПДР, виконуючи обгін на перехресті. Крім того, судом не були взяті до уваги показання свідка, які спростовують вину ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 14.05.2018 ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_3 15.03.2018 о 16 год. 20 хв., керуючи автомобілем CHERY QQ д.н. НОМЕР_1 по вул. 8-го Березня в с. В. Сироватка Сумського району, не простежила за дорожньою обстановкою перед зміною напрямку руху та не переконалась, що це буде безпечним для інших учасників руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем Мерседес д.н. НОМЕР_2, який в цей час здійснював маневр обгону, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_3 порушила п.п.2.3 (б), 10.1 і 14.3 ПДР України.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність в її діях складу правопорушення, перевіривши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено (ч.1 ст.285 КУпАП), а згідно ч.2 ст.294 КУпАП вона може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 не мала можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на цю постанову через знаходження на лікуванні, у зв'язку з чим строк на апеляційне оскарження даного рішення судді підлягає поновленню, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У відповідності до ч.1 і ч.2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 388045 від 15.03.2018, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що водій ОСОБА_3 при керуванні автомобілем не простежила за дорожньою обстановкою перед зміною напрямку руху та не переконалась, що це буде безпечним для інших учасників руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем Мерседес д.н. НОМЕР_2, який в цей час здійснював маневр обгону, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушила п.п.2.3 (б), 10.1 і 14.3 ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

ОСОБА_3, будучи допитаною як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи, свою вину у вчиненні правопорушення категорично заперечила та пояснила, що керуючи автомобілем по вул. 8-го Березня в с. В. Сироватка Сумського району вона завчасно увімкнула лівий покажчик повороту та, переконавшись у тому, що це не буде небезпечним для інших учасників дорожнього руху, почала повертати в напрямку будинку, де вона мешкає і в цей момент відбулося зіткнення лівою частиною з автомобілем Мерседес, який виконував обгін транспортного засобу, на якому вона рухалася.

Суддя суду першої інстанції не погодилася з вказаними вище показаннями ОСОБА_3 і з правовою позицією її захисту та в обґрунтування висновків свого рішення поклала такі докази винуватості останньої, як: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 388045 від 15.03.2018, копія протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 388052 від 15.03.2018 відносно ОСОБА_5 схема місця ДТП, пояснення водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а також послалася на п.п.2.3 (б), 10.1, 14.3 ПДР і ст.124 КУпАП як на правову підставу притягнення ОСОБА_3 до відповідальності.

Разом з тим, висновки судді суду першої інстанції про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, вказаних у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не вмотивовані та не ґрунтуються на законі, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення заслуговують на увагу.

Так, адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, згідно ст.124 КУпАП настає, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов'язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (ПДР України).

Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов'язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов'язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

З матеріалів справи вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції було зазначено, що ОСОБА_3 порушила п.п.2.3 (б), 10.1, 14.3 ПДР України. Такого ж висновку дійшла і суддя суду першої інстанції, визнавши її винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно вказаних суддею суду першої інстанції пунктів ПДР України:

- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п.2.3 (б));

- перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1);

- водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями (п.14.3).

Однак, приймаючи таке рішення, суддею не було належним чином враховано того, що одночасно із складанням протоколу за порушення ОСОБА_3 вказаних пунктів ПДР України, протокол про адміністративне правопорушення був складений працівником поліції також і відносно іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_5 (водія автомобіля Мерседес д.н. НОМЕР_2) за порушенням ним п.14.6 (а) ПДР України, який забороняє обгін на перехресті.

За наслідками розгляду вказаного протоколу постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 16.04.2018 ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і на нього накладене відповідне адміністративне стягнення за те, що 15.03.2018 о 16 год. 20 хв. він керуючи автомобілем Mercedes-Bens 319 СДІ д.н. НОМЕР_2 по вул. 8 Березня в с. В. Сироватка, виконуючи маневр обгону на перехресті допустив зіткнення з автомобілем Чері QQ д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, яка рухалася в попутному напрямку з правого боку, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Також суддя суду першої інстанції необґрунтовано залишила поза увагою показання свідка ОСОБА_6, згідно яких 15.03.2018 близько 16-00 години вона бачила як автомобіль, зовні схожий на автомобіль ОСОБА_3, рухався з увімкненим покажчиком повороту. При цьому автомобіля Мерседес, як і самого зіткнення, вона не бачила.

Та обставина, що свідок пояснила як вона бачила автомобіль лише схожий на автомобіль ОСОБА_3 та не ідентифікувала його за якимись конкретними ознаками, не може беззаперечно свідчити про недостовірність цього доказу, оскільки фактично такі показання свідка вказують на те, що вона сприймала автомобіль як такий, на якому рухалася саме ОСОБА_3, про що також свідчив лівий покажчик повороту та рух у напрямку місця проживання останньої.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді, оскільки між діями останньої, вимогами п.п.2.3 (б), 10.1, 14.3 ПДР України та наслідками у виді дорожньо-транспортної пригоди, що настали, відсутній причинно-наслідковий зв'язок.

Як було встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_3, керуючи автомобілем по вул. 8-го Березня в с. Верхня Сироватка Сумського району та під'їжджаючи до місця свого мешкання, увімкнула лівий покажчик повороту та почала виконувати маневр ліворуч, в той час як водій автомобіля Мерседес ОСОБА_5 в порушення вимог п.14.6 (а) ПДР України почав виконувати обгін безпосередньо перед перехрестям, що саме і призвело до зіткнення транспортних засобів та їх механічного пошкодження, тобто до ДТП.

У зв'язку з викладеним, апеляційний суд приходить до переконання, що саме внаслідок дій ОСОБА_5 була створена небезпечна дорожня обстановка і саме ці дії за своїм характером та черговістю в подальшому призвели до аварійної ситуації, а в діях ОСОБА_3 порушень правил дорожнього руху встановлено не було.

Вказані вище обставини також підтверджуються схемою місця ДТП, з якої вбачається, що автомобілі під керуванням водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розташовані перед перехрестям у бік зміщення до лівого краю проїзної частини.

Таким чином, у разі дотримання правил дорожнього руху водієм автомобіля Мерседес, дорожньо-транспортної пригоди можливо було б уникнути, навіть за умови не дотримання ОСОБА_3 п.п.2.3 (б), 10.1, 14.3 ПДР України, оскільки в даному випадку саме початок виконання обгону перед перехрестям безпосередньо знаходиться у прямому причинному зв'язку з наслідками, що настали, незалежно від допущених порушень іншим учасником дорожнього руху.

Що стосується письмових пояснень ОСОБА_5, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не відповідають встановленим обставинам щодо знаходження саме його дій у причинному зв'язку з ДТП.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, що сформульована у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника є обґрунтованими і заслуговують на увагу, а постанова судді підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В той же час, твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 не мав права керувати транспортним засобом через недійсність його водійського посвідчення, на увагу не заслуговують, оскільки з'ясування цієї обставини виходить за межі даного судового розгляду, предметом якого у свою чергу є встановлення в діях водія ОСОБА_3 порушень вимог ПДР України, а також причинного зв'язку між ними та наслідками, що настали.

При розгляді справи суддею суду першої інстанції, крім неправильного застосування норми матеріального права, були також допущенні порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, фіксування судового розгляду було здійснено секретарем судового засідання за допомогою складання протоколу судового засідання від 16.04.2018, що не передбачено процесуальними нормами законодавства України про адміністративні правопорушення, а також основними засадами судочинства, закріпленими у ст.129 Конституції України, розділі І ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

У відповідності до п.6 ст.129 Основного Закону, однією із основних засад судочинства є гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, а згідно п.6 ч.11 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» при розгляді справ перебіг судового процесу фіксується технічними засобами в порядку, встановленому законом.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ, «КУпАП має карний кримінально-правовий характер, про що визнав Уряд» (п.21 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України», заява № 7460/03), а тому процесуальні норми КУпАП кореспондуються з процесуальними нормами КПК України, згідно яких фіксування судового процесу (розгляду справи) відбувається за допомогою технічних засобів та журналу судового засідання (п.п.2 і 3 ч.1 ст.103, 107 і 108 КПК).

Незастосування технічних засобів фіксування судового процесу у випадках, якщо воно є обов'язковим чи судом було прийнято рішення про фіксування перебігу судового розгляду справи, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії.

У вказаному вище рішенні (п.29) ЄСПЛ також вказав, що «у провадженні, яке розглядається, важливі процесуальні гарантії були відсутні та що ці процесуальні недоліки, у світлі обставин справи, були достатньо серйозними, щоб піддати сумніву справедливість провадження. Відповідно було порушення п.1 ст.6 Конвенції».

Аналізуючи вказані вище норми закону та сталу практику ЄСПЛ, вважаю, що обставини, за яких відбувся судовий розгляд даної справи про адміністративне правопорушення, призвели до істотних порушень процесуальних норм, що також тягне за собою скасування судового рішення.

Таким чином, постанову судді суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях останньої складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі - закриттю (п.3 ч.1 ст.284 КУпАП).

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 14.05.2018.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4. задовольнити.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 14 травня 2018 року відносно ОСОБА_3 - скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі закрити через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.