П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О. за участі:

особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності, - ОСОБА_1,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року стосовно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, - закрито у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з постановою суду, стосовно ОСОБА_2 складено протоколи про адміністративні правопорушення про те, що він 26.12.2017, о 03 год. 00 хв., в м. Києві по вул. Стальського, б. 28, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Крім цього, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 не дочекавшись прибуття працівників поліції залишив місце пригоди, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

За результатами розгляду вказаних протоколів за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, провадження в справі стосовно ОСОБА_2 за вказаним матеріальним законом закрито у зв?язку з відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Крім того, як указано в постанові суду першої інстанції, стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії БД № 108379 від 26.12.2017, з якого вбачається, що при перевірці документів особи ОСОБА_2, у зв?язку з заявою про вчинення ним попередніх адміністративних правопорушень, він мав явні ознаки алкогольного сп'яніння: запах алкоголю порожнини рота, почервоніння шкіри, нестійка хода. Від огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена та на нього за цим законом суд першої інстанції наклав адміністративне стягнення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2018 в цій частині скасувати, постановити нову, якою закрити провадження в справі, на підставі положень ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 вказує, що він не відмовлявся проходити огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер", але вважав за необхідне це зробити виключно в присутності свідків-понятих, яких на місці зупинки його транспортного засобу не було, оскільки запрошені вони не були.

Крім того, як зазначає ОСОБА_2, всупереч вимогам ч. 1 ст. 266 КУпАП, він не був відсторонений від керування транспортним засобом, хоча це було не право працівників поліції, а їхній прямий обов'язок, що не вказує на його перебування в стані алкогольного сп?яніння.

А тому, на переконання ОСОБА_2, вищевикладене свідчить про формальність та безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП та формальний підхід до розгляду справи в цій частині судом першої інстанції.

Власники транспортних засобів, один з яких був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди 26.12.2017, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про місце та час розгляду провадження повідомлялися належним чином.

Їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі, щодо скасування постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2018 в частині притягнення його-Горбачевського Ю.О. до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з постановленням нової постанови, якою закрити провадження в справі, на підставі положень ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали провадження за протоколами про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, переглянувши відеозапис досліджуваних подій за участі ОСОБА_2, слід прийти до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний, зокрема, з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 294 КУпАП не переглядає рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу вказаних адміністративних правопорушень, оскільки воно не оспорено.

При розгляді матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення складеного стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції дотримані вимоги КУпАП і висновок суду про визнання його винуватим за вказаним матеріальним законом за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 даного адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 108379 від 26.12.2017, в цей день, о 03 год. 30 хв., в м. Києві по вул. С.Стальського, 28, водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом "Субару", д.н.з. НОМЕР_3, при перевірці документів по вул. С.Стальського, 28, в м. Києві мав явні ознаки алкогольного сп'яніння: запах з порожнини рота, почервоніння шкіри, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 було роз?яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, розуміння яких він засвідчив власноручним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

Матеріали провадження не містять даних щодо оскарження ОСОБА_2 дій працівників поліції, як і не послався останній в своїй апеляційній скарзі.

Не надав такі відомості ОСОБА_2 і суду апеляційної інстанції.

Крім того, ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції не заперечував обставин того, що дійсно 26.12.2017, о 03 год. 30 хв., в м. Києві, він керував автомобілем НОМЕР_1, а потім його припаркував, коли до нього під?їхали працівники поліції по вул. С.Стальського, 28, в м. Києві, які звинуватили його у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а потім запропонували пройти огляд на стан сп?яніння.

Наголошує на тому, що огляд на стан сп'яніння проходити не відмовлявся, але тільки в присутності свідків-понятих, яких запрошено не було, хоча, на виконання приписів ст. 266 КУпАП, - наявність свідків у ситуації, яка склалася, - є обов'язковою.

Всупереч таким поясненням ОСОБА_2, в матеріалах провадження наявні пояснення двох свідків-понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 9), відповідно до яких в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився у встановленому Законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп'яніння в медичному закладі або за допомогою приладу "Драгер", що і засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 108379, складеного стосовно ОСОБА_2 (а.с. 1)

В суді апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, наданий УПП у місті Києві, що надійшов до суду апеляційної інстанції 11.07.2018, відповідно до якого працівники поліції в присутності двох свідків-понятих пропонували ОСОБА_2 пройти огляд для визначення стану сп'яніння як в медичному закладі, так і за допомогою приладу "Драгер", на що ОСОБА_2, в присутності двох свідків, відмовився в категоричній формі.

Слід зауважити, що ОСОБА_2 на відеозаписі акцентує увагу працівників поліції, що він є колишнім співробітником ДАЇ, а тому знає і свої права, і наслідки притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, в тому числі і за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

З досліджуваного відеозапису також вбачається, що весь перебіг дій, учинених працівниками поліції, були зафіксовані на відеокамеру, у тому числі як і ОСОБА_2 зачитувався протокол про адміністративне правопорушення, з окремим роз'ясненням прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

А тому, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про відсутність свідків-понятих на місці події - на увагу не заслуговують, оскільки вони є неспроможними та спростовуються як матеріалами провадження, так і дослідженим відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, який відобразив повну хронологію досліджуваних подій від 26.12.2017.

Отже, за наведеним, в сукупності, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О.Балацька