АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ШимкаА.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 29.04.2018 року приблизно о 18 год. 30 хв., на 86 км автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), який від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову судді захисник Шимко А.О., діючи в інтересах ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 26.07.2018 року просить її скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, судом не були дотримані вимоги ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, щодо повного, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, не допитано свідків події, що призвело до невірної оцінки наявних у справі доказів та постановлення незаконного і необґрунтованого рішення.

При цьому апелянт зазначає, що ОСОБА_1 дійсно був зупинений працівниками поліції 29.04.2018 року на Житомирській трасі, які під час спілкування відчули в салоні його автомобіля запах алкоголю, у зв'язку з чим запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, оскільки на його вимогу надати документи щодо сертифікації вказаного приладу «Драгер», працівники поліції надали документи, які були датовані минулим роком. Крім того, працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, а лише сказали, що відвезуть його в м. Житомир, при цьому не пояснили з якою метою.

Таким чином, захисник посилається на порушення працівниками поліції вимог ч.3 ст. 266 КУпАП, де зазначено, що в разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, а також встановленого «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, за приписами якого, водій транспортного засобу, шо відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. При цьому поліцейський забезпечує проведення огляду водія в медичному закладі не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Отже, на думку апелянта, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законодавством України порядку, а тому відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП, огляд водія ОСОБА_1, як такий, що проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім цього зазначає, що наявний у справі відеозапис, дані якого покладені в основу оскаржуваного рішення судді, не може вважатися допустимим доказом, адже цей конкретний доказ має незаконне походження, оскільки нагрудна відеокамера поліцейського не відноситься до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксації порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС від 01.03.2010 року №33.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шимка А.О. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 29.04.2018 року серії БД №438143 (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, який від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; поясненнями цих свідків (а.с. 3, 4), які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров'я; розпискою гр. ОСОБА_4 від 29.04.2018 року (а.с. 5), який зобов'язався доставити автомобіль НОМЕР_2, за адресою місця проживання ОСОБА_1 та не передавати останньому керування даним транспортним засобом протягом 24 годин, на підтвердження факту відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 7) щодо обставин вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана відповідна правова оцінка, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, та вважає, що наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про те, що його огляд на стан сп'яніння було проведено з порушенням процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією.

Таким чином, апеляційні доводи захисника про порушення поліцейським процедури проведення огляду водія на стан сп'яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», оскільки після відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейським не було забезпечено проведення його огляду в закладі охорони здоров'я, апеляційний суд вважає безпідставними, так як за даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції (а.с. 7), який був досліджений в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров'я.

Крім цього, дані вказаного відеозапису повністю підтверджують всі обставини зазначені працівниками поліції та свідками і спростовують твердження захисника про те, що після відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», поліцейський не пропонував йому пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров'я.

Також необґрунтованими апеляційний суд вважає і доводи захисника про те, що документи надані поліцейським на вимогу ОСОБА_1 щодо сертифікації приладу «Драгер» були датовані минулим роком, оскільки наявний у справі відеозапис не містить жодних даних на підтвердження цих обставин. Крім того, маючи можливість зазначити про це у своїх письмових поясненнях під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 цього не зробив, а у своїх поясненнях лише зазначив, що відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння, оскільки перебуває у тверезому стані і не довіряє приладу «Драгер», який викликає у нього сумніви.

Твердження захисника про те, що наявний у справі відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції не може вважатися допустимим доказом, оскільки нагрудна камера поліцейського не відноситься до переліку технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксації порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС №33 від 01.03.2010 року, тоапеляційний суд вважає такі доводи надуманими та безпідставними, які не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до приписів статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За наведеного, постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 26.07.2018 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ШимкаА.О., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/2557/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.