ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/297/18 Справа № 212/5831/18 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П. у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ПАТ «Північний ГЗК» машиністом екскаватора, проживаючого: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1, 28 липня 2017р. о 04-40, по вул.Кресівська в м.Кривий Ріг, керував автомобілем марки «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова). Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення сп'яніння, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалами та обставинами справи.

Обгрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що він не відмовлявся пройти медичний огляд та вказав, що працівники поліції не пропонували йому пройти медичний огляд в медичному закладі, його права йому не були оголошені, тому вважає, що працівниками поліції були грубо порушені його права, передбачені законодавством України. На останні судові засідання ОСОБА_1 не з'явився, посилаючись на перебування в медичному закладі на стаціонарному лікуванні. Інтереси правопорушника в суді захищав адвокат, який приймав участь у всіх судових засіданнях з початку справи. ОСОБА_1 висловив свою думку до скоєного правопорушення в судовому засіданні (до того як перестав з'являтись), тому суддя розглянув справу за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, вислухав пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна - є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Допитана у суді першої інстанції інспектор поліції ОСОБА_2 пояснила, що 28.07.2018р. при патрулюванні вулиць міста на вул.Кресівська був зупинений автомобіль «ОPEL», водій якого не був пристебнутий ременями безпеки. Крім того, при перевірці було встановлено, що у водія відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за що було складено протокол за порушення ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП. При спілкуванні з водієм у них з напарником виникла підозра, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. На виконання наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015р. N 1452/735, водію було запропоновано пройти медичний огляд на вибір: на місці або у медичній установі. Водій категорично відмовився від обох запропонованих варіантів в присутності двох свідків, даний факт зафіксовано на бодікамеру. На місці було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення п.2.5 ПДР України.

Допитаний у суді інспектор поліції ОСОБА_3 пояснив, що водію ОСОБА_1 були роз'яснені його права та обов'язки, було запропоновано пройти медичний огляд на місці за допомогою приладу «Драгер» або проїхати в медичний заклад для встановлення стану сп'яніння або його відсутності, однак водій в присутній понятих відмовився від проходження медичного огляду, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши свідків, оглянувши запис бодікамер поліцейських з місця події, судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що винність ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення підтверджується допустимими та достовірними доказами повністю і беззаперечно та їх коло є достатнім та таким, що не потребує його розширення шляхом отримання ще якихось додаткових фактів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці данні встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами. Разом з тим, положення даної статті вказує на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних засобів та приладів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відеозаписом з місця події, що здійснений за допомогою відеореєстатора (бодікамери), дослідженим в судовому засіданні, підтверджено скоєння ОСОБА_1 правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. При перегляді відеозапису встановлено, що водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків категорично відмовився від проходження медичного огляду. Цей доказ чітко підтверджує факт адміністративного порушення та співвідноситься та узгоджується з іншими доказами, що були отримані в судовому засіданні: протоколом, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, рапортом інспектора поліції ОСОБА_2 Інспектори ОСОБА_2. та ОСОБА_3 пояснили, що дійсно один з понятих під впливом своєї жінки відмовлявся від підпису пояснення через агресивну поведінку ОСОБА_1 (той знімав на камеру телефона автомобіль свідка і казав, що хоче з ним зустрітися). Проте пізніше він підписав пояснення з приводу того факту, при якому був присутній.

Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм наступних нормативно-правових актів: наказу МВС від 07.11.2015р. N 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015р. N 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» розроблених на виконання законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, пункт 12 згаданого вище сумісного Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015р. N 1452/735 наголошує: у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Відмова водія від проходження медичного огляду на предмет встановлення стану алкогольного сп'яніння, факт якої беззаперечно знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, утворює склад правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Отже, вивчивши матеріали адміністративної справи, протокол про адміністративне правопорушення серія БР №080819 від 28.07.2018р., оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, і з чим погоджується апеляційний суд, обгрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду А.П. Іванова