АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/908/2018 Постанова винесена суддею Отвіновським П.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, 16 грудня 2017 року о 01 год. 30 хв. по пр. Гонгадзе, 20 в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «Деу», з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що усудовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що дійсно відмовився від проходження огляду на предмет алкогольного чи наркотичного сп'яніння, оскільки поспішав додому, так як йому необхідно було привезти ліки хворій дитині, але його це заставили зробити працівники поліції, пояснивши, що проходження огляду займе тривалий проміжок часу та запропонували написати пояснення, що він відмовляється від проходження медичного огляду, і може бути вільний, при цьому, не пояснили йому, що в такому випадку, суд визнає його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, але, якби йому працівники поліції все роз'яснили, він ніколи б не написав такі пояснення, оскільки спиртних напоїв і наркотичних засобів не вживав.

Між тим, суддя першої інстанції помилково встановив, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на предмет алкогольного і наркотичного сп'яніння, не допитав жодного свідка та відмовив у клопотанні щодо їх виклику у судове засідання, які б підтвердили те, що ОСОБА_2 не був в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, оскільки працює таксистом, щоб утримувати свою сім'ю, а також відмовлено у виклику та допиті працівників поліції. Також пояснення свідків складені на заздалегідь заготовлених бланках, а безпосередньо пояснення у свідків не відбирались, що є порушенням законодавства.

Також суд не звернув уваги й на те, що ОСОБА_2 ніяких правопорушень, згідно ПДР, не скоював, за виключенням того, що їхав на своєму автомобілі з включеними підфарниками без включених фар, але в той час проїзна частина добре освічувалась, тому працівники поліції незаконно його зупинили, а повинні були лише зробити йому зауваження, що в нічний час він повинен був включити фари.

Крім того, ОСОБА_5 спиртних напоїв та наркотичних засобів не вживав, так як на предмет алкогольного сп'яніння працівники поліції встановили, що він наркотичних засобів ніколи не вживав, та примусово заставили його написати пояснення, що він відмовляється проходити судово-медичну експертизу на вживання наркотичних засобів та спиртних напоїв і зобов'язується поставити свій автомобіль на стоянку, не дивлячись на те, що ОСОБА_2 дуже поспішав, так як йому було необхідно купити ліки для своєї доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6

До того ж працівники поліції зобов'язані були поставити автомобільОСОБА_2 на штрафмайданчик, а не відбирати пояснення у нього про те, що він поставить автомобіль на стоянку. При цьому, працівники поліції бачили, що ОСОБА_2 після написання пояснень і складання відносно нього протоколу та після зобов'язання поставити свій автомобіль на стоянку, знову сів за кермо свого автомобіля і поїхав у присутності працівників поліції, які повинні були повторно затримати ОСОБА_2 та скласти на нього протокол за ч. 2 ст.130 КУпАП, але вони не звернули на це уваги.

Також зазначає, що ніхто із свідків не міг підтвердити, що ОСОБА_5 вживав наркотичні засоби та спиртні напої, однак справа була розглянута без участі жодного свідка за наявності в матеріалах справи лише протоколу про адміністративне правопорушення та віддрукованих пояснень понятих, де було дописано лише їх анкетні дані та місце проживання.

Таким чином, на думку апелянта, ОСОБА_2 незаконно позбавили права керування транспортними засобами, однак, автомобіль йому потрібен щоб утримувати свою сім'ю, так як він працює таксистом і є єдиним годувальником в сім'ї, оскільки його дружина на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, а син навчається на стаціонарному відділенні в університеті.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_2 та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі.

До того ж, і під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не заперечував того, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у лікаря-нарколога, однак зазначив, що під час його зупинки він пояснив працівникам поліції, що не вживав ні алкогольних, ні наркотичних засобів, а відмовляється від проходження огляду у лікаря лише тому, що поспішає за ліками для хворої доньки. Однак працівники поліції скористалися ситуацією та, ввівши його в оману, сказали, що проходження огляду займе тривалий проміжок часу, але можливо все прискорити, і запропонували написати пояснення про відмову від проходження медичного огляду, тому він і відмовився від проходження огляду в медичному закладі у присутності двох свідків, які невідомо звідки взялися. Проте, якби працівники поліції йому роз'яснили, що в такому випадку суд визнає його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то він ніколи б не написав такі пояснення, оскільки спиртних напоїв і наркотичних засобів не вживав.

Проте, такі доводи ОСОБА_2 не відповідають дійсностіта спростовуються поясненнями допитаного під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_7, який пояснив, що після часу ночі на пр. Гонгадзе, 20 його зупинили працівники поліції та попросили бути свідком, що людина відмовляється проходити огляд. При цьому також був присутнім ще один свідок. Їм показали водія, якого, зі слів працівників поліції, було затримано за те, що він їхав без світла фар, який мовчав та нічого не заперечував, але чи був водій в стані якогось сп'яніння, він не може сказати, так як не лікар. Однак, водій поводив себе не так, як зазвичай ведуть себе тверезі люди, у зв'язку з чим відносно нього було складено протокол, який він підписав. Окрім цього, він ще заповнив бланк зі своїми поясненнями та підписав їх. Також зазначив, що не було такого, щоб ОСОБА_2 хотів пройти огляд, а працівники поліції його від цього відмовляли.

Про безпідставність таких тверджень ОСОБА_2 про наявність у нього бажання пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, але внаслідок введення в оману працівниками поліції та того, що він поспішав, відмовився від проходження такого огляду, вказує і те, що під час апеляційного розгляду жодних доказів того, що ОСОБА_2 після складання відносно нього протоколу самостійно звертався у відповідні медичні заклади для проходження огляду на стан сп'яніння з метою спростування підозр працівників поліції щодонаявності у нього ознак наркотичного сп'яніння, не надано.

А тому такі твердження ОСОБА_2 розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Та обставина, що свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, а їх пояснення викладені на заздалегідь надрукованих бланках, не може свідчити про неповноту з'ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилань апелянта на те, що працівниками поліції не було поставлено автомобіль ОСОБА_2 на штрафмайданчик, а лише відібрано у останнього зобов'язання про те, що він самостійно поставить автомобіль на штрафмайданчик, то вони жодним чином не спростовують правильність висновку судді щодо його винуватості в порушенні п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.