ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 658/3124/18 Суддя суду першої інстанції - Марків Т.А.
Провадження № 33/819/94/18 Суддя апеляційного суду - Склярська І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м.Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Склярська І.В., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23 жовтня 2018 року, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в ПП «ОСОБА_7», з базовою вищою освітою, не одруженого, реєстраційний номер облікової картки податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановила

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 10 серпня 2018 року о 12 годині 15 хвилин керував транспортним засобом - КАМАЗ 53212 А, номерний знак НОМЕР_2 в Запорізькій області а/ш Н-23 Нікопольське шосе 313 км з ознаками наркотичного сп'яніння ( зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності застосувавши адміністративне стягнення - штраф у розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10 200 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, яке він не вчиняв. Судом зазначено, що в його діях наявні подія та склад адміністративного правопорушення, що повністю підтверджується: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 Підстав вважати надані пояснення недостовірними у суду немає, оскільки узгоджуються між собою та іншими доказами доданими до протоколу; відеозаписом зробленим працівником поліції під час виявлення правопорушення, що був досліджений в судовому засіданні судом, та на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння. Так зазначає, що під час судового засідання ним було заявлено клопотання про участь у судовому засіданні працівника поліції, яким складено протокол , але судом не враховано його думку та не організовано його виклик, чим порушено його право на захист. Суд прийняв до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які також не були допитані в судових засіданнях та не викликалися судом, хоча дані свідки не приводились до присяги, а з відеозапису неможливо встановити особу свідків які надалі письмові пояснення, чи це одні й ті самі особи. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові суду зазначено, що в нього начебто були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, такі як зіниці очей не реагують на світло, хоча однією з ознак стану наркотичного сп'яніння, згідно з п.2 розділі І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», є звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, а отже не зрозуміло, чи взагалі було встановлено працівником поліції хоча б одна із ознак наркотичного сп'яніння.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.

За роз'ясненнями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» ( пункт 27), якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох

свідків, що є підставою для притягнення порушника до

адміністративної відповідальності.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №054193 від 10 серпня 2018 року /а.с.1/, в якому містяться підписи свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, письмовими поясненнями зазначених свідків /а.с.5,6/, відповідно до яких водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, а також відеозаписом.

Так, з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, які знаходяться поруч з ним та поліцейським відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Зазначене ним не спростовано.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доводи ОСОБА_2 про те, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не викликалися судом першої інстанції не заслуговують на увагу оскільки з матеріалів справи слідує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції 26.09.2018 року захисником ОСОБА_3 було заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с.24-25/, зазначені свідки викликалися судом у судові засіданні на 11.10.2018 року та 18.10.2018 року /а.с.26, 28,32,33/, проте не з'явилися.

Також не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 про те, що працівником поліції було взагалі не встановлена хоч одна із ознак наркотичного сп'яніння, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені такі ознаки наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло та тремтіння пальців рук, які відповідно до пунктів 3 та 4 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 №1452/735 входять до переліку ознак наркотичного сп'яніння.

Виходячи з норми ч.1 ст.130 КУпАП підставою для адміністративної відповідальності є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Отже, в діях ОСОБА_2 у зв'язку із відмовою від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Суд першої інстанції у достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, та обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23 жовтня 2018 року - залишити без задоволення.

Постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду І.В.Склярська