АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/1333/18 Справа № 703/2998/18 Головуючий по 1 інстанції Кирилюк Н. А.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

З постанови судді вбачається, що водій ОСОБА_3 28.08.2018 року в м. Сміла по вул. Федорова, близько 07 год. 25 хв. керував автомобілем ВАЗ 2105 н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, при продуванні алкотестера «Драгер» отримано показання вмісту алкоголю у крові - 0, 76 проміле, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції від 13.09.2018, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього просить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваному судовому рішенні судом у власній редакції викладено дані алкотестера «Драгер» - вміст алкоголю у крові - 0,76 проміле, коли як в чеку від 28.08.2018 зазначено результат тесту - 0,76 %, а не проміле алкоголю в крові. При цьому, у постанові не зазначено, яким чином і відповідно до яких нормативних актів суд першої інстанції перевів результати тесту в процентах у проміле.

Зазначає, що судом не надано оцінку тому, що йому відмовлено працівниками поліції в задоволенні вимоги про проведення освідування на стан сп'яніння у лікувальному закладі, оскільки не довіряв показанням алкотестера, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При цьому, зауважив, що алкогольний напій пиво він вживав останній раз ввечері 27.08.2018 року в кількості 1 пляшки 0,5 л.

Вказує, що недовіра результатам алкотестера викликана тим, що у чеку зазначено тільки дату його калібровки, однак відсутня дата його перевірки, що є абсолютно різними поняттями.

Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 13.09.2018 року, з огляду на поважність причин його пропуску, оскільки повний текст судового рішення суддя не оголошував і, як свідчить журнал судового засідання, навіть не видалявся до нарадчої кімнати. Повний текст судового рішення він отримав 18.09.2018 року, а тому строк на апеляційне оскарження спливає 28.09.2018 року.

Заслухавши доповідь судді, думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити в повному обсязі з наведених в ній підстав, перевіривши матеріали справи, і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Ухвалюючи постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., який стягується в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік стосовно ОСОБА_3, суддя першої інстанції вірно встановив обставини справи щодо інкримінованого йому правопорушення і визначив адміністративне стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, суддя районного суду обґрунтовано послався на докази, що містяться у даній справі, зокрема: на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №1066754 від 28 серпня 2018 року; дані акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп'яніння -0,76проміле, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що ОСОБА_3, в їх присутності пройшов освідування на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», результат огляду на стан сп'яніння - 0,76проміле та повідомив працівників поліції, що він увечері вживав пиво.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки порушено вимоги суду щодо повного, об'єктивного дослідження обставин справи у відповідності до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як відповідно до чеку алкотестеру «Драгер» від 28.08.2018 року зазначено результат тесту -0,76%, тобто в процентах, а не в проміле, як того вимагають відповідні нормативні акти , однак судом першої інстанції в порушення закону в судовому рішенні зазначено показник -0,76 проміле, є помилковими. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відповідно до чеку алкотестеру «Драгер» від 28.08.2018 року зазначено результат тесту -0,76 %0, тобто «%0» - символ, яким зазвичай позначається проміле, а не процент, як вказує апелянт. Таким чином, відповідно до чеку алкотестеру результат огляду на стан сп'янніня ОСОБА_3 складає 0,76%0, тобто 0, 76 проміле.

Твердження апелянта про те, що судом не надано оцінку тому, що йому відмовлено працівниками поліції в задоволенні вимоги про проведення освідування на стан сп'яніння у лікувальному закладі, оскільки не довіряв показанням алкотестера, оцінюються критично, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази на підтвердження таких тверджень, та в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 не зазначав про те, що він не погоджується з результатами тесту на освідування, а навпаки, зазначив, що він пив пиво 27.08.2018 року, а при його освідуванні алкотестер показав 0,76 проміле.

Таким чином, ураховуючи наведені вище докази у їх сукупності, що були предметом дослідження суддею районного суду, які узгоджуються між собою і тому вірно було встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи суддею районного суду з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є відповідним скоєному і особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова судді районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба