Справа № 428/3341/18
Провадження №3/428/865/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., при секретарі Лисенко Л.Ю., за участю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли з ДПП УПП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН не зазначено, не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 років Перемоги, 3/114,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 142382 слідує, що ОСОБА_1 25.03.2018 року о 05-35 год. у м.Сєвєродонецьку, по вул.Пивоварова 151а, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алко-теста «Драгер» 0717, що підтверджує тест 489, огляд проводився у присутності двох свідків у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він перебував в автомобілі, однак транспортним засобом не керував. За кермом перебував ОСОБА_3. Про це він повідомляв працівників поліції, але вони не звертали уваги та все одно вимагали проти огляд, у звязку з чим йому довелося погодитись та виконати вимогу поліцейських.

Адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_1 просив провадження по справі закрити за відсутності події та складу правопорушення, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, пройти огляд на стан спяніння йому довелося підкорюючись вимогам працівників поліції, а надані матеріали не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Працівник поліції ОСОБА_4 допитаний в судовому засіданні пояснив, що саме він склад протокол про адміністративне правопорушення. Автомобіль ВАЗ 2108 їхав швидко, його наздогнали лише біля другої прохідної «Азоту». Відстань була приблизно 100-200 метрів. Коли підїхали, один чоловік був на вулиці. В ході розмови він зрозумів, що автомобіль належить ОСОБА_1 і він був за кермом. Спочатку ОСОБА_3 повезли до лікарні, для проведення огляду, оскільки вважали, що він перебував за кермом. Однак по дорозі він сказав, що за кермом перебував не він, а ОСОБА_1 Хто саме перебував за кермом, він не бачив. Під час проведення огляду ОСОБА_1 не заперечував, що перебуває у стані спяніння, однак заперечував факт керування.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що його було запрошено працівниками поліції в якості свідка при проведенні огляду на стан спяніння ОСОБА_1. ОСОБА_6 ОСОБА_1 керував транспортним засобом він не бачив.

Вислухавши особу, відносно якої складено протокол, свідчення свідків, дослідивши матеріали провадження, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Частина 1 статті 130 передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з урахуванням субєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і яке інкримінується ОСОБА_1, предметом розгляду даного провадження є встановлення факту керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

В підтвердження обставини адміністративного правопорушення суду надано було протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 142382 від 25.03.2018 року, акт огляду на стан алкогольного спяніння, чек алко-теста газоаналізатора «Драгер», відповідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння, та письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, що носять банкетний характер та відповідно до яких ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108» надав згоду на проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер». Результат 1,49 пром. Також суду надано письмові пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9, з яких також слідує, що автомобілем керував ОСОБА_1 ОСОБА_8 огляду та затримання транспортного засобу від 25.03.2018 та рапорти працівників поліції.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Хоча законодавчо поняття керування транспортним засобом і не закріплено, однак під керуванням/управлінням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, повязаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Також в якості підтвердження скоєного правопорушення суду було надано письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7С, які суд не приймає до уваги, оскільки вони носять банкетний характер та надані шляхом заповнення відповідних граф у наданому бланку замість пояснень обставин правопорушення. Крім того, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що не бачив, щоб ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Надані письмові пояснення ОСОБА_10 суд також не може прийняти до уваги, оскільки вони суперечать поясненням, що містяться на компакт-диску, наданому стороною захисту. Свідок ОСОБА_9 за викликом суду не зявився, підтвердження або заперечення наявних в матеріалах справи письмових пояснень суду не надано, а отже з урахуванням обставин справи та наявних матеріалів справи, суд не може прийняти пояснення ОСОБА_9 в якості доказів, як і рапорти поліцейських, оскільки дані документи необхідні були для складання протоколу та оформлення матеріалів.

Інших доказів скоєння ОСОБА_1 правопорушення суду не надано. Наявні відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, не містять підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а навпаки зафіксовано заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного спяніння не доведений та спростовується наданими в судовому засіданні поясненнями самого ОСОБА_1, а також не підтверджується наданими в судовому засідання свідка ОСОБА_5 та працівника поліції ОСОБА_4 які пояснили, що не бачили, як ОСОБА_1 керував автомобілем.

Обєктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані спяніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані спяніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Отже, лише при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак спяніння, або перебування у стані спяніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що пропозиція працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_1 була запропонована не як особі, яка керує транспортним засобом, що не відповідає вимогам ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735.

З огляду на наведене, суд вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження поза розумними сумнівами факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суду не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Виходячи з обставин справи, наданих суду доказів, які не свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд приходить до висновку про неможливість прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведені обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 221, 247, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник