ЄУН 174/986/18
н/п 3/174/184/2018
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2018 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов від Вільногірського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.187 КУпАП відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, мешкає м.Вільногірськ Дніпропетровської області, вул.Молодіжна, 16а-6/2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого, -

якому згідно ст.268 КУпАП розяснені його права та обовязки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР 236399 від 22.11.2018 р., складеного ДОП Вільногірського ВП ЖВП ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_2- 21.11.2018 р. о 23.20 год. в м.Вільногірську Дніпропетровської області ОСОБА_1, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, стосовно якого ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровській області від 12.01.2018 р. встановлено адміністративний нагляд на 1 рік та обмеження у вигляді заборони виходити за межі квартири по місцю проживання в період з 22 до 06 год., не знаходився вдома за адресою м.Вільногірськ Дніпропетровської області, вул.Молодіжна, 16а-6/2, чим порушив правила адміністративного нагляду. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.187 КУпАП.

ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що у вказаний в протоколі час знаходився за місцем проживання в малосімейному гуртожитку в м.Вільногірськ, спав з дружиною та дитиною 10 років. Про те, що в вхідні двері стукали, не чули. Правил адміністративного нагляду не порушував.

Вислухавши ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, згідно ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Копія постанови суду про встановлення адміністративного нагляду до справи не долучена, що унеможливлює вирішення питання, чи дійсно відносно ОСОБА_1, встановлювалися зазначені у протоколі обмеження та коли саме.

Крім того, до протоколу не долучені будь-які докази на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення (пояснення свідків- мешканців секції малосімейного гуртожитку, родичів, рапорти посадових осіб, тощо).

Інших доказів на підтвердження вказаних фактів матеріали справи не містять та під час судового розгляду не встановлені.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (субєкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, оскільки субєктивна та обєктивна сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КУпАП, в діях ОСОБА_1 не конкретизовані, доказів на підтвердження його винної поведінки не надано, його вина у порушенні правил адміністративного нагляду не підтверджена належними доказами, тому склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, 187, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.2 ст.187 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис ОСОБА_3