П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2018 Справа №607/17704/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у м. Тернополі, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, 02 лютого 1997 року

народження, працюючого приватним підприємцем,

громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2018 року о 00 год. 30 хв., в місті Тернополі по вул.Протасевича, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння. Огляд на стан сп»яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6820 АRHJ 025», повірка якого дійсна до 04.10.2018 року, на табло якого висвітлився показник 0,68 проміле,чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Захисник ОСОБА_2 надала пояснення у яких зазначила, що працівниками патрульної поліції неправомірно здійснено зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 Так, із нагрудної камери працівника поліції вбачається, що зупинка транспортного засобу, яким керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності була здійснена працівниками поліції через зупинку транспортного засобу на зупинці громадського транспорту. Однак із відео фіксації обставин події даного факту не вбачається. Крім цього, працівниками поліції було порушено порядок виявлення у водія ознак алкогольного сп»яніння, оскільки різкого запаху алкоголю із ротової порожнини ОСОБА_1 не було. Також огляд на стан сп»ягніння ОСОБА_1 проведено неправомірно, оскільки останній не погодився із його результатами та бажав їхати у медичний заклад. Крім цього, свідки, які були залучені до процедури огляду на стан сп»яніння ОСОБА_1 не були очевидцями керування ним транспортним засобом. Таким чином, вважає, що доказів які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в матеріалах справи відсутні, а тому просить провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв»язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд оглянувши дані відеореєстратора, наданих працівниками поліції, зазначає, що причиною зупинки працівниками поліції транспортного засобу марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 була його зупинка на зупинці громадського транспорту. Також, як вбачається із відео фіксації нагрудних камер працівників поліції, після зупинки ними транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 останній перебував на водійському місці за кермом. Пізніше, на пропозицію працівника поліції він погодився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп»яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest» в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на табло якого висвітлився показник 0,68 проміле. Із зазначеними результатами ОСОБА_1 погодився. Після чого, стосовно ОСОБА_1 із роз»ясненням йому процесуальних прав, передбачених ст..63 Конституції України та ст..268 КУпАП працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення. У складеному протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 погодившись із результатами свого огляду на стан алкогольного сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу та особисто зазначив, що «…Керував автомобілем, вживав один бокал пива, більше такого робити не буду. Згідний…».

Таким чином, незважаючи на не визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина доведена доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №206527 від 31.08.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які містяться в матеріалах справи. Крім цього, як вбачається із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був згоден із результатами огляду на стан алкогольного сп»яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, про що ним особисто зазначено у ньому. З огляду на зазначене, суд відкидає твердження захисника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не погодився із результатами огляду на стан алкогольного сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому таке обстеження слід було проводити у медичному закладі. Крім цього, в силу вимог ч.3 ст.266 КУпАП, огляд водія у медичних закладах охорони здоров»я проводиться у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп»яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами. Також,суд не бере до уваги твердження захисника про те, що працівниками поліції безпідставно було зупинено ОСОБА_1, оскільки вони спростовуються даними з відеореєстратора, а не притягнення останнього поліцейськими до відповідальності за вчинене порушення правил дорожнього руху не є підставою для закриття провадження у даній справі, з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП. Крім цього, суд зазначає, що в силу вимог п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров»я України, 09 листопада 2015 року №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, огляд на стан сп»яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп»яніння згідно ознаками такого стану. Таким чином, такі ознаки алкогольного сп»яніння, які наявні у водія, визначаються самим поліцейським, з урахуванням ознак передбачених у п.3 зазначеної Інструкції. Також, суд зазначає, що огляд на стан алкогольного сп»яніння ОСОБА_1 проведено у присутності двох свідків, які в подальшому підтвердили результати такого огляду своїми письмовими поясненнями, наявними у матеріалах справи та даними відеофіксації обставин події.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного сп»яніння, і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного та приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст.283, 284, 130 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу із стягненням в дохід держави в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавлення права керування транспортними засобами на 01 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_5