ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2792/18 Номер провадження 33/814/146/18Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю.В. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.,

з секретарем Григоровою М.В.,

за участі:

прокурора - Колоса В.О.,

захисника - ОСОБА_2,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Київського районного суду м.Полтави від 05 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, з вищою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 352, 40 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що він, являючись екс-головою Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, будучи колишнім державним службовцем 3 категорії 7 рангу, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу другого ч.2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого терміну подання декларації (до 1 квітня 2017 року), а саме 03.04.2018 поданана офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію за 2017 рік після звільнення, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України.

Також просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений не був, а про результат розгляду справи йому стало відомо лише 03.10.2018 року, а тому не мав змоги в передбачені законом строки оскаржити вказану постанову.

Заслухавши захисника ОСОБА_2 та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді скасувати, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто суддею за відсутності правопорушника, а про результати розгляду справи ОСОБА_3 стало відомо лише 03.10.2018 року, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КпАП.

Суди мають також з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на викорнання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ст.9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання декларації. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне її подання та мету такого поступку.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, згідно з розпорядженням голови районної державної адміністрації Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області від 11 травня 2017 року ОСОБА_3 припинив свої повноваження голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області в зв'язку з відставкою.

В суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого терміну подання декларації ( до 1 квітня 2018 року), а саме 03 квітня 2018 року подано на офіційниий веб-сайт Національного агенства з питань запобігання корупції декларацію за 2017 рік після звільнення.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_3 зазначив, що він не мав наміру несвоєчасно подавати декларацію після звільнення, в обгрунтування свого твердження, пояснив, що для того щоб подати декларацію, він зайшовши на сайт НАЗК, з'ясував, що йому необхідно замінити ключ (електронний цифровий підпис), в зв'язку з цим він розпочав електронне листування з НАЗК, надіславши запит на його зміну, та 22 березня 2018 року отримав електронно-цифровий підпис, 28 березня 2018 року подав щорічну декларацію за 2017 рік, 31 березня 2018 року намагався виправити декларацію та подати її як таку, що подана в зв'язку зі звільненням, однак через перебої в системі сайту НАЗК йому це не вдалося, декларація на веб-сайті змінилися тільки як щорічна, уточнена. Тільки 03 квітня 2018 року йому вдалося подати ( ідентичну попередній) декларацію, яка була визначена, як така, що подана після звільнення.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 надав апеляційному суду скріншоти електронного листування з НАЗК, які у порядку та за змістом повністю підтверджують його намір подати вчасно декларацію, як таку, що після звільнення.

Також, підтверджується подання 31 березня 2018 рокуОСОБА_3 електронної декларації про доходи та майновий стан за 2017 рік даними веб-сайта НАЗК ( а.с. 123), поясненнями свідка - начальника відділу Полтавського відділу інформатизації управління інформатизації східного регіону Департаменту інформаційних технологійОСОБА_4, який підтвердив, що 31 березня 2018 року щорічна декларація ОСОБА_3 була подана.

Отже, під час дослідження в судовому засіданні матеріалів справи, встановлено, що пояснення ОСОБА_3 щодо причин несвоєчасного подання електронної декларації, знайшли своє об'єктивне підтвердження.

Апеляційний суд, бере до уваги дані обставини та доводи апелянта, про те, що у нього не було умислу на несвоєчасне подання декларації за 2017 рік, після звільнення, на що вказує подача відповідної декларації 03 квітня 2018 року, яка за змістом є ідентична декларації, яка подана 31 березня 2018 року, як щорічна, уточнена.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ч. 7 ст. 126 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 10, 11, 247, 283-285, 287 КУпАП України, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Полтави від 05 вересня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м.Полтави від 05 вересня 2018 року відносно ОСОБА_3 скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя О.І.Захожай