Провадження № 3/127/5201/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2018 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П., секретаря Предан А.А., за участю прокурора Бессонової С.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вінниця справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який на теперішній час працює державним інспектором відділу митного оформлення «Автомобільний» митного поста «Дністер», зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 2 ст. 172 6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

21.08.2018, через відділ прийому суду надійшла адміністративна справа про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 6 КУпАП, відносно ОСОБА_1.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, державний інспектор відділу митного оформлення «Автомобільний» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ДФС ОСОБА_1, будучи відповідно до п.п. «в» п. і ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) субєктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимоги ч. 2 ст. 52 Закону, не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме про отримання ним доходу в розмірі 235 509 грн., в результаті продажу транспортного засобу марки «Toyota Avensis», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1, чим вчинив адміністративне правопорушення повязане з корупцією.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172 6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав, заперечив проти складеного відносно нього протоколу про адмінправопорушення, суду пояснив, що про відчуження автомобіля йому нічого відомо не було, а підприємство, з яким у нього було укладено договір про продаж належного йому транспортного засобу, не виплатило йому кошти за реалізацію автомобіля, укладений договір не виконано, тому він і не подавав декларацію про зміни у майновому стані.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного, суду пояснив, що укладений договір про реалізацію транспортного засобу не виконаний, кошти ОСОБА_1 не перераховані, у звязку із чим протокол про адміністративне правопорушення є безпідставним та необґрунтованим, а тому просив суд закрити справу за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримала протокол про адміністративне правопорушення, просила суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 2 ст. 172 6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані .

Під час розгляду справи встановлено, що 17.04.2018 між ТОВ «Автофортуна» та ОСОБА_1 укладено договір комісії № 4201 відповідно до якого ТОВ «Автофортуна» зобовязалася знайти покупця на належний ОСОБА_1 транспортний засіб та в подальшому його відчужити, а грошові кошти перерахувати ОСОБА_1.

Як встановлено в судовому засіданні умови договору ТОВ «Автофортуна» не виконала, зокрема не повідомила та не перерахувала ОСОБА_1 грошові кошти за реалізацію транспортного засобу.

З огляду на наведене вище у ОСОБА_1 був відсутній обовязок на подання декларації про суттєві зміни в майновому стані, оскільки про реалізацію транспортного засобу йому нічого відомо не було та грошові кошти за реалізацію автомобіля він не отримував.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 року за № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати обєктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його обєктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення орган повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення, однак, відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі повязаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів обєктивних та субєктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. 252, 280 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи пояснення ОСОБА_1 висловлені у судовому засіданні, письмові докази на підтвердження доводів, доданих до протоколу та які містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку про не встановлення вини ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні декларації про суттєві зміни в майновому стані через відсутність умислу на вчинення правопорушення, а саме субєктивної сторони складу правопорушення, відтак провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 6 КУпАП.

Підсумовуючи наведене, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172 6, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя