Провадження № 33/824/352/18 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.,

секретар: Ганжа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово безробітного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3, 04.06.2018 о 02 год. 58 хв., по вул. М. Липківського, 36, керував автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», із результатом тесту 0.70 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, тобто ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 30 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить прийняти нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_3 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю події складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Солом'янський районним суд міста Києва при винесенні вказаної постанови у визначеному законом порядку не повно досліджував матеріали справи, притягнув мене до відповідальності незважаючи на неналежні доводи працівників поліції щодо наявності в його діях дійсних ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у мою відсутність. Постанова суді районного суду є необґрунтованою, оскільки постановлена за результатами неповного дослідження доказів та їх невірної оцінки, а також неврахування суддею районного суду положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення від 04.06.2018 БД № 447652 складений працівниками поліції з порушенням вимог ст. 256 ч.1 КУпАП, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, з яким саме оглядом погодився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. У протоколі не зазначено, що працівниками поліції пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів - приладу «Драгер» певної модифікації (без зазначення його моделі та сертифікату відповідності). Також в протоколі і поясненнях свідків не зазначено, що водій не відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, але, так як йому не надали сертифікат відповідності приладу, наполягав на проходженні огляду також у закладі охорони здоров'я. Як зазначено у протоколі, документи не вилучались, а водій не був відсторонений від керування автомобілем. Отже, дії працівників поліції, які складали протокол відносно ОСОБА_3, не відповідали встановленим законом вимогам.

Окрім того, ОСОБА_3 зазначає, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння було проведено працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Драгер» щодо якого, з наведених вище підстав, не відомо чи був він дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом на день проведення огляду на стан сп'яніння 04.06.2018.

На думку апелянта, є всі підстави для висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки його огляд на стан алкогольного сп'яніння було проведено в порушення вимог Інструкції, а тому факт його перебування в стані алкогольного сп'яніння під час керування автомобілем у передбаченому законом порядку встановлений не був.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

В судові засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив, та від останнього жодних заяв про відкладення судового розгляду не надходило.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності ,так й самої процесуальної поведінки сторони провадження ,та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

А тому, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Стаття 268 (ч.2) КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов'язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги закону судом дотримані.

Судом враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що водій ОСОБА_3, 04.06.2018 о 02 год. 58 хв., по вул. М. Липківського, 36, керував автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1в стані алкогольного сп'яніння, що було встановлено за допомогою газоаналізатора «Драгер», із результатом тесту 0.70 проміле (а.с.1) в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Будь-яких зауважень до дій працівників поліції під час огляду у ОСОБА_3 не було.

Вина ОСОБА_3 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), який був складений у присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, диском відеозапису (а.с.5).

Суд першої інстанції правомірно взяв наявні докази до уваги та надав їм належну правову оцінку. З вказаними висновками суду апеляційний суд погоджується, вважає їх правильними та законними.

Доводи апелянта про те, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння було проведено працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Драгер» щодо якого, з наведених вище підстав, не відомо чи був він дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом на день проведення огляду на стан сп'яніння 04.06.2018 - є необґрунтованими та такими, що не впливають на доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи, зазначені в суді апеляційної інстанції, про те, що протокол про адміністративне правопорушення від 04.06.2018 БД № 447652 складений працівниками поліції з порушенням вимог ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, з яким саме оглядом погодився водій ( на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві, на думку судді є такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_3 адміністративної відповідальності.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких клопотань про витребування доказів та дослідження нових доказів в суді апеляційної інстанції, апеляційна скарга не містить і ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду заявлено не було. Крім того, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції з приводу складання адміністративного протоколу щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП - не подавались.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції врахував форму вини, дані про особу правопорушника, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та призначив покарання в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Таким чином, на думку апеляційного суду, постанова Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду О.М.Рудніченко