ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4689/18 Суддя 1 інстанції: Федюшин М.В.
Провадження: 33/818/184/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

21 листопада 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника - адвоката Прядко О.О., прокурора - Гладун Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як зазначено у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2, працюючи на посаді інспектора - чергового Жовтневого відділення поліції Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, після звільнення з займаної посади, будучи відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб»єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», припинивши 03 січня 2017 року діяльність, пов»язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушенні вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, п.п. 2 п. 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 р. за №959/29089, без поважних причин, несвоєчасно 23 липня 2018 року, подав декларацію особи, яка припинила діяльність пов»язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування наступного року після припинення діяльності, за минулий рік.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 свою вину не визнав.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року, закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що 04.10.18р. ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у якому повідомив про те, що працівник ДВБ Національної поліції перевищив свої повноваження при складанні адміністративного протоколу; факти, описані у протоколі, встановив на підставі недопустимих доказів, отриманих з порушенням порядку. Однак, в оскаржуваному рішенні від 08.10.18р. доводи заявника розглянуті не у повному обсязі, а деякі твердження викладені у спотвореному вигляді. Зокрема, ОСОБА_2 звертав свою увагу на те, що особа, яка склала протокол, не надала на підтвердження власних повноважень завірену копію посадових обов»язків. По-друге, усі без виключення матеріали, долучені до протоколу, не є належними доказами, так як отримані з порушенням процесуального порядку. По-третє, відповідно до ст. ст. 48, 49 ЗУ «Про запобігання корупції», факт несвоєчасного подання декларації про доходи встановлюється НАЗК в порядку процедури перевірки інформації, яка надійшла від державних органів. В той же час, у даному випадку, такої процедури проведено не було.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. ОСОБА_2 пояснив суду, що заяву про звільнення з органів поліції подав 10.12.16р., звільнено його 03.01.17р., хоча наказ про звільнення датований 30.12.16р. Декларацію чоловік подав у липні 2017 року виключно із-за своєї необізнаності про подання такої декларації до 01.04.18р. Вказував, що його звільнення припало на перехідний період, під час служби у поліції про необхідність та порядок таких декларацій його не інформували. Крім того, з приводу вказаного питання ОСОБА_2 консультувався із своїм знайомим, який спочатку і порадив йому взагалі не подавати декларацію, тим самим увівши свого товариша в оману.

Адвокат Прядко О.О., в свою чергу, зазначив, що його підзахисний не заперечує факт невчасного подання декларації, однак, при цьому, слід враховувати деякі обставини. При звільненні, ОСОБА_2 не була роз»яснена необхідність подання декларації, так як йоого звільнення припало на перехідний період дії ЗУ «Про запобігання корупції». Докази представником поліції були зібрані з порушенням встановленого порядку, а тому не є належними доказами вини. Вважає, що слідчий не мав право виділяти матеріали справи про адміністративне правопорушення, так як відсутня відповідна постанова, необхідна для цього.

Прокурор Гладун Д.В., обгрунтовуючи свої заперечення, пояснив, що не дивлячись на дату наказу - 30.12.16р., звільнено ОСОБА_2 саме 03.01.17р. (саме тоді чоловік отримав трудову книжку). Також, відповідно до положень КУпАП та ЗУ «Про запобігання корупції», органи поліції уповноважені на складення протоколів такої категорії. В той же час, інформація, отримана з сайту НАЗК є достовірною.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора Гладун Д.В., який заперечував проти її задоволення, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не надано відомостей щодо поважності причин несвоєчасного подання декларації.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками районного суду за таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 займав посаду інспектора - чергового Жовтневого ВП Київського ВП ГУНП в Харківській області (згодом перейменованого та реорганізованого в Новобаварський ВП ГУНП у Харківській області), та згідно підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції», є суб'єктом відповідальності на якого поширюється дія Закону «Про запобігання корупції». Порядок поданя декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначений ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З огляду на матеріали справи, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією № 60/18 від 28.08.18р. (а.с. 6-16), письмові пояснення ОСОБА_2 (23) та пояснення, надані правопорушником в суді, письмові пояснення начальника сектору кадрового забезпечення ВП майора поліції ОСОБА_4 (а.с. 29), роздруківку з сайту єдиного державного реєстру декларацій (а.с. 31-33), витяг з наказу ГУ НП в Харківській області № 56 о/с від 11.02.16р. (а.с. 34), витягом із наказу ГУМВС України в Харківській області № 598 о/с від 30.12.16р. (а..с 34а), присягу працівника органів ВСУ (а.с. 38), копією послужного списку (а.с. 39-43), пам»ятку - попередження про дотримання антикорупційного законодавства від 25.12.14р. (а..с 45), пам»ятку працівникам органів та підрозділів ВСУ щодо антикорупційної поведінки від 04.02.08р. (а.с. 46), пам»ятку застереження працівника органів ВСУ про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України (а.с. 47), лист НАЗК від 04.06.18р. (а..с 58-59), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Факт невчасного подання декларації не заперечує і сам апелянт.

Погоджується з такими висновками районного суду і суд апеляційної інстанції.

Даних щодо обставин, які об»єктивно могли завадити ОСОБА_2 для подачі до НАЗК декларації у встановлений законом строк апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять, а тому підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП не вбачається.

Посилання апелянта про його необізнаність щодо необхідності подання декларації є неспроможними та спростовуються матеріалами справи, зокрема пам»яткою - попередженням про дотримання антикорупційного законодавства, підписану ОСОБА_2 власноруч 25.12.14р. (а.с. 45).

Крім того, відповідно до положень статті 49 ЗУ «Про запобігання корупції», Національне агентство перевіряє факт подання відповідно до цього Закону декларацій особами, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону. В той же час, ОСОБА_2 є суб»єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 цього Закону. Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури перевірки інформації у даному випадку є недоречними.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.С. Яковлева