ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25.10.2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25.10.2018 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, правопорушення, передбаченого ст.124 КУПАП, закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2, 11.06.2018 року о 17 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «Фольцваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Сіді Таль в м.Чернівці, при виїзді на перехрестя з вул. Л.Українки, не дотримався безпечного інтервалу, не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 Транспортні засоби отримали пошкодження. ОСОБА_2 порушив п.п. 16.12 правил дорожнього руху України.

На цю постанову 16.11.2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нову постанову і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 вказував, що справа була розглянута судом без повідомлення його про час і місце розгляду, без участі сторін, без виклику працівників поліції та за відсутності доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Ще апелянт вказував, що судом було проігноровано висновок експерта від 05.07.2018 року, з якого вбачається, що в діях водія ОСОБА_3 є невідповідності у виконанні п.п.1.5,2.3 «д», 12.3 Правил дорожнього руху України, які є причиною ДТП.

Також вказував, що перетинаючи перехрестя вул. Сіді Таль та Л.Українки він ніяких перешкод та небезпеки автомобілю «КІА» під керуванням ОСОБА_3, ЄУНСС 727/11456/18 справа №33/822/48/18 головуючий у 1 інстанції Слободян Г.М.

не створив. Зі складеної схеми вбачається, що зіткнення автомобілів відбулося на вул. Л.Українки, коли він проїхав по ній більше 17 м. В цій ситуації водій ОСОБА_3, щоб запобігти зіткненню з його автомобілем, повинна була діяти у відповідності до вимог п.1.5, 2.3 «д», 12.3 ПДР України. Водій ОСОБА_3 в момент перетинання автомобілем Фольцваген проїзної частини головної дороги мала технічну можливість шляхом застосування гальмування уникнути даної пригоди при швидкості руху 40 км/год.

Про формальний та поверхневий розгляд судом справи, на думку апелянта, свідчить те, що суд в постанові вказав на порушення ним п.16.12 ПДР, в той час як в протоколі про адміністративне правопорушення йому інкримінувалось порушення п.16.11 ПДР України. Крім того, в тексті постанови суду є згадування про невідому особу Джеремія Оклоо.

Ще апелянт зазначав, що його не повідомили про час і місце розгляду провадження в суді, оскаржувану постанову він отримав 08.11.2018 року і тому не втратив строк на її оскарження.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду провадження.

Заслухавши представника апелянта адвоката ОСОБА_5, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження та доводи апелянта, вважаю, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

З матеріалів провадження вбачається, що суд розглянув провадження у відсутності ОСОБА_2, про час і місце розгляду справи його не повідомив, копію оскаржуваної скарги ОСОБА_2 отримав 08.11.2018 року. А тому вважаю, що ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу на постанову суду 16.11.2018 року, не пропустив строк на її оскарження, оскільки подав її в межах десятиденного строку з часу, коли дізнався про прийняте рішення.

Що стосується апеляційних вимог, вважаю, що вони є необґрунтовані з наступних підстав.

Відповідно до п.1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №076277 від 11.06.2018 року та схеми до нього вбачається, що водій автомобіля «Фольцваген Гольф» ОСОБА_2 здійснював виїзд з вул. Сіді Таль, яка є другорядною дорогою, на вул. Л.Українки. Зі схеми місця ДТП вбачається, що перед виїздом на вул. Л.Українки встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», в зоні дії якого здійснював маневр ОСОБА_2.(а.с.1-2).

Що стосується тверджень ОСОБА_2 про те, що він своїми діями не створював нікому перешкод і небезпеки для руху, вони є помилковими.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об'єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися.

Оскільки водій ОСОБА_2, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, на дав дорогу другому транспортному засобу, який по ній рухався, своїми діями він створив небезпеку для руху водію ОСОБА_3, яка, на думку апелянта, з метою уникнення зіткнення транспортних засобів, мала б негайно зменшити швидкість або зупинитися.

Що стосується висновків спеціаліста автотехніка, на який посилається в своїй скарзі апелянт, необхідно відмітити, що зазначені висновки не можуть бути визначальними при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_2, оскільки вони зроблені без врахування того, хто з водіїв мав перевагу в русі і яким чином мав діяти водій, який мав дати дорогу іншому водію. А тому водій, що рухався по головній дорозі, відповідно до п.1.4 ПДР України вправі був розраховувати на те, що інший водій буде дотримуватись правил дорожнього руху і не буде створювати йому небезпеку в русі. А тому вважаю. що висновок спеціаліста про те, що дії водія, який рухався по головній дорозі, створив небезпеку іншому водію, який не дав йому дорогу та виїхав з другорядної на головну, і вони перебувають в прямому причинному зв'язку з настанням дорожньої пригоди, є необґрунтований.

Що ж стосується зауважень апелянта про те, що в постанові суду вказано прізвище невідомої особи Джеремія Оклоо, а також що суд вказав в постанові на порушення ним п.16.12 ПДР України, що йому не інкримінувалось, необхідно зазначити, що вони є слушними.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №076277 вбачається, що працівники поліції, складаючи цей протокол, вказали на порушення ОСОБА_2 п.16.11 ПДР України, а суд, сформулювавши правильно допущене ОСОБА_2 порушення, помилково зазначив, що його дії є порушенням п.16.12 ПДР. Крім того, особа на прізвище Джеремія Оклоо в даному провадженні не була ні учасником провадження, ні свідком чи понятим.

Вказані порушення оформлення постанови суду можуть бути описками і, за заявою особи, чи з власної ініціативи, судом можуть бути виправлені.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови немає, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, а постанову Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25 жовтня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія.Згідно з оригіналом: суддя