Справа № 367/5785/18 Головуючий в суді І інстанції - Линник В.Я.
Провадження № 33/824/857/18 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.

секретар: Ганжа В.В.

за участю:

прокурора Лавренюк Т.М.,

захисника СолонинаІ.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29 серпня 2018 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, працюючого директором в ПП «Юрком груп» та є депутатом Ірпінської міської ради Київської області,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4, будучи депутатом Ірпінської міської ради Київської області, суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, без поважних причин в десятиденний строк не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв`язку із придбанням 15.06.2017 р. квартири АДРЕСА_1, вартістю 82 950 (вісімдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят) гривень. Зазначені обставини підтверджуються рапортами оперуповноваженого МРВ №3 УЗЕ в Київській області від 12.06.2018 р. та 13.08.2018 р., скріншотом з інтернет сторінки, з якої вбачається дату публікування декларації, а саме 02.04.18 р.; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що ОСОБА_4 на підставі договору дарування придбав АДРЕСА_1 протоколом пленарного засідання ради від 04.11.2015 р., рішенням першої сесії сьомого скликання від 04.11.2015 р., постановою про визнання депутатів обраними від 30.10.2015 р., з яких вбачається, що ОСОБА_4 є депутатом Ірпінської міської ради; договором дарування від 15.06.2017 р., з якого вбачається, що ОСОБА_4 придбав в дар квартиру; висновком про вартість майна, з якого вбачається ринкова вартість квартири, письмовими поясненнями ОСОБА_4 в яких ОСОБА_4 підтверджує, що не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29 серпня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень та стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29 серпня 2018 року повністю і ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП - закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що постанова Ірпінського міського суду Київської області від 29 серпня 2018 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому вона підлягає скасуванню з наступних підстав.

При розгляді справи суд не надав належної оцінки щодо того факту, що перевірка стосовно ОСОБА_4 проводилась виключно працівниками УЗЕ в Київській області ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення. При цьому в матеріалах справи відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_4, повідомлення НАЗК про результат такої перевірки ДЗЕ НП України та інше. Слід зазначити, що згідно п.1 та п.4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належить або виходять за межі його компетенції не допускається. Таким чином можна стверджувати, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим на те органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі та є підставою для скасування оскарженої постанови і, відповідно, закриття провадження по справі.

Також судом не взято до уваги той факт, що в подальшому ОСОБА_4 відобразив отримане майно у декларації про свій майновий стан за 2017 рік, що свідчить про відсутність в діянні ОСОБА_4 суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_4 - адвоката Солонина І.Ю., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції додержано в повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - ограни прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 255 КУпАП визначено, що працівники Національної поліції уповноважені на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, за статтями 172(4) - 172(9) КУпАП.

Частиною 2 ст. 1726 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону у ОСОБА_4 виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 00:00 год. 16.06.2017 по 23:59 год. 25.06.2017 р.

Також, судом апеляційної інстанції було встановлено, що 26.06.2017 р. о 00:00 год. ОСОБА_4 порушив порядок, передбачений ч.2 ст.52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, хоча мав можливість своєчасно це зробити, оскільки суттєвих перешкод для цього в нього не було.

Таким чином, враховуючи наведене висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ч.2 ст. 1726 КУпАП.

Доводи ОСОБА_4, викладені в апеляційній скарзі про те, що дане адміністративне правопорушення ним вчинено через необережність є необґрунтованими.

На думку апеляційного суду, суддя прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_4 як про це просить апелянт, немає.

Таким чином, враховуючи наведене висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

Постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29 серпня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко