КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1182/2018 Постанова винесена суддею Корнієнком С.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника Харченка С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Васильків Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_3 24 липня 2018 року близько 02 год. 30 хв. в м. Васильків під час керування автомобілем марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1, був зупинений працівниками патрульної поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області на перехресті вулиць Володимирської та Соборної в м. Васильків Київської області з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Харченко С.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги захисник вважає, що суд першої інстанції обґрунтував свої висновки недопустимими доказами, отже встановлені судом фактичні обставини справи не відповідають дійсним.

Зокрема, звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, в ньому викладені суперечливі відомості щодо обставин, які мають істотне значення по справі; суть адміністративного правопорушення сформульована незрозуміло, адже не вказано від якого саме огляду ОСОБА_3 відмовився (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено який порядок проходження такого огляду було запропоновано, а тому обвинувачення, в якому одночасно вказано про керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння та про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння (якого саме не зазначено) є незрозумілим, що перешкоджає реалізації права на захист; в протоколі відсутні дані про роз'яснення ОСОБА_3 процесуальних прав та копію протоколу йому не було вручено.

Апелянт також вважає, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, зокрема вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції &qu6 ;Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції&q?у ;, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція), оскільки за твердженням ОСОБА_3 свідки були відсутні і він навіть не підозрював у чому саме його обвинувачують, про що в подальшому подав скаргу на дії поліцейських. При цьому протокол не містить посилань, що ОСОБА_3 пропонувалось пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп'яніння у лікаря нарколога, а письмові пояснення свідків не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів їх достовірність. Таким чином, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Крім того, як зазначає захисник, у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що також свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. Між тим, пунктом 12 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного, алкогольного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

При цьому захисник звертає увагу на те, що за відсутності відповідного направлення ОСОБА_3 вимушений був самостійно 25 липня 2018 року пройти огляд в КМНКЛ «Соціотерапія», за результатами якого складений висновок від 04 серпня 2018 року № 007602 та алкогольного і наркотичного сп'яніння у ОСОБА_3 не виявлено.

Захисник також зазначає про незаконність дій поліцейських, а саме недотримання вимог ст. 265-2 КУпАП, під час затримання автомобіля, яким керував ОСОБА_3

За вказаних обставин, апелянт стверджує, що в справі відсутні докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та захисника Харченка С.В., які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_3 дотримав положення процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

Як убачається з матеріалів провадження та змісту судового рішення, суддя місцевого суду, розглядаючи вказану справу, вислухав пояснення ОСОБА_3, допитав патрульних поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також свідка ОСОБА_6, дослідив письмові докази у справі, досить детально проаналізував у постанові всі досліджені докази та надав їм об'єктивну оцінку, в тому числі і на спростування заперечень ОСОБА_3 щодо викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Водночас висновок судді про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вмотивованим та ґрунтується на належних і допустимих доказах.

Доводи захисника про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки протокол серії ОБ № 118149 від 24 липня 2018 року складений та підписаний уповноваженою на те особою; містить необхідну інформацію про особу правопорушника, в тому числі і місце його проживання, відомості щодо двох свідків правопорушення та їх підписи, а також дані про те, що ОСОБА_3 від підпису та надання пояснень відмовився. Крім того, в протоколі повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки наркотичного сп'яніння водія ОСОБА_3 та його дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому внесення працівником поліції, з огляду на особливості почерку, відомостей щодо свідків зі зміщення відповідних граф бланку протоколу, а в подальшому і зміщення підписів свідків, ніяким чином не впливає на зміст протоколу в цілому та не може свідчити про його невідповідність вимогам закону. А що стосується суперечливих даних в протоколі щодо вилучення у ОСОБА_3 посвідчення водія та видачі тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, то в суді апеляційної інстанції сам ОСОБА_3 повідомив, що тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом він отримав у відділку поліції наступного після складання протоколу дня.

З огляду на наведене, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Не викликають жодних сумнівів у їх достовірності і письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які складені на виконання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941, та в яких свідки повідомили про ознаки наркотичного сп'яніння, виявлені поліцейськими у водія ОСОБА_3, а також про те, що ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в спеціалізованому закладі охорони здоров'я (в смт Глеваха), від якого він відмовився.

Указані пояснення від 24 липня 2018 року узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення. До того ж допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 повністю підтримав свої письмові пояснення, що не спростовано захисником в апеляційній скарзі.

Що стосується акту від 24 липня 2018 року огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3, то слід зазначити, що за змістом ст. 265-2 КУпАП уразі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене, зокрема ч. 1 ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції, зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації.

В матеріалів провадження відсутні та захисником не надані суду відомості про те, що автомобіль марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, був розміщений після його зупинки поліцейським без суттєвої перешкоди дорожньому руху та не створював загрозу безпеці руху.

Крім того, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 відмовився від будь-яких пояснень по суті правопорушення, отже відсутні підстави вважати, що поліцейський не надав йому можливості повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, водночас згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують, зокрема транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що суддя місцевого суду обґрунтував свої висновки неналежними або недопустимими доказами, а доводи захисника про порушення поліцейськими відповідної процедури проведення огляду на стан сп'яніння, яка визначена ст. 266 КУпАП та підзаконними актами, суперечать фактичним обставинам провадження, отже є непереконливими.

Посилання захисника Харченка С.В. в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції п. 12 Інструкції, а саме не надання ОСОБА_3 відповідного направлення для проходження огляду на стан сп'яніння до найближчого закладу охорони здоров'я, в результаті чого він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд є безпідставним, оскільки доказами по справі доведено, що ОСОБА_3 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд, який за змістом ст. 266 КУпАП проводиться в присутності поліцейського.

Що стосується тверджень захисника про те, що ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом 24 липня 2018 року, не перебував у стані будь-якого сп'яніння, то вони також були предметом перевірки судді місцевого суду і обґрунтовано не враховані, оскільки ОСОБА_3 не притягався до відповідальності за порушення п. 2.9 (а) ПДР України, тобто керування транспортним засобом в стані, зокрема, наркотичного сп'яніння, його дії щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння утворюють окремий склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. До того ж огляд на стан сп'яніння, результати якого, на думку апелянта, повинні бути враховані в цьому провадженні, був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, отже вважається недійсним.

Таким чином, висновки судді місцевого суду в постанові від 23 жовтня 2018 року, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено з урахуванням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на наведене, вважаю, що постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника Харченка С.В. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ХарченкаСергія Вікторовича залишити без задоволення, а постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко