П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/1619/18

Номер провадження 3/530/244/18

28.11.2018 р. Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Должко С.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 б, Полтавської області, працюючого директором ТОВ «Будсервіс», українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,-

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2018 року головним державним інспектором Управління держпраці у Полтавській області ОСОБА_2 проведено перевірку ТОВ «Будсервіс» під час якої встановлено порушення, а саме:

заробітна плата працівникам підприємства виплачується один раз на місяць. Так, наприклад, заробітна плата за липень 2018 виплачена 07.08.2018 згідно відомості на виплату грошей № 7 від 07.08.2018 загальною сумою 54920,39 грн., за серпень 2018 07.09.2018 загальною сумою 56002,34 грн. згідно відомості на виплату грошей № 8 від 07.09.2018, за вересень 2018 - 28.09.2018 загальною сумою 57751,48 грн. згідно відомості на виплату грошей № 9 від 28.09.2018. Заробітна плата за першу половину місяця працівникам не нараховується і не виплачується. Даними діями порушено вимоги частини першої статті 115, частини першої статті 24 ЗУ № 108 щодо періодичності виплати заробітної плати.

Наказом від 28.02.2018 № 4-К звільнена з посади майстра з 28.02.2018 ОСОБА_3 за п.1 ст.36 КЗпП. Заробітна плата, належна працівниці до виплати при звільненні, виплачена їй 05.03.2018 згідно відомості на виплату грошей № 2 від 05.03.2018. Наказом від 24.01.2018 за п.1 ст. 36 КЗпП звільнений з роботи ОСОБА_4, заробітна плата виплачена 05.02.2018 згідно відомості на виплату грошей № 1 від 05.02.2018, що є порушенням вимог частини першої статті 116 КЗпП щодо строків проведення розрахунків зі звільненими працівниками.

В судовому засіданні ОСОБА_1, свою вину визнав повністю, щиро розкаюється.

Крім визнання вини правопорушником його вина в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення № ПЛ 2328/156/АВ/П/ПТ від 19.10.2018 року відносно ОСОБА_1 (а.с.1); копією витягу акту перевірки № ПЛ 2328/156/АВ/ від 19 жовтня 2016 року (а.с.2-5), копією відомостей про виплату грошей (а.с.6-9), копіями наказів (а.с.10-11).

Норма ст.61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до норм КУпАП суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Обираючи вид стягнення, суддя визнає обставиною, що помякшує відповідальність визнання вини, щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1, суддя не вбачає.

Вивчивши матеріали справи, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1, стягнення у виді штрафу, з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень у подальшому.

Відповідно до посвідчення серії А №126724 від 07.07.1999 року ОСОБА_1 є особа, яка постраждала внслідок чорнобильської катастрофи, 1 категорії і відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в сумі 510 (п'ятсот десять) грн. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського Апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_5