Номер провадження 3/754/2742/18
Справа №754/6798/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

зареєстрованого у АДРЕСА_1,

за ч.4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення від 05.05.2018 року вказано про те, що ОСОБА_1 05.05.2018 року о 06 годині 00 хвилини, знаходячись на озері "Алмазне" у Деснянському районі м. Києва, грубо порушуючи правила рибальства, у період весняно-літньої нерестової заборони проводив вилов риби забороненим знаряддям, виготовленим із сітчастого матеріалу, а саме "Екран", при цьому рибу не виловив. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення ст.. 63 Закону України "Про тваринний світ", п. 3.15, 4.4 Правил любительського і спортивного рибальства, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.4 ст. 85 КпАП України.

Справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю з наступних підстав.

В суді ОСОБА_1 вину свою у скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що він зранку пішов на рибалку на озеро "Алмазне". Здійснював вилов риби на вудочку. На озері на човні здійснювали вилов риби декілька чоловіків. Коли приїхали інспектори, почали перевіряти правила вилову риби, чоловіки на човні відразу упливли, при цьому викинули якийсь пристрій, яким вони здійснювали вилов. Інспектори почали до нього пред'являти претензії щодо незаконного вилову, він намагався пояснити, що він нічого не порушує, оскільки здійснює вилов вудочкою, але не зміг цього зробити, оскільки є інвалідом ІІ групи, у нього порушена мова після інсульту і коли він починає нервувати, то взагалі не може нічого вимовити. Вважає, що протокол відносно нього складений неправомірно, оскільки правила вилову риби він не порушив.

Пояснення ОСОБА_1 у суді знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а також були підтверджені належними письмовими доказами у справі.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.. 130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп"яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, диспозицією ч. 4 ст. 85 КпАП України передбачено відповідальність за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Однак, при розгляді даної справи встановлено, що у матеріалах, долучених до протоколу, відсутні будь-які належні докази на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 здійснював вилов риби із застосування приладу "Екран", а також того, що саме у нього був вилучений даний пристрій.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 доводи на підтвердження відсутності в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього письмові докази, пояснення правопорушника у суді, інші докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 05.05.2018 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт порушення ОСОБА_1 правил рибальства не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 283, 284, 290, 291 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 85 КпАП України закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту винесення може бути подана апеляція або протест прокурора.

Суддя: