ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/3866/18 Головуючий в 1 інст. - Салтан Л.Г.
Провадження № 33/807/41/18 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - адвоката Морозова В.Ю. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з матеріалами справи, 25 серпня 2018 року о 23.57 годині ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1 у м. Запоріжжі вул. Новгородська, 15, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати, провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не допитав ані свідків, ані працівників поліції та необґрунтовано послався на письмові пояснення. Окрім цього, ним був долучений висновок № 3902 від 26.08.2018 року з КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР, в якому зазначено, що ознак сп'яніння в нього не виявлено.

В матеріалах справи міститься направлення водія на медичний огляд, який йому не надали, в поясненнях свідків не зазначено, які саме ознаки стану сп'яніння в нього були. Крім того, всі пояснення свідків записані одним почерком, що викликає сумніви до їх належності та достовірності, оскільки вони були заповнені самим інспектором патрульної поліції, тому даний доказ не може бути оцінено як належний у відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП.

Також на переконання апелянта, матеріали справи не містять відомостей про відсторонення особи від керування транспортним засобом та відеозапис обставин події є неналежним доказом.

Вислухавши ОСОБА_2, його захисника - адвоката Морозова В.Ю., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2, у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 067022 від 26 серпня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. (а.с. 1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, відповідно до якого огляд на місці не проводився у зв'язку з відмовою ОСОБА_2 (а.с. 4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили що ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився (а.с. 5-6).

При дослідженні а судовому засіданні апеляційного суду відеозапису, долученого до матеріалів справи на ДВД-диску БД067622 встановлено, що водій ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції, та під час спілкування на законні вимоги інспектора поліції пройти огляд на стан сп'яніння категорично висловив свою відмову у присутності двох свідків.

Правопорушником під час розгляду справи судом першої інстанції не заявлялися клопотання про допит свідків, чи дослідження інших доказів, які не містяться в матеріалах справи, а отже твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки висновку за результатами медичного огляду в лікарні, відповідно до якого ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ, п. 17 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

З огляду на викладене, медичний огляд в закладі охорони здоров'я може проводитись лише у присутності поліцейського, а як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду № 3902 від 26 серпня 2018 року, огляд проводився за відсутності співробітника патрульної поліції, і доказового значення в даному провадженні не має. Крім того, відповідно до ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння здійснюється не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. А зазначене дослідження було здійснено об 11 год. 20 хв., тобто більше ніж через 11 годин з часу складання протоколу про адміністративне правопорушення.

З приводу доводів апелянта про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Факт відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який був підписаний самим правопорушником, відомостями про отриманий останній тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, а також відеозаписом правопорушення, яким зафіксовано, як ОСОБА_2 під підпис було видано тимчасовий дозвіл № ПК 029639, йому було роз'яснено порядок використання та строк дії вказаного тимчасового дозволу, до того ж, на правильність висновку суду першої інстанції щодо наявності факту відмови від проходження огляду на стан сп'яніння це не впливає.

Що стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, то вони також не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять в собі достатніх даних для висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в тому числі через його невідповідність нормам чинного законодавства, порушення яких призвело або могло призвести до неправильного застосування норм процесуального або матеріального права, як про це безпідставно зазначається в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактичних обставин, встановлених судом у постанові, є об'єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов'язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння.

У зв'язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 337/3866/18