АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2509/2018 Постанова винесена суддею Шевчук А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальноюосвітою, неодруженого, працюючого заступником директора ТОВ «Енерджі-трейд», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким, 22 квітня 2018 року о 02 год. по вул. Бережанська, 15 в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у КМКНЛ «Соціотерапія», чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм законодавства, просить її скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час розгляду справи, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14 та ст. 268 КУпАП.

Зокрема зазначає, що судову повістку про дату та час розгляду матеріалів він не отримував, а про те, що справа буде розглядатись в суді дізнався з мережі Інтернет під час перебування у м. Одеса, тому напередодні судового розгляду справи він надіслав на адресу місцевого суду телеграму з проханням перенести розгляд справи, у зв'язку з його госпіталізацією у Міську клінічну лікарню №10 м. Одеси, але суддя, не прийнявши це до уваги, в постанові зазначив, що він у судове засідання не з'явився, причини неявки до суду не повідомив. Проте, це порушення процесуальних норм права є дуже суттєвим, оскільки такий розгляд справи позбавив його можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Крім того, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, приписам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оскільки протокол, складений при оформленні адміністративного правопорушення та його автентична копія, що була йому передана, мають розбіжності, а саме - в оригіналі протоколу проставлено частину 2 ст. 130 КУпАП, в той же час, як в наданій йому копії вказана частина 1.

Також і в матеріалах справи містяться значні розбіжності між даними вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення і даними, зазначеними в рапорті інспектора ПП, оскільки в протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом, а в рапорті написано, що на момент приїзду працівників поліції автомобіль був припаркований по вул. Бережанська, 15 у м. Києві, а він знаходився поряд з автомобілем, тобто не здійснював керування транспортнім засобом і не міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Окрім цього, грубим порушенням ст. 256 КУпАП є і те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений не на місці події о 01 год. 35 хв. по вул. Бережанська, 15 у м. Києві, а о 03 год. за адресою: м. Київ, пр. Визволителів 9, після проходження ним медичного огляду в Київський міській наркологічній лікарні.

Також неприпустимими є і дії співробітників поліції, які евакуювали його автомобіль з місця паркування по вул. Бережанська, 15 на штрафний майданчик о 02 год. 10 хв., ще до того як був складений протокол про адміністративне порушення.

Між тим, з наведених норм слідує, що у випадку виявлених розбіжностей між протоколом наданим поліцейським та протоколом наданим особою, що притягується до адміністративної відповідальності, такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст. 254 КУпАП та порушені законні права на захист.

За таких обставин, апелянт вважає, що неуважне та поверхневе дослідження судом матеріалів адміністративної справи, ігнорування його прав, як особи що притягається до адміністративної відповідальності, призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Також ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що судову повістку про дату та час розгляду справи він не отримував, а про те, що справа буде розглядатися, дізнався з мережі Інтернет під час перебування у м. Одесі. Проте, через захворювання йому довелось з 12.07.2018 року по 23.07.2018 року пройти курс лікування у Міській клінічній лікарні №10 м. Одеси у стаціонарних умовах, що унеможливлювало його присутність під час розгляду справи, тому 12.07.2018 року він відправив на адресу суду телеграму з проханням відкласти розгляд справи, однак суд розглянув справу за його відсутності, при цьому, з матеріалами справи та текстом винесеної постанови він ознайомився лише 25.07.2018 року після особистого звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, наданий Управлінням патрульної поліції в м. Києві, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_2, Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КМНКЛ &q?ка;Соціотерапія&q?в,; від 22.04.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, з показником вмісту алкоголю 1,95 ‰, а також поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якими засвідчено факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_7, його зупинки ними через порушення ПДР та створення їм аварійної ситуації на дорозі і виявлення у нього ознак алкогольного сп'яніння, та рапортом інспектора поліції ОСОБА_8

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З вищевказаних підстав судом не приймаються до уваги пояснення свідка ОСОБА_3, надані ним в суді апеляційної інстанції, про те, що саме він керував автомобілем належним ОСОБА_7 та доставив його на цьому автомобілі на вул. Бережанську в м. Києві, де залишив його разом з автомобілем, віддав ключі та пішов додому, оскільки вони спростовуються не лише поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що на момент зупинки ними транспортного засобу в автомобілі перебував лише один ОСОБА_7, але й відеозаписом з нагрудних камер (відеореєстратора) працівників поліції.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на невідповідність вимогам закону складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, є надуманими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП із зазначенням всіх необхідних даних.

При цьому та обставина, що ОСОБА_2 було вручено копію протоколу із зазначенням частини 1 статті 130 КУпАП, згідно якої йому інкримінується вчинення правопорушення, а в оригіналі протоколу зазначено частину 2 статті 130 КУпАП, не має наслідком визнання даного протоколу недійсним, оскільки це може бути розцінено лише як граматична або технічна помилка, а не як порушення вимог законодавства, що тягне за собою скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, так як, відповідно до постанови місцевого суду, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності саме за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання ОСОБА_2 на те, що в матеріалах справи містяться значні розбіжності між даними вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення і даними, зазначеними в рапорті інспектора ПП, оскільки в протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом, а в рапорті написано, що на момент приїзду працівників поліції автомобіль був припаркований, а він знаходився поряд з автомобілем, то вони не заслуговують на увагу, оскільки рапорт складено відносно подій, які відбувалися на момент приїзду працівників поліції, а протокол відображає дійсні обставини правопорушення, встановлені зі слів свідків.

Також не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_2 про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений не на місці події о 01 год. 35 хв. по вул. Бережанська, 15 у м. Києві, а о 03 год. за адресою: м. Київ, пр. Визволителів 9, після проходження ним медичного огляду в Київський міській наркологічній лікарні, оскільки, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення стану алкогольного сп'яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, складається протокол про адміністративне правопорушення, а у разі проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп'яніння), і безумовної вимоги щодо складання в цьому випадку протоколу на місці зупинки у чинному законодавстві не міститься.

Щодо посилань апелянта на незаконність дій співробітників поліції, які евакуювали його автомобіль з місця паркування по вул. Бережанська, 15 на штрафний майданчик о 02 год. 10 хв., ще до того як був складений протокол про адміністративне порушення, то вони є необгрунтованими, оскільки, відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, а як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2018 року відносно ОСОБА_2 також було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно, а вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст. 33 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.