АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката РучкиО.А,, розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, ОСОБА_1 19.04.2018 року о 18 год. 00 хв., в м. Києві по вул. Бакинській, 2, керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. При цьому від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат Ручка О.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2018 року, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Також просить викликати та допитати свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обставин, які стали причиною неможливості проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп'яніння 19.04.2018 року.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи суд першої інстанції не повно з'ясував фактичні обставини справи, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, внаслідок чого виніс незаконне та необґрунтоване судове рішення.

Вказує, що при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп'яніння поліцейським не було дотримано встановленої процедури проведення такого огляду та допущенні численні порушення вимог Закону України «Про національну поліцію» та встановленого «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, оскільки після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 поліцейський не представився та не повідомив водія про причини зупинки транспортного засобу; не здійснював безперервну зйомку нагрудним відеореєстратором всього процесу спілкування з ОСОБА_1, а лише вибірково зафіксував тільки факт його відмови проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння без фіксації неправомірної поведінки працівників поліції, яка цьому передувала. Крім того, при проведенні поліцейським огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння свідки були відсутні, а результати огляду не зафіксовані в акті огляду.

Також апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оскільки в ньому не вірно зазначено місце роботи ОСОБА_1 та відсутній підпис свідка ОСОБА_5, що на думку апелянта, свідчить про його незгоду з обставинами викладеними у цьому протоколі, однак суд першої інстанції не викликав і не допитав вказаного свідка в судовому засіданні.

Крім того, апелянт наголошує, що після вирішення питань на роботі ОСОБА_1 на протязі 2-х годин після його зупинки поліцейськими намагався самостійно пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у КМНКЛ «Соціотерапія», проте оскільки лікар-нарколог приймав поліцейських поза чергою, а тому ОСОБА_1 не зміг цього зробити, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4, однак суддя залишив поза увагою вказані обставини та не допитав цих свідків.

На переконання захисника, викладені обставини свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а допущені поліцейським порушення із самого початку виключило можливість огляду водія ОСОБА_1 відповідно до встановленого порядку.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ручки О.А. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах, зокрема: протоколі про адміністративне правопорушення від 19.04.2018 року (а.с. 1), в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, який від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; поясненнях цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 2); поясненнях самого ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому останній вказував, що не поїхав до лікаря-нарколога оскільки був повністю тверезий і при цьому зобов'язався залишити автомобіль на місці його зупинки працівниками поліції, що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом; рапорті інспектора УПП в м. Києві ОСОБА_6 щодо обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (а.с. 3) та даних відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 4), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, яким дана належна правова оцінка.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 додатково пояснив, що 19.04.2018 року він їхав на роботу у кафе «Туман», де працює на посаді повара. При цьому жодних алкогольних або наркотичних речовин не вживав, правила дорожнього руху не порушував і працівники поліції безпідставно зупинили його автомобіль та після зупинки не представились і не пред'явили своє службове посвідчення. Також пояснив, що на вимогу поліцейських поїхати до лікаря-нарколога для проведення його огляду на стан наркотичного сп'яніння він відмовився, оскільки поспішав на роботу і після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, він, попередивши на роботі свого начальника, разом зі своїм товаришем ОСОБА_4 направився до КМНКЛ «Соціотерапія» з метою пройти відповідний огляд на стан сп'яніння на протязі двох годин, однак в медичному закладі йому було відмовлено.

За клопотанням ОСОБА_1 був допитаний свідок ОСОБА_4, який під час під час апеляційного розгляду справи пояснив, що 19.04.2018 року приблизно о 18:00 год. йому зателефонував його товариш ОСОБА_1 та пояснив, що був зупинений працівниками поліції, які посилаючись на наявність у нього ознак стану наркотичного сп'яніння, склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим попросив проїхати до КМНКЛ «Соціотерапія» щоб самостійно пройти відповідний огляд на стан сп'яніння. Прибувши до вказаного закладу, медичні працівники відмовились відібрати у ОСОБА_1 необхідні аналізи для проведення лабораторних досліджень з метою встановлення стану сп'яніння, пославшись на відсутність у нього направлення поліцейського для проведення його огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, доводи апелянта про перебування у тверезому стані під час його зупинки працівниками поліції 19.04.2018 року та його посилання на сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду КМНКЛ «Соціотерапія» від 27.08.2018 року, де зазначено, що у нього не виявлено наркологічних захворювань і на обліку він не перебуває, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, а не перебування останнього в стані наркотичного сп'яніння.

Твердження захисника про порушення поліцейським процедури проведення огляду водія на стан сп'яніння, передбаченої Інструкцією «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а саме відсутність свідків при проведенні огляду водія ОСОБА_1 на стан сп'яніння, а результати огляду не зафіксовані в акті огляду, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції (а.с. 4), ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, а тому останній не направлявся поліцейським до відповідного закладу охорони здоров'я для проведення огляду.

Наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про те, що його огляд на стан сп'яніння було проведено з порушенням процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП.

Апеляційні посилання ОСОБА_1 та його захисника на ту обставину, що працівники поліції, в порушення вимог закону України «Про національну поліцію» безпідставно зупинили його автомобіль, а складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», в якому інспектором не вірно зазначено його місце роботи та відсутній підпис свідка ОСОБА_5 апеляційний суд вважає безпідставними,оскільки наведені адвокатом недоліки, допущені інспектором поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не впливають на висновки суду щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, а інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення та спростовували його висновки, ні ОСОБА_1, ні його захисником під час апеляційного розгляду справи наведено не було.

Таким чином вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, а тому постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття відносно нього провадження в справі, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Ручки О.А., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1902/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.