АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1849/2018 Постанова винесена суддею Горбатовською С.А.
Категорія: ст. 185 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2, громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом'янського суду м. Києва від 17 квітня 2018 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (136 грн.).

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352, 40 грн.

Як встановив суддя місцевого суду, 15 березня 2018 року, приблизно о 09 год. ОСОБА_2, знаходячись біля павільйону НОМЕР_1, що на оптово - роздрібній базі по вул. Волинській, 34/1 у м. Києві, вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи судове рішення таким, що прийняте без врахування фактичних обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 не винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційного прохання захисник зазначає, що:

- в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують законність вимоги, якій нібито злісно не підкорився ОСОБА_2, зокрема, віднесення вулиці Волинської, 34/1 до списку вулиць та/або територій м. Києва, на яких повинно було відбутись проведення операції &q?о ;Мігрант&q?ро; та наявності у лейтенанта поліції ОСОБА_4 повноважень на участь в операції &q?вн;Мігрант&quуч;;

- зі змісту постанови суду вбачається, що лейтенант поліції ОСОБА_4 не забезпечив законності його вимоги в розумінні ч. 2 ст. 31 Закону України &q?нн;Про Національну поліцію&q?ни;, оскільки не довів до відома ОСОБА_2 нормативно-правові акти, на підставі яких застосовувався такий захід як перевірка документів особи;

- вказана в протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки жодної непокори, а тим більше злісної, будь-яким законним вимогам представників поліції ОСОБА_2 не здійснював, натомість на його прохання до поліцейських пред'явити документи, що посвідчують їх особу та роз'яснити, які у них є вимоги, ОСОБА_2 був побитий поліцейськими, внаслідок чого отримав забої та травматичні ушкодження;

- суд не усунув суперечності в поясненнях свідків, при тому, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили в суді, що були очевидцями подій після виходу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з приміщення павільйону НОМЕР_1 оптово-роздрібної бази &q?у ;Волинська&q?-р; на вулицю, в той же час ОСОБА_4, ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_7 пояснили, що вимога ОСОБА_4 щодо пред'явлення ОСОБА_2 документів мала місце в приміщенні указаного павільйону.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Обов'язковим елементом об'єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, яке випливає з прав працівника поліції, визначених у Законі України HYPERLINK &qu ;http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2017_06_08/pravo1/T150580.html?pravo=1&qu s;&qut;;HYPERLINK &qu ;http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2017_06_08/pravo1/T150580.html?pravo=1&qu s;Про Національну поліціюHYPERLINK &qu ;http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2017_06_08/pravo1/T150580.html?pravo=1&qu s;&qut;;. Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов'язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки. Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов'язків, тобто виражається у відмові від обов'язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом (посадовою особою) встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Отже, з огляду на вимоги ст.ст. 251, 252 КУпАП, суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винуватості особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 суддя місцевого суду, всупереч твердженням апелянта, дотримав, оскільки, виходячи зі змісту судового рішення, дослідив наявні у ній письмові докази, вислухав пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідків; проаналізував у постанові досліджені докази, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини вчиненого правопорушення; надав їм об'єктивну оцінку, мотивувавши свої висновки на спростування позиції захисту, отже дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_2 злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а саме пред'явити документи, що посвідчують особу, тобто адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим.

При цьому доводи захисника про незаконність будь-яких вимог лейтенанта поліції ОСОБА_4 до ОСОБА_2, з огляду на відсутність у справі доказів віднесення вулиці Волинської, 34/1 до списку вулиць та/або територій м. Києва, на яких повинно було відбутись проведення операції &q?ор;Мігрант&q?, ; та наявності у лейтенанта поліції ОСОБА_4 повноважень на участь в операції &quле;Мігрант&q?лі; були предметом ретельної перевірки суддею місцевого суду та правильно визнані безпідставними.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України &qut:;Про національну поліцію&qu з; від 22.07.2015 один із видів превентивних поліцейських заходів є перевірка документів особи.

Статтею 32 указаного Закону визначені випадки, коли поліцейський має право вимагати у особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу.

З матеріалів справи вбачається, що наказом № 215 ГУ НП у м. Києві НП України від 14.02.2018, відповідно до пунктів 1, 3, 7 частини першої статті 23 Закону України &qu20;Про національну поліцію&qu, ;, вимог наказу Національної поліції України від 06.02.2018 № 112 &q?лі;Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою &quко;Мігрант&q?ик;, щодо запобігання і протидії нелегальній міграції, іншим порушенням законодавства України в міграційній сфері та на підставі Порядку організації проведення профілактичних заходів, затверджених наказом Національної поліції України від 27.12.2016 № 1377, на території м. Києва з 21.02.2018 по 30.04.2018 впроваджено практичний етап цільових профілактичних заходів з питань дотримання іноземцями та особами без громадянства законодавства в міграційній сфері під умовною назвою &q?об;Мігрант&q?ом;, в тому числі, і шляхом проведення превентивних заходів (а.с. 24-26).

У відповідності до доручення начальника Солом'янського УП ГУ НП у м. Києві НП України від 19.02.2018 № 664/125/55/05-18 на території Солом'янського району м. Києва з 21.02.2018 по 30.04.2018 проводилися оперативно - профілактичні заходи з питань дотримання іноземцями та особами без громадянства законодавства в міграційній сфері під умовною назвою &q?об;Мігрант&q?ом; (а.с. 27 -29).

Згідно плану - розрахунку, затвердженого наказом начальника Солом'янського УП ГУ НП у м. Києві НП України 15.03.2018, проведено інструктаж особового складу управління для відпрацювання території району (Волинська база) 15.03.2018, розстановлені маршрути і наряди, до яких включений і дільничний офіцер поліції ОСОБА_4.( а.с. 29-34).

Проаналізувавши указані документи, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку, що дільничний офіцер поліції ОСОБА_4 при проведенні заходів у міграційній сфері під умовною назвою &q?р ;Мігрант&q?он; мав право застосовувати такий вид превентивного поліцейського заходу, як вимагати у особи пред'явити документи, що посвідчують її особу, отже його вимога до ОСОБА_2 щодо пред'явлення таких документів є законною.

Обґрунтовано суддя місцевого суду не врахував і доводи сторони захисту про те, що дільничний офіцер поліції ОСОБА_4 в порушення вимог законодавства не надав ОСОБА_2 документи на право вимагати пред'явлення документів, що посвідчують особу, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 31 Закону України &q?ня;Про національну поліцію&quос; від 22.07.2015, під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов'язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Між тим, доказами по справі доводиться, що вимоги ч. 2 ст. 31 Закону України &qupt;Про національну поліцію&q?ок; дільничний офіцер поліції ОСОБА_4 виконав, повідомивши ОСОБА_2 причини та підстави застосування до нього превентивних заходів, що підтвердили і допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Крім того, досліджуючи указане питання, суддя місцевого суду взяв до уваги також пояснення свідка ОСОБА_7, досить детально виклавши їх у судовому рішенні.

Зокрема, як пояснила свідок ОСОБА_7 в суді першої інстанції, з ОСОБА_2 вона підтримує дружні стосунки. 15.03.2018 приблизно о 08.30 вона перебувала в павільйоні НОМЕР_1 оптово - роздрібної бази по вул. Волинській, 34/1 у м. Києві, коли до павільйону зайшли двоє працівників поліції, одним з яких був ОСОБА_4 Останній попросив у ОСОБА_2 пред'явити документи. На запитання ОСОБА_2 про наявність документів для перевірки, ОСОБА_4 повідомив, що проводиться операція &q?ак;Мігрант&quна; і здійснюється перевірка документів, що посвідчують особу. Наведені підстави для перевірки повідомляв і другий поліцейський. ОСОБА_4 неодноразово просив ОСОБА_2 надати документи для перевірки, на що останній не відмовлявся, продовжуючи запитувати про які саме документи йде мова.

Будучи повторно допитаною в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_7 надала інші пояснення, стверджуючи про незаконність дій поліцейських. Свідок заперечила ту обставину, що дільничний офіцер поліції ОСОБА_4 роз'яснив ОСОБА_2 у зв'язку з чим та які саме документи він у нього вимагає, отже ОСОБА_2 вважав, що у нього вимагають для перевірки документи, які стосуються його господарської діяльності, тому просив надати відповідне направлення на перевірку. Така розмова, як пояснила свідок, тривала певний час і відбувалась в приміщенні павільйону, а потім поліцейські, нічого не пояснюючи, застосували до ОСОБА_2 фізичну силу і незаконно затримали.

До пояснень свідка ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі, в тому числі і поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також відеозаписами (фрагментами, бо запис переривався) з відеокамери мобільного телефону ОСОБА_7, на яких не зафіксовано таких дій поліцейських, які б свідчили про їх явну незаконність та підтверджували пояснення свідка в суді апеляційної інстанції.

Крім того, із відеозаписів можна зробити висновок про те, що спілкування між дільничним офіцером поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відбувалося біля приміщення павільйону НОМЕР_1, що узгоджується з даними протоколу про адміністративне правопорушення та показаннями свідків. До того ж, за змістом пояснень ОСОБА_4 в суді першої інстанції спочатку він звернувся до ОСОБА_2 з вимогою пред'явити документи, що посвідчують особу, перебуваючи у приміщенні павільйону НОМЕР_1 оптово-роздрібної бази &quяв;Волинська&q?, ;, таку вимогу висував неодноразово, пояснюючи у зв'язку з чим здійснюється такий превентивний захід, проте ОСОБА_2 особистий документ не пред'явив; в подальшому такі вимоги висувалися ОСОБА_2 і біля приміщення павільйону та безпідставно виконані не були, у зв'язку з чим ОСОБА_2 був затриманий у порядку ст. 261 КУпАП.

Показання свідків, проаналізовані суддею місцевого суду в постанові, у взаємозв'язку з письмовими доказами по справі, в тому числі і даними протоколів від 15 березня 2018 року про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання, є достатніми для висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, отже усі доводи захисника щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, є непереконливими. До того ж слід зазначити, що суддя місцевого суду в постанові достатньо обґрунтував, чому він не бере до уваги пояснення ОСОБА_2, в яких він заперечував свою винуватість у вчиненні правопорушення.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення від 15 березня 2018 року, то встановлені судом першої інстанції фактичні обставини події правопорушення, повністю узгоджуються зі змістом протоколу, в якому є достатні відомості для прийняття остаточного рішення по справі стосовно ОСОБА_2

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду прихожу до висновку, що обставини справи стосовно ОСОБА_2 суддею місцевого суду були з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, а винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за обставин, встановлених судом, доведена повністю.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 судом були дотримані вимоги ст.ст. 33-36, 38, 185 КУпАП.

Враховуючи, що судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, отже є законним та обґрунтованим, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КупАП, у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (136 грн.) - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П.Павленко