КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/706/2018 Суддя у І-й інст.: Волошин В.О.
Категорія: ч.3 ст.188-19 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює на посаді Голови правління Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна», за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, за апеляційною скаргою адвоката Качмар О.Й. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.188-19 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він якГолова правління ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна», 02.07.2018 за місцем своєї роботи за адресою: м. Києв, вул. Богдана Хмельницького, 6,своєю відповіддю №14-352/1 ВР-18 надав неповну інформацію на звернення народного депутата України Власенка С.В. від 07.06.2018 №223/А4/51 щодо виплати правлінням НАК «Нафтогаз України» собі та співробітникам компанії премії у розмірі більш як 45 мільйонів доларів США з одночасним підвищенням ціни на газ для споживачів, оголошений на пленарному засіданні Верховної Ради України, чим не виконав законних вимог народного депутата України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 188-19 КУпАП.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд у постанові вказав, що дії Голови правління ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» ОСОБА_2щодо надання відповіді на запит народного депутата України Власенка С.В. не є такими, що відповідають положенням Закону України «Про статус народного депутата України» та є неповною.

В апеляційній скарзі адвокат Качмар О.Й. в інтересах ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.188-19 КУпАП.

Вказує, що висновок суду щодо не визначення у відповіді на депутатський запит правової підстави для виплати ПАТ «НАК «Нафтогаз України» премії правлінню та співробітникам Компанії, є незаконним, оскільки запит народного депутата не містив вимоги надати відповідь щодо правової підстави прийняття такого рішення, а правова та економічна підстави виплати ПАТ «НАК «Нафтогаз України» премії правлінню та співробітникам Компанії визначені у відповіді на депутатський запит.

Зазначає, що висновок суду про не обґрунтуваність у відповіді прийнятності рішення щодо виплати премії правлінню та співробітникам компанії, його законності та моральності, є незаконним, оскільки депутатський запит не містив вимоги навести обґрунтування прийнятності такого рішення, його законності і моральності, а вимога запиту щодо висловлення ОСОБА_2 своєї особистої (суб'єктивної) думки щодо прийнятого Наглядовою радою рішення, є незаконною.

Посилається на те, що суд не дав жодної оцінки та залишив поза увагою доводи захисника ОСОБА_2 про те, що інформація щодо переліку осіб (із зазначенням імен та посад), стосовно яких прийнято рішення про виплату премій зв'язку з перемогою у спорі між НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Газпром» у Стокгольмському арбітражному трибуналі, не могла бути надана Компанією на запит народного депутата України, оскільки будь-яка інформація про фізичних осіб є конфіденційною і не може бути поширена без їхньої згоди або за відсутності підстав, передбачених Законом України «Про захист персональних даних», а тому надання її у відповідь на запит народного депутата України Власенка С.В. призвело б до порушення Компанією ст. 32 Конституції України, абз.2 ч.1 ст.302 Цивільного кодексу України, ч.5 ст.6 Закону України «Про захист персональних даних», про що було зазначено у відповіді ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 02.07.2018 p. №14-352/1/ВР-18.

Апелянт посилається на те, що інформація про премії, виплачені окремим працівникам ПАТ «НАК «Нафтогаз України», є інформацією про матеріальний стан цих осіб, а також даними про їх особисті майнові відносини та про явища, що відбуваються у їх професійному житті, тобто є конфіденційною і може бути поширена виключно за згодою особи, а за відсутності такої згоди, виключно у спосіб, передбачений Законом України «Про захист персональних даних».

Вказує, що посилання народного депутата на ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних», є безпідставним, оскільки виплата премій членам правління та співробітникам Компанії передбачена не за рахунок бюджетних коштів, державного чи комунального майна, а за рахунок власних коштів Компанії, що судом першої інстанції не враховано.

Звертає увагу, що у своєму запиті № 11/10-2263 від 07.06.2018 р. народний депутат України Власенко С.В., в порушення ч.3 ст.19 Закону України «Про статус народного депутата України», не вказав, для яких саме питань депутатської діяльності йому потрібна запитувана ним інформація, у тому числі конфіденційна, однак суд не перевірив вимоги народного депутата України Власенка С.В. на предмет їх законності.

Окрім цього наголошує, що рішення про виплату премій правлінню та співробітникам Компанії приймала Наглядова рада, а не правління, а відтак питання, поставлені в депутатському запиті не відносяться до компетенції ОСОБА_2, який є Головою правління Компанії, а не Головою наглядової ради.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Качмар О.Й. в інтересах ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, та адвоката Титаренка М.М. в інтересах Власенка С.В., який проти неї заперечив, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог суд першої інстанції не дотримався і безпідставно визнав ОСОБА_2 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.188-19 КУпАП, з висновком про що апеляційний суд погодитись не може.

Так, відповідно до ч.2 ст.15 Закону України Про статус народного депутата, депутатський запит - це вимога народного депутата, народних депутатів чи комітету Верховної Ради України, яка заявляється на сесії Верховної Ради України до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції.

Депутатський запит розглядається на засіданні Верховної Ради України, яка і приймає рішення про направлення депутатського запиту відповідному органу або посадовій особі, до яких його звернуто, однією п'ятою від її конституційного складу.

Президент України, керівники органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, до яких звернуто запит, зобов'язані повідомити народного депутата, групу народних депутатів, комітет Верховної Ради України у письмовій формі про результати розгляду його (їх) запиту у п'ятнадцятиденний строк з дня його одержання або в інший, встановлений Верховною Радою України, строк.

Окрім депутатського запиту, ст.16 вказаного закону надає право народному депутату на депутатське звернення - це викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції. У свою чергу, органи та особи, яким адресовано депутатське звернення, зобов'язані протягом 10 днів з моменту одержання розглянути його і дати письмову відповідь.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що народний депутат України Власенко С.В. звернувся з депутатським зверненням №223/А4/51 від 07.06.2018 (супровідний лист № 11/10-2263 від 08.06.2018 а.с.4) до Голови правління ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна», у якому ставились питання:

1. На якій підставі правління НАК «Нафтогаз України» прийняло рішення виплатити премії правлінню та співробітникам компанії у зв'язку з перемогою у спорі між та ПАТ «Газпром» у Стокгольмському арбітражному трибуналі?

2. Чи вважаєте Ви прийняте рішення правлінням НАК «Нафтогаз України» про виплати правлінню та співробітникам компанії премії у зв'язку з перемогою у спорі між НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Газпром» у Стокгольмському арбітражному трибуналі законним?

3. Чи вважаєте Ви прийняте рішення правлінням НАК «Нафтогаз України» про виплати правлінню та співробітникам компанії премії у зв'язку з перемогою у спорі між НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Газпром» у Стокгольмському арбітражному трибуналі моральним?

4. Надати перелік осіб (список із зазначенням імен та посад), щодо яких правлінням Компанії прийнято рішення про виплату премії у зв'язку з перемогою у спорі між НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Газпром» у Стокгольмському арбітражному трибуналі?

Згідно вимог ч.2 ст.15 Закону України «Про статус народного депутата України», керівнику організації, до якого спрямовано депутатський запит, необхідно дати офіційну відповідь з питань, віднесених до його компетенції.

У тому ж разі, коли від керівника організації вимагається викласти позицію з питань, віднесених до його компетенції, то йдеться про передбачені ст.16 Закону України «Про статус народного депутата України» приписи щодо депутатського звернення.

Як вбачається зі змісту поставлених у запиті народного депутата запитань під №2 і №3 про те, чи вважає ОСОБА_2 законним і моральним рішення правління НАК «Нафтогаз України» про виплати правлінню та співробітникам компанії премії у зв'язку з перемогою у спорі між НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Газпром» у Стокгольмському арбітражному трибуналі, то вони явно відносяться до цілей і завдань «депутатського звернення», відповідальність за надання неповної інформації на яке передбачена ч.1 ст.188-19 КУпАП, про що у протоколіпро адміністративне правопорушення не йдеться, однак про що помилково зазначено у вступній частині постанови суду.

Що стосується змісту питання №1 депутатського запиту, то у листі №14-352/1 ВР-18 від 02.07.2018 за підписом ОСОБА_2, на нього надано повну відповідь про те, що рішення про виплату премії працівникам компанії НАК «Нафтогаз України» приймалось Наглядовою радою компанії (а не її правлінням, головою якого є ОСОБА_2.), обґрунтуванням якого стали переможні рішення, тобто успішні завершення арбітражних проваджень у Трибуналі при Арбітражному інституті Торговельної палати м. Стокгольма у справах між НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Газпром» від 28.02.18 за контрактом №ТКГУ від 19.01.09 щодо обсягів та умов транзиту природного газу через територію України на період з 2009-2019 роки та від 27.12.17 за контрактом №КП від 19.01.09 щодо купівлі-продажу природного газу на період 2009-2019, які знаходились у провадженні з 2014 року, економічний ефект від яких склав 85,1 млрд. дол. США.

Щодо питання №4 запиту народного депутата, то як вбачається з відповіді на нього, вона є досить розгорнутою, із посиланням на вимоги чинного законодавства у цій сфері, з обґрунтуванням того, чому ОСОБА_2 у межах своїх повноважень не наділений правом поширення запитуваної інформації щодо особистих даних працівників компанії без їхньої згоди.

Однак, як правильно зазначено в апеляційній скарзі, суд 1-ї інстанції не приділив належної уваги та не надав жодної оцінки обставинам справи, у тому числі, що інформація про виплачені працівникам премії є інформацією про матеріальний стан цих осіб, а також даними про їх особисті майнові відносини та про явища, що відбуваються у їх професійному житті, тобто є інформацією з обмеженим доступом (конфіденційною інформацією), яка може бути поширена виключно за згодою особи або у спосіб, визначений Законом України «Про захист персональних даних».

Вважаючи запитувану інформацію неповною, народний депутат послався на ч.3 ст.5 Закону України «Про захист персональних даних», згідно якої «не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна», що судом належним чином не досліджено та не враховано, як і те, що виплата премій членам правління та співробітникам компанії передбачалась не за рахунок бюджетних коштів, державного чи комунального майна, а виключно за рахунок власних коштів компанії, про що належним чином повідомлено депутата у відповіді на його запит.

Приписами ч.ч.1,2 ст. 32 Конституції України встановлено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 05.03.03 № 5-рп/2003 зазначено, що право народного депутата України на депутатський запит не можна вважати абсолютним, воно обмежується конституційним принципом поділу влади, передбаченим ст.6 Конституції України, межами повноважень органів відповідних гілок влади та обсягом питань, що стосуються депутатської діяльності.

Отже, депутатський запит повинен бути пов'язаний з депутатською діяльністю, а питання, які в ньому ставляться, віднесені до компетенції осіб, до яких він спрямований.

Втім судом 1-ї інстанції не звернуто будь-якої уваги на вказані вимоги закони.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20.01.12 №2-рп/2012 прийшов до висновку, що інформацією про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї), є будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, у тому числі відомості та/або дані про особисті майнові та немайнові відносини особи, відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини («ч.5 ст.6 Закону України ,,Про захист персональних даних»).

Тобто, запитувана інформація про ім'я, прізвище та посаду премійованих працівників Компанії є відомостями про фізичну особу, яка може бути конкретно ідентифікована, підставами для оприлюднення якої, без наявності згоди останньої, є одночасне виконання двох умов: наявність вимоги закону та необхідність захисту інтересів національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Отже, право народного депутата на отримання інформації від підприємств та інших суб'єктів господарювання обмежується нормами Конституції та законів України, які регламентують порядок і умови надання інформації суб'єктами господарювання, а тому не безпідставним є довід апеляційної скарги про те, що народним депутатом України у запиті не зазначено, у чому саме полягають інтереси національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, які могли бути підставою для обробки (поширення) запитуваних ним персональних даних.

Як правильно вказує апелянт, на інтернет-сайті компанії оприлюднено достатньо інформації про кількість премійованих осіб, загальний розмір премії та інша інформація, яка має задовольнити інтереси громадськості про видатки компанії, а інформація про виплачені працівникам премії є інформацією про матеріальний стан цих осіб, а також даними про їх особисті майнові відносини та про явища, що відбуваються у їх професійному житті, а тому є конфіденційною і не може бути поширена без їхньої згоди.

Частина 9 статті 17 Закону України «Про статус народного депутата України» передбачає право народного депутата одержувати інформацію з питань, пов'язаних із здійсненням ним депутатських повноважень, оскільки приписами ст. 36 цього ж Закону відповідальність настає лише за невиконання законних вимог народного депутата України.

Разом з тим, у своєму запиті народний депутат України Власенко C.B. в порушення ч.3 ст.19 Закону України «Про статус народного депутата України» не вказав, для яких саме питань депутатської діяльності йому потрібна запитувана ним інформація, в тому числі конфіденційна.

Проте суд першої інстанції вказані обставини не дослідив та не дав їм належної оцінки, чим порушив ч. 1 ст. 245 КУпАП, відповідно до якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З депутатського запиту вбачається, що підставою для нього стала публікація в ЗМІ про виплату правлінню НАК «Нафтогаз України» та співробітникам компанії премії у розмірі більш як 45 мільйонів доларів США з одночасним підвищенням ціни на газ для споживачів, і відповідно необхідності перевірки законності таких нарахувань та виплат, тобто відповідно до приписів ч.5 ст.17 Закону України «Про статус народного депутата України», якою передбачені права народного депутата України у взаємовідносинах із органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями тощо, народний депутат як представник державної влади у разі порушення прав, свобод і інтересів людини та громадянина, що охороняються законом, та у разі порушення законності може звернутися з депутатським зверненням до відповідних посадових осіб правоохоронних органів чи органів виконавчої влади, що здійснюють державний контроль у відповідній галузі.

Враховуючи займану посаду ОСОБА_2, він повноваженнями на здійснення державного контролю у своїй галузі не наділений.

Частиною 3 статті 188-19 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недодержання встановлених законом строків надання відповіді на запит народного депутата України, надання неправдивої або неповної інформації на такий запит.

Виходячи зі змісту постанови суду, суддя підійшов до розгляду даної справи формально, без належного та об'єктивного дослідження доводів сторін, обмежившись наведенням у своєму рішенні вимог ст.15 Закону України «Про статус народного депутата України» про поняття депутатського запиту і вказавши про те, що у відповіді на депутатський запит Головою правління ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2:

- не визначено правову підставу виплати ПАТ «НАК «Нафтогаз України» премії правлінню та співробітникам компанії у зв'язку з перемогою у спорі між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Газпромом» у Стокгольмському арбітражному трибуналі, необґрунтовано прийнятність такого рішення та його законність, моральність;

- не надано перелік осіб (список із зазначенням імен та посад) щодо яких правлінням Компанії прийнято рішення про виплату премії у зв'язку з перемогою у спорі між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Газпромом» у Стокгольмському арбітражному трибуналі.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки постанова не містить будь-якого обґрунтування висновків суду, є неповною та необ'єктивною, а висновки, викладені в постанові, не відповідають дійсності, апеляційний суд знаходить такими, що заслуговують на увагу.

Так, висновок про не визначення у відповіді на запит народного депутата «правової» підстави для виплати ПАТ «НАК «Нафтогаз України» премії правлінню та співробітникам компанії, що на думку суду 1-ї інстанції, свідчить про його неповноту, є явно помилковим, оскільки про правові підстави у запиті не йшлося, а у відповіді вказано про те, що рішення про виплату премій правлінню та співробітникам компанії прийнято Наглядовою радою, а не правлінням компанії, яке жодного рішення про виплату вказаних у запиті премій не приймало.

Це стосується і висновку суду 1-ї інстанції про неповноту відповіді ОСОБА_2 на запит народного депутата у зв'язку з тим, що «необґрунтовано прийнятність» рішення щодо виплати ПАТ «НАК «Нафтогаз України» премії правлінню та співробітникам компанії, його «законності, моральності».

Як вбачається зі змісту запиту народного депутата України Власенка С.В. (питання № 1, 2, 3), про такі обставини у запиті не йшлося, а лише запитувалось, на якій підставі прийнято рішення про виплату премії і чи вважає ОСОБА_2 прийняте правлінням рішення законним і моральним.

Як зазначено вище, рішення про виплату премій правлінню та співробітникам компанії приймала Наглядова рада, а не правління, про що надано повну та розгорнуту відповідь із зазначенням того, що ОСОБА_2, як голова правління ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ані Законом, ані статутними документами не наділений повноваженнями (компетенцією) надавати оцінку законності та моральності рішень, прийнятих Наглядовою радою компанії.

Як правильно вказано в апеляційній скарзі, оскільки сформульовані питання стосуються з'ясування особистою думки ОСОБА_2, відповіді на них не можна вважати відомостями про інформацію відповідно до вимог ч.1 ст. 34 Закону України «Про інформацію».

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду 1-ї інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.188-19 КУпАП, є помилковим і таким, що спростовується доводами апеляційної скарги та наявними матеріалами справи.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 на запит народного депутата Власенка С.В. надав у повному обсязі запитувану ним інформацію, в межах своєї компетенції, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.188-19 КУпАП, а тому апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду 1-ї інстанції з постановленням нового, яким провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 закрити напідставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях, задовольнивши тим самим апеляційну скаргу адвоката Качмар О.Й.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Качмар О.Й. в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 188-19 КУпАП, - скасувати та прийняти нову постанову, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.М. Юденко