КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД

Справа № 534/1533/18
Провадження № 3/534/362/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу про притягнення до відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, працюючого монтером Кременчуцької дільниці колії, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

03 жовтня 2018 близько 16 год. 15 хв. у м.Горішні Плавні, по вул.Строни, 1В, ОСОБА_3 керував автомобілем марки «ВАЗ-21063», державний номерний знак 40259АВ з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 КУпАП».

Того ж дня близько 16 год. 10 хв. по вул. Строни у м.Горішні Плавні, ОСОБА_3 керуючи зазначеним автомобілем, не витримав безпечної швидкості руху, та при здійсненні маневру обгону, не справився з керуванням, внаслідок чого допустив наїзд на бетонну огорожу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе визнав повністю та пояснив, що на місці зупинки транспортного засобу він не заперечував факту керування автомобілем у стані спяніння, тому не бачив сенсу проходити відповідне освідування. З приводу дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 зазначив, що при зіткненні інші транспортні засоби, окрім його автівки, чи дорожні споруди механічних пошкоджень не зазнали.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши досліджені в судовому засідання докази, суд зазначає про наступне.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 2,3,4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоровя, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року визначено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 6 розділу 2 наведеної Інструкції).

Згідно з приєднаними до справи письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності останніх було зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та у медичному закладі.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 є склад правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, так як він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення, крім випадків стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_3 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання щодо застосування до порушника стягнення у виді позбавлення спеціального права, суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Згідно із матеріалами справи, ОСОБА_3 має посвідчення водія серії ВХО №215414.

За таких обставин, до ОСОБА_3 слід застосувати додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Разом із тим, суд зазначає, що статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, дорожньо-транспортна пригода сталась за участі одного автомобіля, за кермом якого знаходився водій ОСОБА_3 Під час пригоди виключно автомобіль «ВАЗ 21063», державний номерний знак 40259АВ, отримав механічні пошкодження.

Доказів на підтвердження факту пошкодження під час даного ДТП інших транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд або іншого майна, як це передбачено диспозицією ст.124 КУпАП, як і доказів порушення ОСОБА_3 вимог п.п.12.1,2.3б Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, суду надано не було.

Виходячи із змісту Правил дорожнього руху України (п.1.10) та норм ЦК України (ст.22) дорожньо-транспортна пригода, це подія, що сталась під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки - тобто втрати особи, цивільні права якої були порушені внаслідок ДТП.

Враховуючи, що крім автомобіля, яким керував ОСОБА_3, інші транспортні засоби чи майно технічних пошкоджень не зазнали, а цивільні права останнього порушено не було, оскільки заподіяння шкоди відбулось з його вини, суд вважає, що в діях особи, яка притягується до відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36,401,247,283,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного право рушення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В.Крикливий