ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/3/18
Єдиний унікальний № 336/6834/17 Головуючий в 1-й інстанції - Голубкова М.А.
Категорія - ст.124 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Балюти В.В., ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, тимчасово не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 3/6,

закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено в постанові, з протоколу про адміністративне правопорушення БД №076848 встановлено, 08.11.2017 року о 16-00 у м. Запоріжжя по вул. Виробничій, біля електроопори №19, водій ОСОБА_2, керуючи т/з ВАЗ21061 при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з т.з Skoda Octavia a5 combi д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 який рухався в попутному напрямку, вказаними діями порушив п. 10.1, 2.3 (б) ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені постраждалих немає.

З протоколу про адміністративне правопорушення БД №076849 встановлено, що 08.11.2017 року о 16-00 у м. Запоріжжя по вул. Виробничій, біля електроопори №19, водій ОСОБА_4 керуючи т/з не утримався від виконання обгону, коли водій т/з ВАЗ21061 д/н НОМЕР_2, ОСОБА_2, який рухався попереду в попутному напрямку, подав попереджувальний сигнал повороту наліво, в результаті чого скоїв зіткнення з вказаним т.з. чим порушив п. 14.2, 2.3 (б) ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені постраждалих немає.

Справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були об'єднанні в одне провадження.

Під час розгляду справи судом першої інстанції призначено судову інженерно-транспорту експертизу.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, дослідивши докази, враховуючи висновок експерта, прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та необхідність його звільнення від накладення адміністративного стягнення в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що він фактично не погоджується з висновком експерта, який покладено в основу постанови суду першої інстанції. Вважає, що експертиза не була виконана чесно, прозоро та відповідно до діючого законодавства. Також апелянт не виключає факту того, що ОСОБА_4 міг здійснити вплив на експерта, виходячи з того, що експерт не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 Окрім того, в судовому засіданні 10.05.2018 року було заявлено клопотання про проведення повторної судової авто-технічної експертизи, але у задоволенні клопотання безпідставно відмовлено.

Просить постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження відносно нього закрити у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення, а відносно ОСОБА_4 закрити у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_2 подав клопотання про призначення повторної судової авто технічної експертизи.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Балюту В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення; іншого учасника ДТП ОСОБА_4 із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надала відповідну правову оцінку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №076848 від 08 листопада 2017 року (а.с.1); схемою місця ДТП та фото таблицею до неї, в якій відображені всі необхідні дані щодо руху транспортних засобів та їх розташування після ДТП, а також зафіксовані пошкодження автомобілів унаслідок ДТП (а.с.3, 7-8); письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які відібрані на місці ДТП (а.с.4-5); висновком експерта №9-31 від 13 березня 2018 року (а.с.46-52).

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений через порушення останнім пункту 10.1, 2.3 (б) ПДР України, якими передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Також в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії БД №076849, складений відносно водія ОСОБА_4 за порушення останнім п.14.2 (б), 2.3 (б) ПДР України, якими передбачено, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Диспозиція ст.124 КУпАП є бланкетною, а саме вказує на порушення певних правил дорожнього руху учасниками дорожнього руху.

У своїх письмових поясненнях водій ОСОБА_2 зазначив, що 08.11.2017 року у м. Запоріжжя по вул. Виробничій рухався на автомобілі ВАЗ21061 д/н НОМЕР_2 зі швидкістю 30-40 км/год. Перед поворотом у двір ввімкнув лівий поворот та почав повертати ліворуч, однак не встиг повернути, відчув удар в ліву частину автомобіля, сталося ДТП з автомобілем Skoda Octavia a5 під керуванням ОСОБА_4

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 провину свою не визнав, надав аналогічні пояснення, вважав винним у вчинення ДТП водія ОСОБА_4

В своїх письмових поясненнях водій ОСОБА_4 зазначив, що 08.11.2017 року у м. Запоріжжя по вул. Виробничій рухався на автомобілі Skoda Octavia a5, почав обганяти автомобіль ВАЗ21061, який рухався попереду. Коли пішов на обгін, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 почав різко повертати ліворуч, у зв'язку з чим сталася ДТП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що у вчиненні ДТП винен саме водій ОСОБА_2, який перед початком зміни напрямку не переконався, що не створить перешкод іншим учасникам руху та почав повертати ліворуч.

Свідок ОСОБА_5 в поясненнях зазначив, що під час ДТП перебував в автомобілі Skoda Octavia a5 в якості пасажира. Вони рухались по вул. Виробничій у м. Запоріжжі, попереду рухався автомобіль ВАЗ21061. Раптом автомобіль ВАЗ21061 почав змінювати напрямок руху, перестроюючись з правої полоси руху в ліву, при цьому не включив сигнал лівого повороту. Внаслідок таких дій сталося ДТП.

В рамках розгляду вказаної справи суддею місцевого суду була призначена інженерно-транспортна (автотехнічна) експертиза, відповідно до висновків якої:

1. Згідно з поясненням водія ОСОБА_2 кожен з водіїв - учасників даної пригоди - повинен був діяти відповідно вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України; при цьому в повному обсязі відповісти на дане питання не надається можливим по причинам, описаним в його дослідницькій частині. За поясненнями водія ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 водій ОСОБА_2. повинен був діяти відповідно вимогам п.п.10.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, а водій ОСОБА_4 - відповідно вимогам п.п.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

2. Згідно з поясненням водія ОСОБА_2 в повному обсязі оцінити дії водіїв - учасників даної пригоди - стосовно виконання ними вимог Правил дорожнього руху України, а також визначити, чи знаходяться дії водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у причинному зв'язку із зіткненням керованих ними автомобілів, не надається можливим по причинам, описаним в дослідницькій частині розглянутого питання. За поясненням водія ОСОБА_2 у його діях невідповідності вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається, а оцінити дії водія ОСОБА_4 стосовно виконання ним вимог п.12.2 Правил дорожнього руху України не надається можливим, оскільки водій ОСОБА_2 у своєму поясненні не зазначає швидкість руху керованого водієм ОСОБА_4 автомобіля.

За поясненнями водія ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 у діях водія ОСОБА_2 невідповідності вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається, натомість невідповідність його дій вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з подією даної ДТП. За цими ж поясненнями у діях водія ОСОБА_4 невідповідності вимогам п.п.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається, тобто його дії не перебувають у причинному зв'язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Балюти В.В. була призначена повторна судова автотехнічна експертиза, яка була доручена експертам Харківського науково-дослідного інституту ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, відповідно до висновків якої:

Варіант 1. Згідно пояснень водія ОСОБА_2

В даному варіанті дорожньої ситуації водій ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п.14.2 «б» Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути ДТП для водія ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п.14.2 «б» Правил дорожнього руху України.

Дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.14.2 «б» Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв'язку з ДТП.

Водій ОСОБА_2 в даному варіанті дорожньої ситуації повинен був діяти згідно з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути ДТП для водія ОСОБА_2 визначалася виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв'язку з ДТП.

Варіант 2. Згідно пояснень водія ОСОБА_4

В даному варіанті дорожньої ситуації водій ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з вимогами п.п.9.2 «б», 9.4, та 10.1 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути ДТП для водія ОСОБА_2 визначалася виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.9.2 «б», 9.4 та 10.1 Правил дорожнього руху України, а невідповідність його дій вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв'язку з ДТП.

Водій ОСОБА_4 в даному варіанті дорожньої ситуації повинен був діяти згідно з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_4 не мав технічної можливості своєчасним екстреним гальмуванням, тобто виконанням вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, уникнути ДТП.

В діях водія ОСОБА_4 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв'язку з ДТП, не вбачається.

Проаналізувавши висновки експертів, які мають деякі розбіжності та суперечності, а також наявні у справі докази у їх сукупності, розглядаючи справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що порушення ОСОБА_4 пункту 14.2 ПДР України стало причиною ДТП, суд першої інстанції вірно зазначив у постанові, що переконливих доказів вини ОСОБА_4 у порушенні пункту 14.2 ПДР України в матеріалах справи немає, а тому прийняте судом рішення щодо закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 через відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованим.

Оскільки всі сумніви мають тлумачитись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції про те, що достатніх доказів про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення в матеріалах справи немає, а суд самостійно не має змоги змінити фактичні обставини адміністративного правопорушення, викладені у протоколі, і тому провадження в справі підлягає закриттю саме через відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, протоколи про адміністративні правопорушення, які наявні в матеріалах справи, схему місця ДТП та фото таблицю до неї, письмові пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5, враховуючи розташування транспортних засобів після ДТП, місце зіткнення автомобілів та їх пошкодження, а також висновки експерта №9-31 від 13 березня 2018 року та №14991 від 16 жовтня 2018 року, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що наявні у справі докази у їх сукупності, свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

З вказаного вбачається, що суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам у справі, та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протоколи про адміністративні правопорушення містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтовано та з дотриманням вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрив провадження в справі, оскільки днем вчинення вказаного правопорушення є 08 листопада 2017 року

Разом з цим, зі змісту мотивувальної частини постанови судді місцевого суду, а саме з частини опису встановлених при розгляді справи обставин адміністративного правопорушення, вчинення якого інкримінувалося ОСОБА_2, формально випливало, що останній є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак в резолютивній частині постанови, закриваючи провадження у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, суддя не вирішив питання визнання вини особи.

Вказівка законодавця у п.7 ст.247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст.38 КУпАП. Однак, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст.38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об'єктивного і повного з'ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, рішенням Європейського суду з прав людини від 21 вересня 2006 року у справі «Грабчук проти України» (Заява N 8599/02) (п.п.42, 43) наголошено, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною (див. Daktaras v. Lithuania, заява N 42095/98, п. 41, ECHR 2000-X; A.L. v. Germany, заява N 72758/01, п. 31, від 28 квітня 2005 року). Питання, чи порушує твердження посадової особи принцип презумпції невинуватості, має бути з'ясоване у контексті тих фактичних обставин, у яких це твердження було зроблене. Межі п.2 ст.6 Конвенції не обмежуються порушенням кримінальної справи, а поширюються на судові рішення, прийняті після того, як переслідування було припинено (див. Nolkenbockhoff, цитоване вище, п.37; та Capeau, цитоване вище п.25) або після засудження (див., зокрема, Sekanina v. Austria, рішення від 25 серпня 1993, п. 30, Series A no. 266 А; та O. v. Norwau, заява N 29327/98, ECHR 2003-II) .

Від суду, таким чином, вимагається встановити, чи результат кримінального провадження проти заявниці у цій справі дозволяв сумніватись у невинуватості заявниці, хоча винуватість її доведено не було.

Отже, як випливає з наведених позицій ЄСПЛ, районний суд повинен був розглянути надані матеріали і вирішити питання щодо наявності (доведеності) чи відсутності (недоведеності) вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і лише після цього, знову ж таки при наявності на те підстав, закрити провадження у зв'язку із закінченням строків, передбачених КУпАП.

Оскаржуване судове рішення, вочевидь, носить характер правової невизначеності щодо подальших юридично-правових наслідків, у тому числі, і щодо відшкодування майнової шкоди.

При цьому, апеляційний суд позбавлений можливості скасувати постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 та визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Між тим, в матеріалах справи відсутні апеляційні скарги, в яких би ставилось питання щодо недоведеності вини ОСОБА_2, а тому апеляційний суд не має права за власною ініціативою погіршувати становище особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, відносно ОСОБА_4 закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, - залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 336/6834/17