ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/3601/18 Головуючий в 1 інст. Кулик В.Б.
Провадження №33/807/99/18 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашева С.В., за участю захисника - адвоката ОСОБА_2 розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 з апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_2 на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН в матеріалах справи відсутній, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10 200 (десять двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Згідно з постановою, 07 липня 2018 року о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_3 на автомагістралі Харків-Сімферополь, біля АЗС «Шелл» (м.Запоріжжя, вул.Вороніна, 6), керував транспортним засобом ЗАЗ 110207 ЗНГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу та у встановленому медичному закладі відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5 Від керування ОСОБА_3 відсторонений, про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження даної постанови, яке мотивоване тим, що останній день подачі апеляційної скарги припадав на вихідний день, тому ним подано апеляційну скаргу на наступний робочий день.

Суд апеляційної інстанції не вирішує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, цей строк пропущений не був.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, та відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про недотримання працівником патрульної поліції процедури проведення огляду на стан сп'яніння, зокрема про неналежне роз'яснення порядку його проходження ОСОБА_3, у зв'язку з чим такий огляд вважається недійсним. Також вважає недоведеним факт керування саме ОСОБА_3 транспортним засобом на час його зупинки. Вказує на розбіжності між протоколом, наданим поліцейським, та другим примірником протоколу, наданим особою, що притягується до адміністративної відповідальності, та вважає, що в такому разі, вказаний протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.254 КУпАП та порушено право на захист. На думку захисника, суд формально проаналізував доводи його клопотання про закриття провадження, та будь-якої належної оцінки їм не надав.

Заслухавши думку захисника-адвоката ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №227815 від 07 липня 2018 року, зі змістом якого ОСОБА_3 ознайомився, його копію отримав, йому роз'ясненні права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які підтвердили наявність у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп'яніння та факт його відмови від проведення огляду на стан сп'яніння (а.с.4,5); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_3 відмовився від проходження даного огляду; рапортом інспектора роти №3 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області; відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського.

При апеляційному розгляді встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР №227815 від 07 липня 2018 року відносно ОСОБА_3 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Доводи апелянта щодо порушення порядку проведення огляду на стан сп'яніння спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу або проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду, проте ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду.

Щодо доводів захисника про недоведеність факту керування саме ОСОБА_3 транспортним засобом на час його зупинки, суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи також спростовуються відеозаписом з відеореєстратора, з якого чітко вбачається, що на момент зупинки вищезазначеного транспортного засобу за кермом знаходився саме ОСОБА_3

До пояснень свідка ОСОБА_6 під час судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів ставиться критично, оскільки на момент зупинки транспортного засобу останній таких пояснень не надавав, ОСОБА_3 також поліцейському на місці про даний факт не повідомляв. До того ж, зі змістом протоколу ОСОБА_3 був ознайомлений, засвідчивши цей факт власним підписом, та зауважень від нього до протоколу не надходило. Більш того, з відеозапису, відтвореного і при апеляційному розгляді, вбачається, що ОСОБА_6 при зупинці транспортного знаходився на передньому пасажирському місці.

Посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом по справі, оскільки час його складання не відповідає часу фактичної зупинки, згідно з відеозаписом нагрудної камери працівника патрульної поліції, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим з наступних підстав.

Так, згідно з матеріалами справи, протокол про адміністративне правопорушення складено 07 липня 2018 року о 23 годині 59 хвилин та зазначено час зупинки транспортного засобу - о 22 годині 40 хвилин. Зазначені відомості узгоджуються з відомостями, які містяться у поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Крім того, відповідно до відеозапису, зі слів інспектора поліції вбачається, що вказана подія відбувається 07 липня 2018 року о 23 годині 59 хвилин.

Отже, зазначені відомості щодо часу складання протоколу та зупинки транспортного засобу узгоджуються між собою та будь-яких сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не виникає. Неточності у часі, на які посилається захисник, пов'язані з технічними причинами.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд заслухав пояснення ОСОБА_3, доводи його захисника, пояснення свідка ОСОБА_6, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника - адвоката ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 333/3601/18