Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1771/2018
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 вересня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352, 40 грн.

Як встановлено постановою судді, 31 грудня 2017 року приблизно о 03 год. 00 хв. водій ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1 на вул. Байкова, 3-А в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, відмовився в присутності свідків. Під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (паркан та ворота приватного будинку), що призвело до пошкодження вказаного транспортного засобу та нанесення матеріальних збитків, чим водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.5, 12.3 та 2.3 «б» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк для звернення до суду із даною апеляційною скаргою як такий, що пропущено з поважної причини; скасувати постанову по справі № 752133/18 від 12 лютого 2018 року, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що винесена постанова є незаконною та необґрунтованою, а також прийнятою передчасно, без повного, всебічного дослідження доказів та встановлення істотних обставин по справі.

Зокрема, як зазначає скаржник, в мотивувальній частині постанови не вказано жодних фактичних даних, які б свідчили про наявність вини і складу передбаченого ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень, що вказує на поверхневий характер дослідження доказів, неналежне їх вивчення та оцінку.

Крім того, апелянт вказує на те, що в матеріалах судової справи міститься протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, а також пояснення свідків, відповідно до яких він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, як за допомогою приладу «Драгер», так і в присутності лікаря-нарколога, проте, як зазначає скаржник, вказані пояснення не відповідають дійсності, оскільки лікаря-нарколога на місці складання протоколу не було, а співробітниками поліції йому не було запропоновано проїхати до найближчого закладу охорони здоров'я з метою проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння в нормальних лабораторних умовах із залученням кваліфікованих спеціалістів. Тим більше, що у той час він потребував невідкладної медичної допомоги, внаслідок неправомірних дій осіб, які в подальшому були залучені працівниками поліції в якості осіб, в присутності яких він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер».

З приводу відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, апелянт також зазначає про те, що йому взагалі ніхто не пропонував проходити перевірку на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки, коли на місце пригоди прибули співробітники поліції, він потребував медичної допомоги та фактично лежав побитий на асфальті.

Також скаржник звертає увагу на те, що прилад «Драгер» не мав належних сертифікатів та свідоцтв про проведення перевірки у зв'язку з чим проведення огляду на такому приладі є недопустимим, а результати такої перевірки не можуть мати доказового значення.

Крім цього, апелянт просить звернути увагу на те, що особи, які надали пояснення в якості свідків, відповідно до яких він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», на ґрунті неприязних відносин, до прибуття співробітників поліції, заподіяли йому тілесні ушкодження, зокрема закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку, ще до приїзду співробітників поліції, які проігнорували його пояснення з приводу нанесення тілесних ушкоджень особами, яких в подальшому співробітники поліції залучили в якості свідків, та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП у зв'язку з чим, як вважає апелянт, залучені в якості понятих особи не є безсторонніми, а являються заінтересованими, та їх свідчення мають неправдивий характер, а тому не можуть бути використані в якості свідків.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на оскарження постанови судді у праві про адміністративне правопорушення, апелянт зазначає про те, що йому не надходили повістки, виклики чи повідомлення про призначення справи до розгляду в Голосіївському районному суді м. Києва та участі в судовому засіданні він не приймав, так само, як і не отримував тексту оскаржуваної постанови.

Лише 27 квітня 2018 року, коли його захисник звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з метою отримання інформації по справі, йому було надано для ознайомлення справу, включаючи оскаржувану ним постанову.

На думку апелянта, несвоєчасне отримання оскаржуваної постанови є поважною причиною пропуску строку на її оскарження, і такий строк підлягає поновленню з дня ознайомлення із матеріалами справи, тобто з 27 квітня 2018 року.

ОСОБА_2 та його захисник - адвокат ОСОБА_3, будучи неодноразово належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду жодного разу в судове засідання не з'явились та не повідомили суд про причини своєї неявки, а тому, у зв'язку з вищенаведеним, відповідно до вимог, передбачених ст. 294 КУпАП, їх неявка в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги ОСОБА_2, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання останнього про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги особи притягнутої до адміністративної відповідальності, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених як ст. 124, так і ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у порушенні ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна та у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 041050 від 31 грудня 2017 року, який було складено щодо ОСОБА_2 за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП була встановлена на підставі наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а також у лікаря-нарколога, письмових пояснень свідка ОСОБА_6, який викликав поліцію після вчинення ОСОБА_2, який, за поясненнями вказаного свідка, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, пошкодивши ворота та стовпи воріт, які ведуть до його приватного будинку, перебуваючи у стані сп'яніння, а також рапорту інспектора патрульної поліції.

Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 то вони не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять в собі достатніх даних для висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в тому числі через його невідповідність нормам чинного законодавства, порушення яких призвело або могло призвести до неправильного застосування норм процесуального або матеріального права, як про це безпідставно зазначається в апеляційній скарзі.

У зв'язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі в цій частині за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Шевченко Т.М.