Справа № 453/488/18
№ провадження 3/453/214/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, які надійшли від Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 376750/322, складеним поліцейським СРПП № 1 Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 14.04.2018 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, стверджується, що останній 13.04.2018 року об 22 год. 00 хв. у с. Плав'я Сколівського району Львівської області керував транспортним засобом марки ВАЗ-2103 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком медичного огляду № 4 КЗ Сколівської районної ради «Сколівська ЦРЛ».

Однак, у судовому засіданні вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження і спростовується наступним.

Так, ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він дійсно 13.04.2018 року близько 22 год. 00 хв. у с. Плав'я Сколівського району Львівської області рухався належним йому на праві власності автомобілем НОМЕР_2. Під час руху вказаним технічно справним автомобілем, не впоравшись із керуванням, здійснив незначне зіткнення з іншим транспортним засобом. Оскільки пошкодження обох транспортних засобів були незначними, то вони з іншим водієм домовились між собою, однак, як виявилось пізніше, останній зателефонував на 102 і повідомив про дорожньо-транспортну пригоду. Через деякий час, на місце такої дорожньо-транспортної пригоди прибув патруль поліції. Одночасно інспектор вказав, що оскільки має місце дорожньо-транспортна пригода, то йому в обовязковому порядку слід проїхати у медичну установу, для освідування на стан спяніння. Таку вимогу інспектора він виконав, однак пояснював, що може пройти тест на стан алкогольного спяніння на місці, а у медичну установу їхати непотрібно, оскільки жодних травм чи тілесних ушкоджень від дорожньо-транспортної пригоди ні він, ні інший водій не отримав. Натомість, інспектор наполіг на своєму. Вже у медичному закладі, майже через півтори години, йому дали дихати у певну трубку апарату, після чого встановили його ніби-то стан алкогольного спяніння. Зазначає, що походження та справність такого апарату у нього викликала одразу сумнів, оскільки той був розпакований заздалегідь, а все відбувалося з підозрілою швидкістю та тиском на нього, а, відтак, він змушений був підписувати протокол про адміністративне правопорушення, однак не визнавав і не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення за керування автомобілем у стані алкогольного спяніння. При цьому, здати аналіз крові йому не запропонували.

В силу ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським на місці у присутності двох свідків. І лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду, або ж незгоди з його результатами, огляд проводиться у закладах охорони здоровя. Про це ж йдеться і у п. п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735.

Пунктом 8 згаданої Інструкції регламентовано обовязкове проведення огляду на стан спяніння учасників дорожньо-транспортної пригоди у закладі охорони здоровя лише у тому випадку, якщо внаслідок такої пригоди є особи, що загинули або травмовані.

З пояснень ОСОБА_1, а також з матеріалів справи вбачається, що інспектором на місці його огляд у встановленому порядку не проводився, проведення такого огляду водію запропоновано не було, а одразу ж вжито заходів для проведення такого огляду у закладі охорони здоровя.

Враховуючи ту встановлену судом обставину, що внаслідок згаданої вище дорожньо-транспортної пригоди, відсутні особи, котрі загинули або травмовані, має місце грубе порушення інспектором при оформленні даних матеріалів про керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного спяніння встановленого порядку проведення необхідного огляду на стан спяніння. Інспектору слід було керуватись положеннями ст. 266 КУпАП та пунктами 6,7 Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не виходити з того, що мав місце факт дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, відповідно до п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоровя України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається із самого протоколу про адміністративне правопорушення, подія мала місце о 22 год. 00 хв., а до медичного закладу для виявлення ознак алкогольного спяніння ОСОБА_1 було доставлено об 01 год. 30 хв. 14.04.2018 року, тобто після спливу двох годин.

Крім того, у клопотанні про закриття провадження від 29.05.2018 року ОСОБА_1 посилається на те, що газоаналізатор «Алкофор 105», яким здійснювалося медичне освідування на стан його спяніння, згідно з п. 3 Переліку технічних засобів, що використовуються у підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 року № 33, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.03.2010 року за № 262/17557, не входить до переліку спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного спяніння. Для перевірки вказаних обставин судом було зроблено запит до КЗ Сколівської районної ради «Сколівська ЦРЛ» щодо надання акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного 14.04.2018 року щодо ОСОБА_1, а також журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Однак, станом на 18.06.2018 року КЗ Сколівської районної ради «Сколівська ЦРЛ» витребуваних документів суду не представлено, що унеможливлює спростування твердження особи, щодо якої складено протол, про його освідування саме за допомогою несертифікованого спеціального технічного засобу газоаналізатору «Алкофор 105».

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічне положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на усе вищевказане, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не може бути притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у даній справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Я. Курницька