АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5252/18 Номер провадження 33/786/1112/18Головуючий у 1-й інстанції Савченко А. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,

з участю порушника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою порушника ОСОБА_2 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 26 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодружений, працює торговим представником ТОВ «Салтівський мясокомбінат»,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 7 липня 2018 року о 5 год. 43 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Пушкіна в м. Полтава з ознаками алкогольного спяніння та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді, а провадження стосовно нього закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. При цьому заперечує факт керування транспортним засобом та стверджує, що лише перебував в автомобілі в якості пасажира.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказує про порушення вимог ст.268 КпАП України під час складення протоколу про адміністративне правопорушення з огляду на те, що працівниками поліції не було розяснено йому права, передбачені законом.

Наголошує про відсутність його підпису в протоколі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення порушника, який просив помякшити накладене стягнення, переглянувши відеозапис події, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №050953 від 7 липня 2018 року, ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився проходити, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан алкогольного сп'яніння в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.1).

Викладені в протоколі обставини правопорушення підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є послідовними та логічними, узгоджуються з відеозаписом події і не містять суперечностей (а.с.3, 4).

Присутність цих свідків на місці події під час складання протоколу не заперечував і сам порушник в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не керував автомобілем спростовуються відеозаписом, відповідно до якого саме порушник був за кермом автомобіля НОМЕР_1, який рухався в полі зору відеокамери поліцейських до моменту зупинки.

Всупереч твердженням апелянта, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

При цьому протокол містить, зокрема, відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння) та нормативний акт (п.2.5 Правил дорожнього руху України), який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Всупереч твердженням апелянта, під час складання протоколу порушнику були розяснені його права.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення мається запис про те, що ОСОБА_2 від підпису та отримання копії протоколу відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівником поліції не було вручено письмового направлення на огляд у закладі охорони здоровя в даному випадку не спростовують висновки судді про винуватість ОСОБА_2, оскільки він взагалі відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоровя. Обставини такої відмови зафіксовані на відеозапису з нагрудної камери поліцейських.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками патрульної поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують відповідальність, а тому відсутні визначені законом підстави для помякшення адміністративного стягнення.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 26 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1