АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1058/18 Справа № 216/6624/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Слоквенко Г.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою м. Кривий Ріг, вул. Нагірна, 82,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, вказаних в оскаржуваній постанові, 09.12.2017 року о 19.00 год. водій ОСОБА_2, рухаючись біля буд. 24 по проспекту 200-річчя ОСОБА_3 в м. Кривому Розі, керував автомобілем ВАЗ 21011, д.н.з. 36550АЕ, з ознаками алкогольного спяніння: порушення мови, координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

Також 09.12.2017 року о 19.00 год. водій ОСОБА_2, рухаючись на автомобілі ВАЗ 21011, д.н.з. 36550АЕ, біля буд. 24 по проспекту 200-річчя ОСОБА_3 в м. Кривому Розі, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, втратив контроль над управлінням транспортного засобу та здійснив зіткнення з пішохідною огорожею. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками та пошкоджено пішохідну огорожу. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 09.12.2017 року о 19.00 год. водій ОСОБА_2, рухаючись на автомобілі ВАЗ 21011, д.н.з. 36550АЕ, біля буд. 24 по проспекту 200-річчя ОСОБА_3 в м. Кривому Розі, здійснив зіткнення з пішохідною огорожею, та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що 09.12.2017 року він рухався по проспекту 200-річчя ОСОБА_3 в м. Кривий Ріг на автомобілі НОМЕР_1, приблизно в 18:00 годин у нього лопнула поперечна тяга, у звязку з чим він припаркував автомобіль на узбіччі та викликав евакуатор, який десь через пів години приїхав та забрав його авто. Коли він відїхав приблизно кілометр від місця завантаження автомобіля, евакуатор зупинили поліцейські. Після того як водій евакуатора надав їм всі необхідні документи, вони запитали чи він є власником авто яке знаходиться на евакуаторі, на що він відповів, що це його авто. Згодом працівники поліції сказали що він керує автомобілем в стані алкогольного опяніння і почали зупиняти автомобілі та просити людей, щоб вони засвідчили, що він відмовляється «подмухати в алко-тестер». Протоколи про адміністративні правопорушення йому не вручали.

Зазначає, що 28.01.2018 року він виїхав до Польщі на заробітки, що підтверджується відмітками в закордонному паспорті, а повернувся 19.08.2018 року. Про оскаржувану постанову дізнався від працівників патрульної поліції, які зупинили його автомобіль. Звернувшись до суду тільки 29.08.18 року, отримав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, у звязку з цим вважає, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущений. Суд першої інстанції розглянув справу без нього, фактично позбавивши його змоги навести свої доводи та подати докази. Перша судова повістка йому була направлена тільки 23.01.18 року, а виїхав він з України 28.01.18 року, тобто з вона не могла йому бути вручена фізично.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно необґрунтованості постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення серії БД № 424935, серії БД № 424942, серії БД № 424943, складеними уповноваженими особами з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП; - схемою та фототаблицею місця дорожньо-транспортної пригоди; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили факт відмови від підпису у вищевказаних протоколах про адміністративні правопорушення; ОСОБА_7 та ОСОБА_8, згідно яких, ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду та стан алкогольного спяніння в установленим законом порядку, а також відмовився від підпису в протоколі; поясненнями свідка ОСОБА_9, яка засвідчила обставини зіткнення автомобіля ВАЗ 21011, д.н.з. 36550АЕ з пішохідною огорожею; відеозаписом з боді камери АЕ-00089.

Вищезазначені свідки засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння. При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що у вказаних свідків відсутні обєктивні підстави давати неправдиві пояснення стосовно фактичних обставин справи та обмовляти ОСОБА_2, вони є логічними і послідовними, повністю узгодженими з даними, які слідують із доказів, які містяться в матеріалах справи. Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Отже, матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем у стані алкогольного спяніння, докази відсутності вини останнього в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КупАП, які виразилися в тому, що останній 09.12.2017 року о 19.00 годині, рухаючись на автомобілі ВАЗ 21011, д.н.з. 36550АЕ, біля буд. 24 по проспекту 200-річчя ОСОБА_3 в м. Кривому Розі, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, втратив контроль над управлінням транспортного засобу та здійснив зіткнення з пішохідною огорожею. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками та пошкоджено пішохідну огорожу. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КупАП та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КупАП, цілком підтверджується вищевикладеними доказами, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КупАП, а доводи апеляційної скарги повністю спростовуються як письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, так і відеозаписом з боді камери АЕ-00089.

Враховуючи характер вчинених правопорушень, обставини, наслідки, а також особу порушника, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо накладення стягнення у вигляді у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: ОСОБА_10