Справа №560/904/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., за участю адвоката Полейка С.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права та обов'язки, передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 роз'яснені.

в с т а н о в и в:

З протоколів про адміністративні правопорушення серії БД №268801 від 17 червня 2018 року та серії БД №268802 від 17 червня 2018 року вбачається, що о 00 год. 05 хв. в с. Рудня Дубровицького району Рівненської області ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, за результатами огляду, який проводився в Дубровицькому ВП за допомогою газоаналізатора Drager 6810 в присутності двох свідків та становить 2,71 0/00. При цьому, ОСОБА_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та з'їхав в кювет. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження.

При складанні протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 надавати пояснення відмовився.

На розгляді справи в суді ОСОБА_2 свою вину у вчинених правопорушеннях не визнав повністю та пояснив, що напередодні, а саме 16 червня 2018 року до 21 год. він разом із своїми батьками на лузі біля с.Селець Дубровицькго району гребли сіно. Після цього, він поїхав купитися на озеро в с.Людинь, де знаходився до 23 год. Так як в той день була жарка погода і температура повітря була більше 30 градусів та зважаючи на те, що протягом цього дня він був на лузі, то в нього стала боліти голова від перегріву на сонці, тому він поїхав додому. В с. Рудня він рухався зі швидкістю до 50 км/год. При виїзді із села, в нього різко запаморочилася голова, в результаті чого він автомобілем з'їхав в кювет. спричинивши механічні пошкодження автомобіля та отримавши тілесні ушкодження та на деякий час втративши свідомість. Автомобілем швидкої допомоги його доставили до лікарні та надали медичну допомогу. Так як він відмовився від госпіталізації, то його працівники поліції доставили в Дубровицьке ВП та запропонували пройти освідування на визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера Драгер. Знаючи про те, що він алкоголю не вживав, то погодився на проходження даного тесту. Однак, працівники поліції надали йому вказаний прилад в якому вже знаходився використаний мундштук, а тому він і показав вміст алкоголю 2,71 0/00. Свідків при його освідувані не було.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 - адвокат Полейко С.П. пояснив, що протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_2 є неправдивими та незаконними та такими, що не відповідають встановленим вимогам. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у присутності ОСОБА_2 інспектор ОСОБА_8 не складав, тим більше у ньому стоять підписи, які не належать ОСОБА_2 В протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП підпис ОСОБА_2 стоїть тільки в графі про те, що він отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. В самому протоколі також не вказано, які механічні пошкодження були спричинені автомобілю. Крім того, у схемі місця ДТП, складеного поліцейським, також стоїть підпис, який ОСОБА_2 не належить. Все це свідчить про фальсифікацію вказаних протоколів поліцейським. Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а це слід розуміти як виконання функцій водія під час руху транспортного засобу. Однак, будь-яких доказів про те, що ОСОБА_2 17 червня 2018 року керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, як в матеріалах справи, так і в ході розгляду справи не встановлено. Свідки, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, взагалі не були присутні при його складанні, а тому наявні у матеріалах їхні пояснення не можуть бути належними доказами. Свідки, які допитані в ході розгляду справи, заперечили факт перебування того дня ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння. Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП передбачає порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_2 умисно порушив п. 12.1 ПДР, як в матеріалах справи, так і в ході розгляду справи також не встановлено. Причиною ДТП стало раптове погіршення стану здоров'я ОСОБА_2 під час керування автомобілем. А тому, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП. А тому, відомості викладені в протоколах про адміністративні правопорушення не можуть бути визнані ні достовірними, ні допустимими, оскільки ґрунтуються виключно на обставинах, викладених в протоколах та не відповідають дійсним обставинам справи, які не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. У справі немає жодного належного, об'єктивного та обґрунтованого доказу, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. Такі докази не встановлено і в ході розгляду справи в суді.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт, що 17 червня 2018 року ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння не перебував та як пояснив, у нього під час руху автомобіля в с. Рудня, запаморочилася голова.

Для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, було викликано в якості свідка поліцейського Дубровицького ВП ОСОБА_8, який у судовому засіданні пояснив, що 17 червня 2018 року на 102 надійшло повідомлення про те, що у с. Рудня Дубровицького району автомобіль Ауді з'їхав в кювет. Відразу був здійснений виїзд на місце ДТП. Водія на місці не було, так як його автомобіль швидкої допомоги повіз до лікарні для надання необхідної медичної допомоги. Так як ОСОБА_2 відмовився від госпіталізації, вони його забрали до відділення поліції. Після приїзду запросили двох свідків, яких зупинили на вулиці, у присутності яких він продув алкотестер. За результатами тесту, у крові ОСОБА_2 було виявлено 2,71 0/00 алкоголю. Відразу після цього були складені протоколи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 ставив підписи особисто, а те, що вони можливо не співпадають, то говорить про те, що розписувався у стані алкогольного сп'яніння і не пам'ятає тих подій. Копії протоколів були відразу вручені ОСОБА_2 після їх складання. При цьому, поліцейський заперечив той факт, що алкотестер Драгер вже був використаний, оскільки він відкривався у присутності самого ОСОБА_2 та запрошених свідків.

Свідки, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №268801, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тричі на розгляд справи не з'явилися, хоча були належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Тому, неявку вказаних свідків, суд розцінює як небажання давати правдиві пояснення, що, відповідно, підтверджує той факт, що вони були відсутні під час проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, адвоката Полейка С.П., свідків на розгляді справи в суді, а також оглянувши матеріали справи, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Отже, зважаючи на те, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не з'явилися на розгляд справи для підтвердження їхньої присутності під час огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, а тому суд критично відноситься до наявних у матеріалах справи їхніх пояснень та, відповідно, приходить до висновку, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія ОСОБА_2 на визначення стану алкогольного сп'яніння, який проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, що передбачено статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п.п. 1 п. 6 Р. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 №1452/735.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність на вказане адміністративне правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 року) наголошує на тому, що судам слід ураховувати, що відповідальність за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2. працівники поліції під час керування ним автомобілем НОМЕР_1 не зупиняли, а приїхали на місце ДТП, де водій був відсутній та знаходився в Дубровицькій ЦРЛ, звідки і був доставлений до відділку поліції.

Що стосується вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_2 та підтвердили допитані свідки, ДТП сталося у зв'язку з погіршенням стану здоров'я.

Відповідно до пункту 1 розділу 7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №268802 від 17 червня 2018 року, вбачається, що місцем вчинення дорожньо-транспортної пригоди є с. Рудня Дубровицького району Рівненської області, а протокол складено в м. Дубровиця по вул. Воробинська, що суперечить вимогам вищевказаної Інструкції.

Крім того, згідно п. 1 Р. 7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, до протоколу про адміністративне правопорушення додається схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський. Підпис ОСОБА_2 у наявній в матеріалах справи схемі місця ДТП, наявний, однак останній заперечує те, що саме він його ставив у даній схемі, що свідчить лише про те, що ОСОБА_2 не є учасником ДТП.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд вважає, що протоколи серії БД №268801 від 17 червня 2018 року та серії БД №268802 від 17 червня 2018 року складені з порушенням вимог чинного законодавства та не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази, а також бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а встановлені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід вказати, що згідно із нормою ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що датою вчинення правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_2, зазначено 17 червня 2018 року.

Адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП надійшли до суду 22 червня 2018 року Вх. №№4878, 4879 та були призначені до розгляду на 20 липня 2018 року.

Однак, з моменту призначення даних адміністративних матеріалів до розгляду, для встановлення всіх обставин справи, неодноразово викликалися свідки, що, у свою чергу, призводило до оголошення перерв у справі та відкладення справи (07 серпня 2018 року, 31 серпня 2018 року, 14 вересня 2018 року та 26 вересня 2018 року)

Отже, на даний час, з дня, зазначеного датою вчинення правопорушення, минув тримісячний строк, в межах якого можливе накладення адміністративного стягнення.

На підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Отже, враховуючи те, що на момент розгляду даної справи минуло більше як три місяці з дня, вказаного днем вчинення правопорушень, то є підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 38, 247, 284, 287, 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.