Справа № 308/3223/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
20.09.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останньої на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2018 року.
Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,
визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один ) рік. Стягнуто з неї в дохід Державної судової адміністрації України 352 грн. 40 коп. судового збору.
ОСОБА_1 визнана винною у тому, що 26.03.2017 року о 03 год. 15 хв. в м. Ужгород, по вул. П. Мирного, 3 керувала транспортним засобом марки «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) від проходження огляду на стан спяніння на місці з використанням технічного приладу «Драгенр» та в медичній установі відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП України.
Висновок про доведеність вини ОСОБА_1. у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд обґрунтував протоколом серії БД № 052005 від 26.03.2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та доданим до матеріалів даної справи відеозаписом з місця події,
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а постанову Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2018 скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Щодо пропуску строку апелянт вказує, що постанову суду отримала в канцелярії Ужгородського міськрайонного суду 12.06.2018, а тому вперше її оскаржила лише 15.06.2018 та клопотання про поновлення строку не подавала. Таким чином апеляційним судом скаргу їй було повернуто, оскільки до неї подано клопотання про поновлення строку та апелянт направила повторно апеляційну скаргу до Апеляційного суду Закарпатської області з одночасним проханням поновити строк на апеляційне оскарження.
Щодо оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 вважає, що така ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не було досліджено всіх доказів у справі, а висновок про наявність у діях порушника вини не ґрунтується на доказах та не відповідає дійсним обставинам справи. Вважає значним порушенням, який вплинув на доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення було розгляд справи судом у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином суд позбавив особу права на справедливий суд, право подавати пояснення чи докази. Вказує, що нею подавались клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з її перебуванням на лікарняному, а посилання суду про необхідність розгляду справи про адміністративне правопорушення саме 24.05.2018 у звязку строками для накладення стягнення, вважає неправомірним, оскільки строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спливає тільки 26.06.2018 року.
Вказує, що сам факт перебування в стані алкогольного спяніння не заперечує, проте заперечує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини про керування автомобілем «Пежо» в стані алкогольного спяніння, оскільки таким автомобілем не керувала, а вказаний транспортний засіб був припаркований на узбіччі по вул.Панаса Мирного, коли до нього підїхали працівники патрульної поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення. Суд позбавив можливості надати особисті пояснення цього.
Заслухавши пояснення апелянтки ОСОБА_4, яка підтримала свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідка ОСОБА_5, оглянувши відеозапис події, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам тобто ті фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд зазначених вимог закону не дотримав, справу розглянув у відсутності ОСОБА_1, не маючи пояснень останньої щодо обставин вчинення правопорушення та позбавивши можливість подання нею доказів, розглянув справу однобічно, неповно, що й призвело до помилкового висновку про наявність складу правопорушння, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Як пояснила апеляційному суду ОСОБА_4 поверталась із зустрічі разом з чоловіком, який був за кермом. Чоловік пробив колесо, вона з ним посварилась, зупинились на узбіччі, чоловік пішов у нічний магазин придбати цигарки, а вона залишилась у машині. Біля неї зупинились поліцейські, повідомили, що в автомобілі спущене колесо, попросили документи на автомобіль, вона надала, а далі вимагали пройти освідування. Оскільки не керувала автмомобілем, закрила його і хотіла іти. Поліцейські пригрозили, що складуть на неї протоколи, можуть кайданки одягнути, був нічний час, вона одна, тому вона погодилась пройти освідування, але медичному закладі. Коли приїхали, медичний заклад був закритий. Коли його відкрили, вона розмовляла по телефону, від освідування не відмовлялася, однак на неї склали протокол.
Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що керував автомобілем своєї дружини ( перебувають у громадському шлюбі), коли їхали по вул. Панаса Мирного, відчув, що пробив колесо, автомобіль новий, він розхвилювався, залишив дружину і пішов по цигарки, коли повернувся, дружини ніде не було. Потім вона зателефонувала, що у поліції, куди він і під`їхав за нею. Ствердив, що коли вони стояли на узбіччі, поліцейські патрульні тричі об`їзжали їх, запитуючи що сталось.
З відеозапису події не убачається, що автомобіль рухався, а беручи до уваги пояснення свідка ОСОБА_6, ОСОБА_4 ним не керувала. Таким чином факт керування автомобілем ОСОБА_4 не доведений, а відтак не доведено вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Оскільки суд першої інстанції справу розглянув поверхово, не дослідив з повнотою відеозапис події, та без участі особи, яка притягнута до відповідальності, чим допустив порушення норм процесуального права, тому оскаржувана постанова як необгрунтована підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2018 року, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Постанова касаційному оскарженню не підлягає.
Суддя: