Справа № 214/6207/18
3/214/2097/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2018 о 05 год. 05 хв. по вул. Генерала Радієвського, біля буд.38 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_2 керував транспортним засобом Chevrolet Epica д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків. Вказане правопорушення вчинене повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, документів, підтверджуючих поважність неявки до суду не надав.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягається до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів, що не суперечитиме ст.268 КУпАП.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №080902 від 09.09.2018, відповідно до якого 09.09.2018 о 05 год. 05 хв. по вул. Генерала Радієвського, біля буд.38 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків. Вказане правопорушення вчинене повторно протягом року (а.с.1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 09.09.2018, відповідно до яких 09.09.2018, вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП щодо водія ОСОБА_2 В їх присутності вказаний водій відмовився від проходження у встановленому порядку від огляду для визначення стану спяніння, що засвідчено їхніми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.2);

- довідкою з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України «Армор» від 10.09.2018, згідно з якою постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.05.2018 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.3);

- направленням для огляду водія ОСОБА_2 з метою встановлення ступеня алкогольного спяніння від 09.09.2018, у звязку із виявленням у нього ознак спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя (а.с.4);

- відеозаписом, який містить фіксацію обставин зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, у звязку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на встановлення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку (а.с.5);

- довідкою від 10.09.2018, відповідно до якої ОСОБА_2 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Наявна повторність вчинення попередніх адміністративних правопорушень. Транспортний засіб належить ОСОБА_5С (а.с.6);

- копією постанови серії НК №760832 від 09.09.2018, відповідно до якої водія ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн. (а.с.7);

- рапортом інспектору взводу 2 роти 1 батальйону 1 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_6 від 09.09.2018, з якого видно, що екіпажем 251 під час патрулювання Саксаганського району в м. Кривому Розі зупинено автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного спяніння. Водієві запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, від чого він відмовився у присутності двох свідків, у звязку з чим щодо нього складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.8).

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Відповідно до п.2.5 ПДР України закріплено обовязок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Згідно з п.п.2, 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, у судовому засіданні судом встановлено, що водій ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного спяніння в момент його зупинки 09.09.2018, у звязку з чим суд приходить до висновку про обґрунтоване предявлення інспектором патрульної поліції вимоги щодо доцільності проходження ним огляду на визначення стану алкогольного спяніння. Відмова водія від проходження медичного огляду підтверджується письмовими матеріалами справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, так як у останнього були наявні ознаки алкогольного спяніння, які зазначені в протоколі, а тому інспектором патрульної поліції правомірно запропоновано водію пройти огляд для встановлення стану спяніння, від проходження якого ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, вчиненої особою, яка повторно протягом року вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Обираючи вид стягнення, суд, відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2, його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоровю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу Chevrolet Epica д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5, що відповідно до вимог ст.23 КУпАП, суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.33 рішення № 17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014.

Також, диспозиція ч.2 ст.130 КУпАП розподіляє відповідальність за вчинене правопорушення залежно від субєкта вчинення, а саме на водіїв та інших осіб. З огляду на те, що правила дорожнього руху містять чітке визначення поняття водія особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія, а в даному випадку ОСОБА_2, відповідно до довідки від 10.09.2018, не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, суд дійшов до висновку, що останній є саме іншою особою, і тому на нього слід накласти адміністративне стягнення лише у виді штрафу, не вирішуючи питання про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 не встановлено.

Згідно з ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, ч.2 ст.130, ст. ст.283, 284, ч.ч.1, 2, 3 ст.294, ч.1 ст.303 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу Chevrolet Epica д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5

Стягнути ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Хомініч С.В.