ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/5/18 Головуючий в 1-й інстанції - Кошева О.А.
Єдиний унікальний № 310/3451/18 Доповідач в 2-й інстанції - Дадашева С.В.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Дадашева С.В., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2, та його захисника - адвоката Хіжнякова І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами останніх на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року стосовно ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм ПП «ОСОБА_7», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03 травня 2018 року серії БД № 378145, 03 травня 2018 року о 04-00 годині в м. Бердянську по вул.Італійська, 55-а, ОСОБА_4 керував автомобілем Volkswagen, д/н НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння білків очей), від продування алкотестеру «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.п.2.5, 2.9 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник -адвокат Хіжняков І.В. зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, невмотивованою, а отже незаконною та підлягає безумовному скасуванню з закриттям провадження в справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №348145 від 03 травня 2018 року, 03 травня 2018 року о 04-00 години невідома особа (в протоколі, не зазначено що це був саме ОСОБА_4) керувала автомобілем Фольцваген держ. № НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) від проходження медичного огляду відмовився, в порушення вимог п.п. 2.5, 2.9 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. В постанові суддя вказує, що цією невідомою особою був саме ОСОБА_4, однак в фабулі адміністративного правопорушення, яка викладена в протоколі, не зазначена особа, яка вчинила протиправні дії, а тому на думку апелянта у складі адміністративного правопорушення відсутній суб'єкт. Крім того, адміністративна відповідальність відповідно ч.1 ст.130 КУпАП передбачена за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому, вказані підстави притягнення до адміністративної відповідальності взаємовиключають одна одну, однак в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_4 порушив вимоги як п.2.5 ПДР України та і п. 2.9 ПДР України, що є грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, і як наслідок позбавляє такий протокол будь- якого доказового змісту. За таких обставин суддя була зобов'язана скерувати адміністративний протокол відносно ОСОБА_4 до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області на доопрацювання. Не повернувши справу на доопрацювання та ухваливши 31 травня 2018 року постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, на думку апелянта, суддя порушила вимоги ст.ст. 283, 284 КУпАП - не навівши доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення та не зазначивши мотиви відхилення інших доказів. Так, порушення вимог п.2.9(a) Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, не підтверджено документально, оскільки у висновку медичного огляду на стан сп'яніння №459 від 03 травня 2018 року немає вказівки про перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння. Що стосується порушення ОСОБА_4 п.2.5 ПДР України, то апелянт зазначає, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи, відмова ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольної сп'яніння в медичному закладі зафіксована свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Однак, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_5, як черговий лікар-нарколог БПНД надав медичний висновок №459 від 03 травня 2018 року відносно того, що визначити стан алкогольного сп'яніння у ОСОБА_4 не виявилось можливим, то дуже суперечливою та упередженою виглядає можливість цього лікаря бути ще і додатково свідком того, що ОСОБА_4 нібито відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Вищезазначені свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді 1-ї інстанції не допитані, а тому апелянт вважає, що достатніх доказів, які вказують на порушення ОСОБА_2 вимог п.2.5. ПДР України не встановлено.

На підставі викладеного, просить вказану постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, невмотивованою, а отже незаконною та підлягає безумовному скасуванню з закриттям провадження в справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного. Суддею районного суду під час судового розгляду справи не досліджено доказів, не викликано свідків у справі, не прийнято до уваги його доводи та його вимогу про участь у справі захисника. Відомості, викладені в постанові суду, не відповідають дійсності. Апелянт зазначає, що в судовому засіданні він не визнавав свою вину в порушенні вимог п.п.2.5 та 2.9 ПДР України, вказуючи, що одночасне порушення зазначених пунктів ПДР є неможливим. Крім того, в фабулі адміністративного правопорушення, яка викладена в протоколі, не вказана особа, яка скоїла протиправні дії, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутній суб'єкт правопорушення, а враховуючи, що в протоколі зазначено порушення вимог як п.2.5 ПДР України та і п. 2.9 ПДР України, що виключають одна одну, вказаний протокол взагалі не можна визнати належним доказом, а відповідно адміністративний матеріал повинний був бути надісланий суддею на доопрацювання. Також апелянт вказує, що в момент коли до його автомобіля під'їхали співробітники патрульної поліції, він сідав в салон автомобіля, а не керував транспортним засобом, а тому в розумінні п.1.10 ПДР, він не є суб'єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Хіжнякова І.В., які підтримали апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарг, суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №378145 від 03 травня 2018 року, згідно з яким, ОСОБА_2 керував автомобілем Volkswagen, д/н НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від продування алкотестеру «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Будь-яких зауважень до протоколу від ОСОБА_2 не надходило.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, а саме - факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновком лікаря №459 від 03 травня 2018 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, надавав пояснення, будь-які його клопотання в справі відсутні, в т.ч. і про залучення захисника.

Таким чином, доводи сторони захисту про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_2 на захист нічим не підтверджені і суперечать матеріалам справи.

Доводи захисника - адвоката Хіжнякова І.В. щодо відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення даних про те, хто саме керував транспортним засобом та вчинив адміністративне правопорушення, є безпідставними, оскільки в протоколі чітко зазначено прізвище, ім'я та по батькові особи, відносно якої складено протокол, зокрема зазначено, що протокол складено про те, що саме ОСОБА_2 вчинив правопорушення, суть якого викладена в протоколі.

Доводи захисника - адвоката Хіжнякова І.В. щодо упередженості свідка - лікаря ОСОБА_5 є також безпідставними. Те, що ОСОБА_5 у протоколі про адміністративне правопорушення вказаний як свідок, не свідчить про порушення вимог КУпАП та не спростовує висновки суду, викладені в постанові.

Таким чином, суд першої інстанції в повному обсязі з'ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, в порядку апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджені усі матеріали, вивчені та перевірені усі заперечення апелянтів стосовно обставин адміністративного правопорушення. При цьому у судовому засіданні апеляційного суду заслухані пояснення ОСОБА_2 та доводи його захисника - адвоката Хіжнякова І.В., а також досліджені всі наявні в матеріалах справи докази.

Зокрема, при апеляційному розгляді відтворено відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що працівники поліції у вказаний в протоколі день вже не вперше зупиняли ОСОБА_2 і попереджали про недопустимість керування автомобілем у стані сп'яніння. Під час спілкування с поліцейськими ОСОБА_2 не заперечував як факту вживання алкогольних напоїв так і того факту, що він керував автомобілем, забажав пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, проте, по прибуттю до медичного закладу ухилився від проходження цього огляду, що зафіксовано і у висновку лікаря.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Більш того, як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 при розгляді справи судом першої інстанції свою вину визнав та погодився з обставинами, викладеними у протоколі, клопотань про виклик свідків не заявляв.

Доводи ОСОБА_2 про зворотне, нічим не підтверджені.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи апелянтів щодо одночасного зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові суду про порушення ОСОБА_2 як п. 2.5 так і п. 2.9 ПДР України, проте вважає, що така помилка може бути виправлена шляхом виключення з оскаржуваної постанови суду посилання на порушення п.2.9 ПДР України, та не є підставою для скасування правильного по суті рішення.

Крім того, як в протоколі, складеному відносно ОСОБА_2, так і в постанові суду викладена суть правопорушення, яке полягає у порушенні останнім саме п.2.5 ПДР України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне змінити постанову суду в зазначеній частині.

Посилання захисника на судову практику правильності висновків суду не спростовують, оскільки надані захисником судові рішення стосуються інших справ, крім того, вказані рішення не є мають преюдиціального значення для суду у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Хіжнякова І.В. - задовольнити частково.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року, відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП змінити, виключивши з неї посилання на те, що ОСОБА_2 порушив п.2.9 ПДР України.

У решті вказану постанову залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 310/3451/18