Справа № 344/7389/18
Провадження № 33/779/444/2018
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову Івано-Франківського міського суду від 20 серпня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, 08.07.1981 року

народження, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Постановлено стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 352 грн. 40 коп.

За постановою суду, ОСОБА_2 23.05.2018 року о 11 год. 55 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Коновальця, 98, керував транспортним засобом марки «Fiat Tempra 1,6S», д.н.з. НОМЕР_1, маючи явні ознаками алкогольного спяніння, а саме запах із порожнини рота, порушення вимови. На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

На дану постанову суду представник апелянта ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду є незаконна. Вказує на те, що ОСОБА_2 у вказаний день та час не був водієм зазначеного транспортного засобу, ПДР України не порушував, з винесеним протоколом про адміністративне правопорушення у справі не погоджується, так як на той час з проходженням медичного огляду. Вказує на те, що судом не достатньо досліджені матеріали справи та відсутні відеодокази перебування ОСОБА_2 в якості водія. З відеозаписів, наданих управлінням поліції у матеріалах справи, відсутні будь які докази щодо переслідування працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_2 Автомобіль ОСОБА_2 не мав суттєвих пошкоджень, крім відсутнього скла на одній з фар, яке було пошкоджено напередодні, попаданням камінця, а тому немає доказів щодо його причетності у ДТП. Працівник поліції оформила протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 у його відсутності, а його ознайомила із змістом протоколу згодом та наддала його копію, що не відповідає відповідній Інструкції.

Просить скасувати постанову суду щодо ОСОБА_2, провадження у справі закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та його захисника ОСОБА_4, пояснення ОСОБА_5, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 23.05.2018 року о 11 год. 55 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Коновальця, 98, відмовився від проходження огляду на стан спяніння в присутності двох свідків, про що працівником поліції ОСОБА_6 відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Саме за це порушення він був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Поряд з цим, законодавством України, яке регулює правила дорожнього руху і встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановлених правил, визначено, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає в разі керування водієм транспортним асобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також в разі його відмови від проходження медичного огляду на стан такого сп'яніння.

Тобто, субєктом відповідальності є виключно водій, який керує транспортним засобом. Інші особи, за відсутності даних про їх керування транспортним засобом, не повинні проходити тести на стан спяніння і не можуть нести відповідальність в рамках провадження за ст..130 КУпАП.

Таким чином, суду першої інстанції слід було встановити чи дійсно ОСОБА_2 керував автомобілем та при цьому був зупинений працівниками поліції. Однак, суд в достатній мірі цю обставину не дослідив та прийшов до висновку про керування виключно з даних рапорту та пояснення працівника поліції. Незважаючи на те, що ОСОБА_2 як під час складання протоколу, так і в суді категорично заперечував що знаходився за кермом автомобіля, суд надав перевагу пояснення працівника поліції ОСОБА_6, яка складала протокол.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_6 не з'явилася, тим самим проігнорувала повідомлення про виклик, що позбавило апеляційний суд перевірити достовірність її пояснень, оскільки матеріали справи ставлять під сумнів ці пояснення.

З матеріалів справи та доданого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції в ході апеляційного розгляду справи не встановлено факту знаходження ОСОБА_2 за кермом автомобіля з ознаками алкогольного сп'яніння. Навпаки, з відеозапису видно, що апелянт знаходився біля автомобіля і заперечував факт керування ним автомобілем.

ОСОБА_2 на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції та в суді апеляційної інстанції не заперечував того, що у вказаний день та час перебував в стані алкогольного спяніння, однак відмовився віл проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння, оскільки на це не було правових підстав, на момент пропозиції пройти відповідний огляд, він не був водієм. А правова позиція статті 130 КУпАП передбачає притягнення саме водія до адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння або в разі його відмови від проходження медичного огляду, а не власника автомобіля.

При розгляді справи, суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об'єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Виходячи з пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що у вказаний день та час саме вона керувала транспортним засобом ОСОБА_2

Зупинивши автомобіль, вона забрала ключ запалювання, а тому ОСОБА_2 фізично не міг керувати транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані повинні бути обєктивні та неупереджені.

Показання працівника поліції, який складає протокол про адміністративне правопорушення в спірній ситуації, може бути упередженим і не виступає безсумнівним доказом доведеності вини.

Суд першої інстанції незважаючи на відсутність обєктивних доказів визнав факт керування автомобілем ОСОБА_2 виключно з пояснень працівника поліції та необґрунтовано відкинув інші докази, що свідчили на користь ОСОБА_2

Відсутність достатніх доказів вини особи є підставою для скасування постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області суду від 20 серпня 2018 року та закриття провадження за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч.1ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк