П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2018 Справа №607/14505/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 липня 2018 року о 02 год. 20 хв., керував транспортним засобом «Москвич АЗЛК 21/41», н.з. А 1378 ТІ, вулицею ОСОБА_2, у м. Тернополі, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на предмет перебування у стані алкогольного спяніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» ARHJ-0251 (повірка дійсна до 04 жовтня 2018 року) та у КУТОР Тернопільському ОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився з невідомих на те судді причин.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У цьому контексті слід зазначити, що ОСОБА_1 був повідомленим про дату час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього безпосередньо на місці складення протоколу, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, однак, до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив та не цікавився провадження своєї справи протягом майже двох місяців.

Також слід зазначити, що суд неодноразово вчиняв дії щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштової кореспонденції за місцем його проживання, однак він її не отримував.

Такі дії ОСОБА_1, на думку суду, містять ознаки зловживання своїм процесуальним правом.

Беручи до уваги викладене, розгляд даної справи слід провести за відсутності ОСОБА_1 на підставі частини 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 431452 від 25 липня 2018 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25 липня 2018 року; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 25 липня 2018 року; фотокопією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі серії ВР № 144504 від 25 липня 2018 року; рапортами заступника командира роти ТОР в Тернопільській області ДПП від 23 липня 2018 року та інспектора роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП від 25 липня 2018 року; відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, якими повністю підтверджуються викладені у вказаному протоколі обставини.

За таких обставин, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Обираючи таке стягнення, суддя, відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, відсутність обставин, котрі помякшують та обтяжують відповідальність та приходить до висновку, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись статтями 33, 401, 130 ч. 1, 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10'200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривень 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_5