Справа № 194/926/18
Номер провадження № 3/194/367/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., з участю захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла з Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, непрацюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Працівником поліції СРПП-4 Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області сержантом ОСОБА_3 у відношенні ОСОБА_2 був складений адміністративний протокол серії БД № 274114, в якому зазначено, що ОСОБА_2 23 червня 2018 року о 19-30 год. по вул. Лермонтова буд.10-а в м. Тернівка Дніпропетровської області, керувала автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), в присутності двох свідків відмовилася від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 під час розгляду справи винною себе у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнала, в судовому засіданні пояснила, що вона не їхала за кермом автомобіля. Так, вона сиділа на водійському сидінні свого автомобіля біля колишньої молочної кухні, чекала знайому. ЇЇ автомобілем в той день керувала ОСОБА_4, а сама вона в той день автомобілем не керувала. Підїхали працівники поліції і запропонували їй проїхати до лікарня для проходження медичного огляду на стан спяніння, вона відмовилася, бо не була учасником дорожнього руху. За допомогою спецзасобу пройти медичний огляд на стан спяніння працівники поліції їй не пропонували, права їй не розяснювали.

Захисник ОСОБА_1в судовому засіданні зазначив, що працівники поліції не зазначили причину зупинки автомобіля ОСОБА_2, допитані в судовому засіданні свідки не підтверджують обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та не підтвердили того, що у ОСОБА_2 були ознаки наркотичного спяніння. Близько години ОСОБА_2 спілкувалася з працівниками поліції, була відеозйомка, яку працівники поліції не надали суду бо її запис відсутній. Факт, що ОСОБА_2 керувала автомобілем не доведений, бо автомобіль стояв на зупинці біля будинку.

Працівник поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він працює поліцейським та ввечері 23 червня 2018 року, точної години не памятає, до чергової частини Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення, що водій автомобіля червоного кольору Ліфан керує автомобілем у стані алкогольного спяніння. Вони на патрульній машині догнали даний автомобіль і зупинили його. За зовнішніми ознаками зіниці очей водія автомобіля ОСОБА_2 не реагували на світло, у присутності двох понятих ОСОБА_2 відмовилася пройти медичний огляд на стан спяніння в лікарні. Працівниками поліції проводилася відеозйомка, але через технічну несправність запис не зберігся. ОСОБА_2 попереджалася про проведення відеозапису, який проводився відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». На місці відсутні тести для встановлення стану наркотичного спяніння. Поняті не бачили момент зупинки автомобіля ОСОБА_2 ОСОБА_2 відмовилася пройти медичний огляд для встановлення стану спяніння, оскільки, як вона зазначала, вона не їхала.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що 23 червня 2018 року десь о 19-00 год. він проходив, та його зупинили працівники поліції і попросили бути понятим. ОСОБА_2 відмовилася пройти медичний огляд для встановлення стану спяніння. До цього він проходив раніше біля цього місця та бачив, що автомобіль вже стояв і там були працівники поліції. ЇЇ автомобіль не пересувався та не був заведений, вона помітно нервувала. При ньому їй в очі не світили, координацію її рухів він не бачив, її річ була нормальна. Він не памятає чи розяснювали працівники поліції їй її права. Другого понятого позвали пізніше. Будь-яких ознак спяніння у ОСОБА_2 він не бачив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що число він не памятає, десь біля 20-00 год., у дворі біля молочної кухні багажником до молочної кухні стояв червоний автомобіль Ліфан і патрульна поліція. Працівники поліції попросили його бути свідком. Водій ОСОБА_2 відмовилася їхати для проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння та зазначила, що не керувала транспортним засобом. Він не бачив щоб автомобіль Ліфан рухався. Лише через 25 хвилин його запросили бути свідком.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що вони з ОСОБА_2 друзі. 23 червня 2018 року о 19-20 год. вони повинні були зустрітися в районі молочної кухні. Підійшовши на місце зустрічі він побачив два поліцейських автомобіля, які перегороджували рух автомобіля. Він побачив, що то був автомобіль ОСОБА_2 Йому повідомили, що вона керує автомобілем в стані алкогольного чи наркотичного спяніння. Працівниками поліції відбувалася відеозйомка тих подій. Коли він підійшов ОСОБА_2 вже з ним не спілкувалася. Він там був раніше ніж поняті. При ньому її не попереджали про відеозйомку. Її автомобіль не рухався та не був заведений. ОСОБА_2 пояснювала працівникам поліції, що вона не пересувалася автомобілем, а чекала знайому. Працівники поліції були всі у формі. ОСОБА_8 був до складання протоколу на місці. Він не бачив порушення мови та координації рухів у ОСОБА_2, вона не була у стані спяніння.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що йому подзвонив ОСОБА_7 і попросив прийти. Він прийшов до парковочної стоянки біля молочної кухні і побачив, що ОСОБА_2 сиділа в автомобілі, біля її автомобіля стояли дві поліцейські машини. ОСОБА_2 зазначила, що нікуди не їхала а тому і не повинна проходити медичний огляд на стан спяніння. Порушення речі та координації рухів у ОСОБА_2 він не помітив. Потім зявилися поняті. Працівники поліції пояснили, що причина зупинки в тому, що вони їхали за нею, а вона заїхала в двір на зупинку. При ньому ОСОБА_2 не пропонували пройти медичний огляд на стан спяніння.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що вона має водійське посвідчення. Вона попросила у ОСОБА_2 машину, та вона їй не відмовила. В двадцятих числах червня 2018 року вона взяла автомобіль та їздила на ньому в м. Павлоград по справах. Потім десь о 18-30 год. 19-00 год. поставила автомобіль на стоянку біля будинку з молочною кухнею багажником до бордюри. Потім зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила де стоїть автомобіль, та спитала де віддати ключі від автомобіля, на що ОСОБА_2 сказала, що вони зустрінуться по дорозі додому. Вони зустрілися біля магазину «Візит» приблизно через 10 хвилин, вона віддала ключі ОСОБА_2 та пішла додому, а ОСОБА_2 пішла до автомобіля. Будь-яких ознак стану спяніння у ОСОБА_2 вона не побачила.

Суд, вислухавши особу відносно, якої складено протокол, особу, яка складала протокол, перевіривши матеріали справи, допитавши свідків, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У статті 251 КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Суб'єктом правопорушення за вищевказаною нормою є водій транспортного засобу.

Згідно п.2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану.

В пункті 7 розділу 1 вказаної інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пункт 5 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачає, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

На підставі пункту 6 розділу ІХ наказу МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції передбачає сукупність послідовних дій працівників поліції, а саме: використання спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, проведення такого огляду в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В порушення ст. 266 КУпАП та вказаної Інструкції огляду на стан сп'яніння взагалі проведено не було.

Проаналізувавши письмові пояснення свідків, які були написані працівниками поліції, також суд дійшов висновку про те, що дані письмові свідчення не можуть підтверджувати факт того, що у працівника поліції були наявні підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного сп`яніння та те, що водій керував вищезазначеним транспортним засобом.

Крім того, поліцейським не розяснено прав ОСОБА_2, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд вважає, що складений працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 274114 від 23 червня 2018 року та пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_4 в судовому засіданні не свідчать про те, що ОСОБА_2 порушила вимоги п.2.5 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 23 червня 2018 року о 19-30 год. по вул. Лермонтова буд.10-а в м. Тернівка Дніпропетровської області, керувала автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), в присутності двох свідків відмовилася від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння. Однак свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він та інший понятий були запрошені як поняті при складенні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 коли автомобіль, в якому знаходилася ОСОБА_2, стояв на парковці біля будинку по вул. Лермонтова. Працівник поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху було зафіксовано відеозйомкою, але вона не збереглася. Жоден зі свідків, окрім працівника поліції, не підтвердив, що у ОСОБА_2 були ознаки наркотичного спяніння, а саме тремтіння рук, незрозуміла мова та інше. Також, всі допитані в судовому засіданні свідки, крім працівника поліції, зазначили, що вони не бачили того, що ОСОБА_2 керувала автомобілем, або, що двигун автомобіля працював, а свідкиОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили, що причиною відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан спяніння було те, що вона не керувала автомобілем а тому й не повинна проходити медичний огляд. Таким чином, суду не надано жодних належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 інкримінованого їй правопорушення, як-то відеозапису чи пояснень свідків, які б підтверджували факт керування ОСОБА_2 в зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час автомобілем Ліфан. Отже, факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення інспектором патрульної поліції зафіксовано лише візуально під час здійснення контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху ПДР України, а тому вказаний спосіб не є належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а відтак є підстави вважати, що даний протокол складено з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презум пцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених в протоколі, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення її вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому пояснення ОСОБА_2 матеріалами справи не спростовані.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах складу адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами об'єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_2, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівним, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В зв'язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст. ст.9, 130, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_2закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Корягін