АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю адвоката Бровченко І.В., який діє в інтересах особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_5 з його апеляційною скаргою на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_5, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 04.11.2017 року о 19 год. 30 хв. на вул.Саперно-Слобідська в м.Києві, керував автомобілем «Мерседес», д.н.з.НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння ( зіниці ока не реагують на світло, тремтіння пальців рук, порушення мови, неприродна блідість), від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто здійснив дії передбачені ч. 1 ст.130 КУпАП України.

Не погодившись з постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року, вважаючи її необґрунтованою, безпідставною та ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на обґрунтування якої зазначає наступне.

Апелянт ОСОБА_5 стверджує, що наркотичні засоби не вживав від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся, що могло бути підтверджено відео з нагрудної камери, якщо б воно було в матеріалах справи, а отже підстав для направлення його для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у працівників поліції не було. На вимогу працівників їхати до медичного закладу для проходження медичного огляду у лікаря нарколога, ОСОБА_5 пояснював, що на даний час їде до аеропорту «Бориспіль» для відвезення своєї знайомої на посадку на рейс ТК 460 Київ-Стамбул, тому не може гаяти час та поспішає.

Не зважаючи на обставини ОСОБА_5, за яких він не мав можливості поїхати в медичний заклад, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення. Однак, після того, як він відвіз знайому до аеропорту в межах двох годин ОСОБА_1 поїхав до медичного закладу та пройшов огляд на стан наркотичного сп'яніння, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_5 не перебував під впливом наркотичних речовин (копія висновку а. с. 9). Проте, судом першої інстанції не було взято до уваги цей висновок як доказ.

Апелянт також вказує, що особисті пояснення свідків щодо обставин нібито відмови ОСОБА_5від проходження медичного огляду в лікаря-нарколога саме на стан наркотичного сп'яніння, у матеріалах справи відсутні.

Отже, апелянт вважає, що суд першої інстанції не з'ясував належним чином усіх обставин справ, не надав об'єктивну оцінку доказів наявним в матеріалах справи прийшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. На цих підставах апелянт просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Бровченко І.В., який діє в інтересах ОСОБА_5, та який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та викладені доводи в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Але при винесенні постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив заходів для належноїперевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_5 до відповідальності без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, притягуючи ОСОБА_5 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5, однак, чим доводиться сам факт того, що водій керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння та, що він відмовився від проходження медичного огляду, суд в постанові не вказав.

Посилання суду на пояснення свідків є голослівним, оскільки, ці пояснення по своїй суті не є поясненнями свідків події, а є пояснення самого поліцейського наперед складеними у формі бланку, тотожні одне одному. При цьому, зміст цих пояснень не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки, з пояснень ОСОБА_5, видно, він не відмовлявся саме від медичного огляду, а навпаки просив пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, бо поспішав відвезти знайому до аеропорту «Бориспіль» на рейс ТК 460 Київ-Стамбул.

Більш того, до апеляційного суду надано заяву свідка ОСОБА_6, яка посвідчена в нотаріальному порядку, з якої вбачається наступне.

4 листопада 2018 року об 20 год. 00 хв. був запрошений працівниками поліції в якості свідка при складанні адміністративного протоколу відносно Куриленка.К.В. У його присутності водій ОСОБА_5 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, більш того, наполягав на його проведені за допомогою спеціальних технічних засобів, однак, працівники поліції відмовили йому в огляді на місці зупинки. На їх пропозицію пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я водій ОСОБА_5, повідомив, що він поспішає, та немає часу їхати до медичного закладу. Свідок також зазначив, що ознак наркотичного сп'яніння, таких як: зіниці ока не реагували на світло,тремтіння пальців рук, порушення мови, неприродна блідість, водій ОСОБА_5 не мав.

Про відсутність у водія ОСОБА_5, ознак наркотичного сп'яніння свідчить також той факт, що він протягом двох годин після складання протоколу пройшов медичний огляд на стан сп'яніння в загальному порядку, про що свідчить Висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №008546 від 12.11.2018р., що свідчить про відсутність ознак наркотичного сп'яніння. Однак, суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Слід також зазначити, що розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп'яніння, суд залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні такі документи: направлення ОСОБА_5 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Акт про його відмову від огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів; Акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також рапорт поліцейського, який зупиняв автомобіль із зазначенням обставин зупинки транспортного засобу.

Не зважаючи на ті порушення, які допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, в апеляційному засіданні було встановлено, що ОСОБА_5, дійсно відмовився їхати з працівниками поліції до медичного закладу та просив пройти як найшвидше огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, бо сам поспішав відвезти свою знайому ОСОБА_7 до аеропорту «Бориспіль» на рейс ТК 460 Київ-Стамбул, що підтверджується копією електронного квитка долученим до матеріалів справи.

Оскільки, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вже включає в себе склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційні вимоги ОСОБА_5 щодо закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 248 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, не можуть бути задоволені.

Однак, з пояснень ОСОБА_5 можна зробити висновок, що він діяв в умовах крайньої необхідності, що передбачено ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року, якою ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі відносно ОСОБА_5 закрити на підставі п.4 ст. 247 КУпАП, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року - задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року, якою ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.4 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справа № 33/796/1013/2018

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Бойко О.В.