23 січня 2018 року місто Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 з його апеляційною скаргою на постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, -
Цією постановою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 30 травня 2017 року о 01 год. 10 хв. рухаючись по вул. Кирилівській, 126, що у Подільському районі м.Києва, керував автомобілем марки &q?іл;Фіат», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, що виражалось: сильно розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідність, млява мова, відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто здійснив дії передбачені ч. 1 ст.130 КУпАП України.
Не погодившись з постановою Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, вважаючи її необґрунтованою, безпідставною та ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на обґрунтування якої зазначає наступне.
Апелянт ОСОБА_3 стверджує, що наркотичні засоби не вживав від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не відмовлявся, та поїхав на вимогу працівників поліції до медичного закладу, однак, враховуючи те що в той час він перебував на добовому чергуванні, тобто, був черговим по усуненню аварійних пошкоджень мережі стільникового зв'язку в м. Києві та Київській області, по дорозі до медичного закладу, йому поступило повідомлення від диспетчера про аварію на мережі зв'язку та його направлено на усунення пошкоджень, про що ОСОБА_3 повідомив працівників поліції та пояснив що зобов'язаний виїхати на місце аварії.
__________________________________
Справа № 33/796/1796//2017
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Ларіонова Н.М.
Таким чином, апелянт вважає, що працівниками поліції та судом першої інстанції не взято до уваги важливі обставини його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та необґрунтовано притягнуто його до відповідальності.
В апеляційній скарзі апелянт також зазначає, що в подальшому, після усунення аварії в мережі зв'язку, він поїхав до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», де о 06 годині 10 хвилин цього ж дня, 30 червня 2017 року, лікарем було проведено повне обстеження його на алкогольне та наркотичне сп'яніння та встановлено, що ознак сп'яніння не виявлено.
Отже, апелянт вважає, що суд першої інстанції не з'ясував належним чином усіх обставин справи, не надав об'єктивну оцінку доказам наявним в матеріалах справи прийшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
На цих підставах ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, перевіривши викладені доводи в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, при винесенні постанови Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_3 до відповідальності без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, притягуючи ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, однак, чим доводиться сам факт того, що водій керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння та, що він відмовився від проходження медичного огляду, суд в постанові не вказав.
Як вбачається з пояснень ОСОБА_3 та ці пояснення нічим не спростовано, а навпаки підтверджено доказами наявними в матеріалах справи, що 30 травня 2017 року ОСОБА_3 перебував на добовому чергуванні, тобто був черговим по усуненню аварійних пошкоджень мережі стільникового зв'язку в м. Києві і Київській області, та під час прямування до медичного закладу, йому поступило повідомлення від диспетчера про аварію на мережі зв'язку у зв'язку із чим його направлено на усунення пошкоджень, про що ОСОБА_3 повідомив співробітників поліції та пояснив, що повинен неодмінно виїхати на місце аварії. При цьому, працівники поліції, не розібравшись та не перевіривши вказані обставини, які явно вказували на те, що ОСОБА_3 не міг перебувати в стані сп'яніння бо виконував свої посадові обов'язки, необґрунтовано склали протокол про адміністративне правопорушення.
Вказані пояснення ОСОБА_3, щодо перебування на добовому чергуванні 30.05.2017 підтверджуються наявною в матеріалах справи довідкою від 30.06.2017 № 2/30/6 виданою ТОВ «НЕК-СУС ІНЖИНІРІНГ» (а.с.20).
Слід також зазначити, що у ОСОБА_3 не вилучалося водійське посвідчення, що також дає підстави вважати, що він перебував в тверезому стані та міг керувати транспортним засобом.
Про відсутність у водія ОСОБА_3, ознак наркотичного сп'яніння свідчить також той факт, що він одразу після усунення аварії в мережі зв'язку поїхав до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», де о 06 голині 10 хвилин цього ж дня, 30 червня 2017 року, лікарем було проведено повне обстеження його на алкогольне та наркотичне сп'яніння та встановлено, що ознак сп'яніння не виявлено, що підтверджується наявним в матеріалах справи Висновком щодо результатів медичного огляду № 004114 від 02.06.2017 року (а.с.7).
Крім того, розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп'яніння, суд залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні такі документи: направлення ОСОБА_3 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Акт про його відмову від огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів; Акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не зважаючи на ті значні порушення, які були допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, які вже самі по собі можуть бути підставою для скасування такого протоколу, в апеляційному засіданні встановлено, що ОСОБА_3, дійсно відмовився їхати з працівниками поліції до медичного закладу через поважні обставини, що викладені вище.
Оскільки, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вже включає в себе склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційні вимоги ОСОБА_3 щодо закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, не можуть бути задоволені.
Однак, з пояснень ОСОБА_3 можна зробити висновок, що він діяв в умовах крайньої необхідності, що передбачено ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Таким чином, ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння для відвернення настання більш тяжких наслідків. Тобто, діяв ОСОБА_3 у стані крайньої необхідності.
З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.4 ст. 247 КУпАП, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року - задовольнити частково.
Постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, якою ОСОБА_3визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАПта піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.4 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель