Справа № 348/540/18
Провадження № 33/779/276/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, який не працює, мешкає в АДРЕСА_1

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, у зв'язку із порушення права на захист та доступу до правосуддя, закрити провадження по справі. Вважає, що суд першої інстанції при розгляду протоколу не дотримався принципу щодо всебічності, повноти та об'єктивності з'ясування обставин справи, чим фактично обмежив йому доступ до правосуддя, оскільки ані судом, ані працівниками поліції йому не було надано жодного документу від якого він повинен захищатися. Вказує на те, що у своїх клопотаннях він просив суд направити справу на дооформлення для вручення йому працівниками поліції копії протоколу за його обвинуваченням. Відсутність у нього копії протоколу, позбавило його можливості укласти угоду з адвокатом, тобто звернутись за захистом своїх прав. Вважає, що суд, який не забезпечив йому, у встановленому порядку видачу копії протоколу про його обвинувачення, обмежив йому доступ до правосуддя. Апелянт також посилається на порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду справи, зокрема передбачених законом 15 днів. Не погоджується з висновками суду в частині того, що він затягує розгляд справи до спливу строків притягнення до відповідальності. Апелянт висловив свою незгоду з медичним висновком щодо результатів його огляду в частині години проведення огляду, а саме в ньому зазначено, що огляд розпочався о 00-10 год., а дані у цей висновок занесені на підставі акту №49 від 08.03.2018 року, складеного о 23-58 год.

Постановою судді встановлено, що 08.03.2018 року о 23 год. 15 хв. в смт. Делятин по вул. Шевелівка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Renault Megane Scenic», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України. Освідчення на стан алкогольного сп'яніння проводилось в Надвірнянській ЦРЛ.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, клопотань не заявлено. ОСОБА_2 не наполягав на залученні захисника для захисту його прав, повідомив, що самостійно буде захищати свої інтереси в суді, подавши відповідну заяву.

ОСОБА_2 вручено копію протоколу про його притягнення до адміністративної відповідальності серії БД №279504 від 09.03.2018 року, про що він написав розписку.

Повідомив, що жодних заяв та клопотань до початку апеляційного перегляду поштою не направляв до канцелярії суду не подавав, та на адресу електронної пошти суду не надсилав.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, не дослідив обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, зокрема в частині дотримання прав останнього під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 пояснив, що він здійснював керування транспортним засобом, його зупинили працівники поліції, після перевірки документів, запропонували пройти тест за допомогою аклотестеру, він двічі його пройшов, проте він не погодився із тим, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння, і його повезли до лікарні, де він проходив огляд. Додав, що копію протоколу про скоєння адміністративного правопорушення, він отримав лише під час апеляційного перегляду. Вважає, що судом першої інстанції були порушені його право як на захист, так й право на доступ до правосуддя.

Аналогічні доводи апелянт наводив в апеляційній скарзі, які вважаю такими, що заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_2 не отримував копії протоколу серії БД №279504 від 09.03.2018 року про його притягнення до адміністративної відповідальності, про що свідчить наявна копія протоколу в матеріалах справи (а.п. 2).

Також вбачається, що ОСОБА_2, неодноразово, як у своїх клопотаннях, так й безпосередньо у суді першої інстанції. наголошував на тому, що йому не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього, що позбавляє його можливості укласти угоду з адвокатом (а.п. 10, 11, 15, 16).

Проте, суд першої інстанції, розцінив вказані дії ОСОБА_2 як спробу уникнення від відповідальності шляхом затягування розгляду справи до спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки останньому, за висновками судді місцевого суду, неодноразово надавалась можливість ознайомитись з матеріалами провадження, зняти їх копії, та укласти угоду з адвокатом (а.п. 16).

Вважаю вказані висновку судді суду першої інстанції такими, що суперечать діючому законодавству та практики Європейського суду, оскільки аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що вказана інституція втілює в життя позицію про розповсюдження гарантій ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у тому числі і пов'язаними з керуванням транспортними засобами.

В своїх судових рішеннях, Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об'єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України"Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред'явленого йому обвинувачення».

У справах про адміністративне правопорушення, саме протокол про адміністративне правопорушення є тим документом, що міститься в собі формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року №1496/27941), протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Такий порядок щодо вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення особі стосовно якої його складено, покладений на відповідні органи, які згідно наданих ним повноважень й складають дані протоколи, в даному випадку - на працівників поліції, саме для забезпечення права правопорушника на доступ до правосуддя та можливість останнього реалізувати своє право на захист.

Системний аналіз нормативно-правових актів, дає можливість дійти висновок, що працівники поліції зобов'язані не тільки скласти протокол, а й забезпечити його вручення особі, відносно якої його складено.

В той же час, відмова особи, що притягається до адміністративної відповідальності, від отримання копії протоколу на місці зупинки, не позбавляє обов'язку працівників поліції вручити копію протоколу вказаній вище особі будь-яким іншим шляхом, зокрема шляхом направлення поштою.

Проте, ані працівники поліції, на яких безпосередньо покладений обов'язок щодо вручення копії протоколу, ані суд першої інстанції, завданням якого є охорона прав і свобод громадян, вказані вимоги закону не виконали, та незважаючи на неодноразове наголошення ОСОБА_2 на відсутності у нього копії протоколу про адміністративне правопорушення, не задовольнили його прохання з цього приводу.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що вказані порушення, є істотними, та такими, що не відповідають як вимогам діючого законодавства та й міжнародного, зокрема ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та поза всяким розумним сумнівом є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Перед початком апеляційного розгляду, ОСОБА_2 було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №279504 від 09.03.2018 року, з яким він ознайомився, тому вважаю, що у такий спосіб поновлено право ОСОБА_2 як на захист, так й право до доступу до правосуддя. Клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для додаткового ознайомлення, не заявляв.

Стосовно наявності або відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доходжу наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад правопорушення визначеного ч. 1 ст. 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, виходячи з наступного.

Вважаю встановленим, що ОСОБА_2 08.03.2018 року о 23-15 год. в смт. Делятин по вул. Шевелівка, Надвірнянського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом - автомобілем марки «Renault Megane Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Освідчення на стан алкогольного сп'яніння проводилось в Надвірнянській ЦРЛ.

Так, відповідно до висновку Центральної районної лікарні Надвірнянського району №49 від 08.03.2018 року о 23-58 год. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, згідно Алкотесту-203 з показником 1,44% (проміле) (а.п. 3).

Доводи апелянта про те, що вказаний медичний висновок має розбіжності в годинах проведення огляду, а саме в ньому зазначено, що огляд розпочався о 00-10 год., а дані у цей висновок занесені на підставі акту №49 від 08.03.2018 року, складеного о 23-58 год., вважаю такими, що не заслуговують на увагу, оскільки початок внесення відомостей у медичний висновок щодо особи, доставленої на огляд, розпочався о 23-58 годин 08.03.2018 року, а точна година безпосередньо проведення огляду ОСОБА_2 - 00-10 год. 09.03.2018 року.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується також відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №279504 від 09.03.2018 року, який складений уповноваженою на те особою - інспектором СРПП №3 Надвірнянського ВП, у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, із зазначенням їх анкетних даних, адрес місць проживання, засвідчених їх особистими підписами та підписом працівника поліції (а.п. 1).

Апеляційний судом досліджено матеріали відеозапису (відсутній звук запису), що містяться на диску, який долучений до протоколу (а.п. 4), з якого вбачається, що ОСОБА_2 не зупинився на вимогу працівників поліції жезлом, після чого почалось переслідування останнього, зупинивши транспортний засіб, працівники поліції перевірили документи та запропонували водієві сісти до їх автомобілю, після чого автомобіль працівників поліції почав рух.

Вважаю, що огляд на стан алкогольного сп'яніння щодо ОСОБА_2 проведений працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошує, що оцінюючи докази. суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Перевіривши всі наявні докази у справі, співставивши їх як з фактично дослідженими по справі обставин, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_2 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, вважаю доведеним факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 керував транспортним засобом, в стані алкогольного сп'яніння, що містить в собі склад вказаного адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду справи, зокрема передбачених законом 15 днів, як на підставу відсутності законних підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, не впливають на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, який передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, тому, відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - скасувати.

Прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло