Справа 573/967/18
Номер провадження 3/573/501/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Кліщ О. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, НОМЕР_1 від 08 січня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_2,

за ст.130 ч.2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2018 року о 16-25 год. в м.Білопіллі по вул.Соборна, 66, ОСОБА_1О, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Своїми вищевказаними протиправними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП, відповідно до якої повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився. Задля виклику до суду ОСОБА_1О направлялася повістка конвертом з рекомендованим повідомленням на адресу його проживання, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки інформації про інші можливі адреси проживання ОСОБА_1 у суду немає, він надав дані саме про таку адресу свого проживання. Конверт повернувся з поміткою «адресат не проживає» (а.с. 15). Крім того, про дату, час та місце розгляду справи вказана особа повідомлялася і через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с. 16).

Поряд з цим, ОСОБА_1, будучи проінформованим про те, що відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення, протягом часу з 08 червня 2018 року (дати складення протоколу) не виявляв інтересу щодо розгляду відносно нього справи в місцевому суді для захисту своїх прав та надання пояснень з приводу подій, які відбулись 08 червня 2018 року, а тому, на думку суду, його право на захист порушеним не було.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» Європейський суд дійшов висновку, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв'язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 умисно не з'являється у судове засідання, не повідомляє про причини неявки, не цікавиться ходом розгляду справи (хоча про існування такої йому відомо), у зв'язку з чим в порядку ч.1 ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути матеріал про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП повністю підтверджується дослідженими судом письмовими матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 388370 від 08 червня 2018 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП; поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в яких вони зазначають, що правопорушник відмовився їхати в лікарню для проходження медичного огляду, був з явними ознаками алкогольного сп'яніння; копією постанови Білопільського районного суду Сумської області від 13 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; поясненнями ОСОБА_1, в яких він вказує, що випив пива, після чого керував транспортним засобом, до лікарні на медогляд їхати не бажає; витягом АРМОР, відповідно до якого ОСОБА_1 08 жовтня 2017 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, протокол був розглянутий місцевим судом.

Всі зазначені докази не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, повністю підтверджена матеріалами справи.

При визначенні виду та міри стягнення суд, на підставі ст.33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу ОСОБА_1, приходить до висновку, що стягнення у вигляді штрафу в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, ч. 2 ст. 130, 40-1, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в доход держави у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Термін предявлення постанови до виконання 3 місяці.

Суддя