АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/6481/18 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/790/780/18 ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - ОСОБА_2

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника потерпілого - адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 14.05.2018 року складений протокол відносно ОСОБА_3 ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БД № 158938, 14.05.2018 року о 10-20 год. в м. Харкові по проспекту Московському, 195 водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, на регульованому перехресті Московський проспект з вул. Кошкіна, при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.6 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352, 40 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Постанова районного суду незаконна, не обґрунтована, суд безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, наклавши адміністративне стягнення.

При розгляді справи суд неповно зясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, безпідставно відмовив в призначенні комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, підійшов формально до вивчення обставин справи, не врахував його пояснення, не надав їм належної оцінки, що потягло за собою ухвалення не обґрунтованого рішення.

Посилається, що відеозапис події ДТП та пояснення потерпілого ОСОБА_6, є неналежними доказами у справі.

Вважає, що ДТП відбулась в наслідок порушення ОСОБА_6 вимог п.п. 12.1, 12.3, 12.4, 16.5, 16.8 ПДУ України, рухаючись із швидкістю більшою за безпечну, ОСОБА_6, не міг контролювати рух свого автомобіля, не зменшив швидкість руху, через що допустив зіткнення.

Просить призначити у справі комплексну транспортно - трасологічну експертизу та автотехнічну експертизу, постанову Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника - адвоката ОСОБА_4, які апеляційну скаргу підтримали, пояснення представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5, який апеляційну скаргу не визнав, проти її задоволення заперечував, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 16.6 ПДР України на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

За порушення п. 16.6 ПДР України, передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується:

- схемою місця ДТП з якої видно, що водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «ВАЗ 217030» д.н.з. НОМЕР_3, виїзжаючи на проспект Московський, повертаючи ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6,який рухався в зустрічному напрямку прямо (а.с. 2);

- відеозапис на якому зафіксована подія ДТП, яка мала місце 14.05.2018 року, відеозапис відповідає обставинам викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення та узгоджується з матеріалами справи (а.с. 13).

Механізм утворення ДТП відповідає механічним пошкодженням автомобілів у «ВАЗ 217030» д.н.з. НОМЕР_3: пошкоджено праве переднє крило, праві передні двері, права передня фара, у автомобіля НОМЕР_2: пошкоджено передній бампер, праве та ліве переднє крило, передня ліва фіра.

ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4» виконавши вимоги п. 16.6 ПДР України надавши перевагу зазначеному автомобілю.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_3 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляв (а.с. 1).

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 268 КУпАП поліцейськими дотримано.

Протокол про адміністративне правопорушення БД № 158938 від 14.05.2018 року стосовно ОСОБА_3 складений в установленому законом порядку, протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необєктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про неналежність відеозапису ДТП, як доказу не є підставою для скасування постанови районного суду. Зазначений відеозапис залучений до справи за клопотанням представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 від 18.06.2018 року (а.с. 12).

Доводи апеляційної скарги про наявність в діях ОСОБА_6 порушень вимог п.п. 12.1, 12.3, 12.4, 16.5, 16.8 ПДУ Україниапеляційний суд позбавлений можливості розглянути.

Предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 158938 від 14.05.2018 року відносно ОСОБА_3 у звязку з порушенням вимог п. 16.6 ПДР України, та вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, інші матеріали саме цієї справи.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 не складався. Відтак, у розумінні положень ст. ст. 254, 256, 278, 279, 280, 294 КУпАП даний факт позбавляє суд апеляційної інстанції можливості надати оцінку діям водія ОСОБА_6 в межах провадження по даній справі.

В апеляційній скарзі та під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_3 заявлено клопотання про призначення по справі комплексної транспортно трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи.

Апеляційний суд відхиляє заявлене клопотання виходячи з наступного. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений за порушення п. 16.6 ПДР України, а тому будь які спеціальні знання для встановлення вини особи не потрібні, оскільки причиною ДТП стало саме невиконання вимог ПДР України, а не будь які інші факти, що повязані з технічними особливостями автотранспортних засобів і встановлення яких потребує спеціальних знань. Обставини ДТП зафіксовані на відеозаписі, на якому чітко видно дії водіїв автомобілів та факт руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 з порушенням вимог ПДР України.

Доказів при апеляційному перегляді справи, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 не встановлено.

Застосування Московським районним судом м. Харкова до ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 245, 278, 280, 283, 294, 295, 298, 299 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишитибез задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2