Номер провадження: 33/785/1407/18
Номер справи місцевого суду: 496/2716/18
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді Кононенко Н.А., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Суворовським РВ 26.05.1997 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працюючого охоронцем в «Кадор-груп»,

визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік, стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16 червня 2018 року о 16 годині 45 хвилин по вул. Дачній в с.Нерубайське Біляївського району Одеської області керував автомобілем «ВАЗ 2104», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаною постановою,22.08.2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення суддею норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 серпня 2018 року та закрити провадження у справі.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 дотримався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №397724, згідно з яким водій ОСОБА_2 16 червня 2018 року о 17 годині 15 хвилин в с. Нерубайське по вул. Дачній керував транспортним засобом ВАЗ 2104, номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (мав нестійку ходу, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим допустив порушення вимог п.п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_2 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_5, який був свідком того, як 16 липня 2018 року близько 17 години 00 хвилин в АДРЕСА_2 ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Також свідок ОСОБА_3 підтвердив що того ж дня, близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_2, перебував в АДРЕСА_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився дмухнути в «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а після складення протоколу відмовився його підписати, надати свої пояснення та отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними доказами. При цьому, ОСОБА_2 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні апеляційного суду, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 16 липня 2018 року за участю водія ОСОБА_2

Матеріалами справи та під час розгляду в судовому засіданні не підтверджуються доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом через те що автомобіль знаходився у нерухомому стані через поломку гальмівної системи. Зокрема, в апеляційні скарзі ОСОБА_2 вказує, що після того як в автомобілі впало зчеплення, його товариш ОСОБА_6 відразу вийшов з автомобіля, сів у маршрутку та поїхав у с.Нерубайське за гальмівною рідиною, залишивши стояти автомобіль на своїй смузі для руху. Проте, сумнівною видається така поведінка водія, коли він залишає несправний автомобіль на смузі для руху на тривалий час, не вживши жодних заходів щоб відштовхати автомобіль на узбіччя.

Разом з тим, у судовому засіданні під час розгляду справи районним судом, ОСОБА_2 визнав, що був напідпитку, так як на лимані вживав вино. Факт вживання алкоголю ОСОБА_2 під час розгляду районним судом підтвердив і ОСОБА_6, який вказав, що на лимані вони купались, ОСОБА_2 пив вино. Також ОСОБА_2 пояснив, що після складення протоколу він разом із сусідом докотили автомобіль додому. А отже логічно було б таким же чином вжити заходів до звільнення від транспортного засобу проїжджої частини дороги, та відкотити авто із смуги для руху на узбіччя.

Посилання ОСОБА_2 на те, що автомобілем керував ОСОБА_6, та свідчення самого ОСОБА_6, який підтвердив, що сам керував транспортним засобом, не виключають того, що ОСОБА_2 міг керувати автомобілем після того як залишився один. Разом з тим, ОСОБА_6 не може спростувати таку можливість, оскільки не був поруч із ОСОБА_2 на час зупинки автомобіля о 17 годині 00 хвилин.

Суперечливими є свідчення ОСОБА_2 та ОСОБА_6 щодо обставин справи. Так, ОСОБА_6 суду пояснив, що він поїхав за гальмівною рідиною та гальмівним циліндром до автомагазину на вул. Одеську м. Одеси, а ОСОБА_2 поясняв, що були проблеми з педаллю щеплення, а не гальмівною системою і що ОСОБА_6 поїхав до автомагазину в с. Нерубайське, а не до м. Одеси. Також свідок ОСОБА_6 зазначає, що лопнув гальмівний шланг та витекла гальмівна рідина, і він, не замінюючи гальмівного шлангу, залив гальмівну рідину та полагодив гальмівну систему автомобіля. Тобто, свідчення ОСОБА_6 суперечать поясненням ОСОБА_2 Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що ОСОБА_6 надав суду неправдиві свідчення щодо обставин справи.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно залишив без задоволення його клопотання про допит свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційний суд вважає необґрунтованими, та такими, що суперечать матеріалам справи. Районний суд у винесеній постанові вказав, що клопотання ОСОБА_2 про допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишені судом без задоволення, через те, що свідок ОСОБА_7 не мала документів, що підтверджують її особу, а допит свідка ОСОБА_9 суд визнав недоцільним, оскільки доказів того, що поліцейський і свідок є родичами суду надано не було.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв'язку з чим відсутні підстави або для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік, стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Н.А. Кононенко