Провадження № 3/742/668/18
Єдиний унікальний № 742/2875/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Павлова В.Г.,

секретаря Тищенко О.М., Назаренко О.О.,

за участі особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення №742/2875/18, яка надійшла від Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, зі слів - безробітного,

проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

Прилуцького району Чернігівської області

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2018 року о 18 год. 40 хв. на автодорозі Київ-Суми-Южанівка на 140 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель-Командор» /д.н.з. Е8414 ЧМ/ з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні категорично не визнав та пояснив, що він дійсно 25.08.2018 року здійснював керування автомобілем «Опель-Командор» та о 18 год. 40 хв. на автодорозі Київ-Суми-Южанівка був зупинений працівником поліції, який його безпідставно звинуватив в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Причини здійснення особисто ним запису в протоколі про адміністративне правопорушення щодо небажання їхати до лікувального закладу пояснив не обізнаністю та не усвідомленням правових наслідків. Окрім того, ОСОБА_1 вказав, що свідки не були присутні під час висловлення йому працівником поліції пропозиції відвідати стаціонарний лікувальний заклад. В спростування предявленого обвинувачення зазначив, що після оформлення правоохоронцем протоколу, він не був відсторонений від керування автомобілем, а з його дозволу далі продовжив рух на транспортному засобі.

Допитаний в судовому засіданні як свідок інспектор СРПП № 1 Прилуцького ВП ОСОБА_3 надав показання, що 25.08.2018 року ним було зупинено транспортний засіб «Опель-Командор» /д.н.з. Е8414 ЧМ/ під керуванням ОСОБА_1 у якого було виявлено різкий запах алкоголю з ротової порожнини та почервоніння очей. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або в найближчому закладі охорони здоров'я водій транспортного засобу категорично відмовився, що ним було особисто засвідчено в адміністративному протоколі. Факт відмови останнього від проходження відповідного огляду було зафіксовано в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в подальшому надали письмові пояснення з даного приводу.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та доводи його захисника, проаналізувавши показання свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналіз всіх показань ОСОБА_1, що були надані ним в судовому засіданні, не дозволяють суду взяти їх за основу правдивого пояснення ним подій, оскільки спростовуються матеріалами адміністративними справи та встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами. Окрім того, факт вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних та досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 001152, письмовими поясненнями особи-правопорушника в протоколі, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 /а.с.3-4/. Вищевказані докази є такими, що повністю узгоджуються між собою між собою та не викликають жодних сумнівів щодо їх достовірності.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є зокрема і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1, порушуючи вимоги п.2.5 ПДР України, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Пояснення ОСОБА_1, що були надані в судовому засіданні з приводу не усвідомлення ним смислового навантаження наданих пояснень в адміністративному протоколі, з огляду на тривалість водійського стажу, є вочевидь непереконливими, та на думку суду свідчить про певне моделювання позиції захисту з врахуванням і осмисленням фактичних обставин справи. Більше того, правомірність дій працівника поліції в момент оформлення протоколу частково підтверджується і відсутністю в подальшому жодних офіційних звернень чи скарг від ОСОБА_1, які могли б бути обумовлені неправомірними діями правоохоронців.

Доцільності допиту в судовому засіданні інших осіб, що були заявлені стороною захисту, суд не вважає за необхідним, оскільки сукупність досліджених та перевірених доказів в судовому засіданні в їх взаємозвязку, з урахуванням наявних письмових доказів, в тому числі особи-правопорушника безпосередньо в момент оформлення протоколу, переконливо свідчать про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Категоричне заперечення ОСОБА_1 факту вживання алкогольних напоїв жодним чином не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки в його провину покладається лише відмова у вимозі працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст.23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Обставин, які пом'якшують, чи обтяжують відповідальність у справі не встановлено. Підстав для звільнення від адміністративної відповідальності суд не вбачає.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст.23, 33,401, ч.1 ст.130, ст.283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4івка Прилуцького району Чернігівської області, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст.308 КУпАП, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду В.Г. Павлов