Справа № 314/5708/18
Провадження № 3/314/1388/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2018 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, непрацюючої, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Благавіщенське, вулиця Б.Хмельницького, будинок 11, паспорт серії СЮ № 263374 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області від 18.05.2012 року, інші відомості суду не відомі,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Благавіщенське, вулиця Б.Хмельницького, будинок 11, ухилилась від виконання передбачених Сімейним кодексом України, обовязків щодо виховання своїх неповнолітніх дітей у звязку з чим діти опинились в небезпечних обставинах, а саме будинок знаходиться в руйнівному стані та користується піччю без димоходу.

Обставини правопорушення викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 423262 від 04.12.2018 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт вчинення адміністративного правопорушення визнала в повному обсязі, просила суд суворо її не карати та звільнити від відповідальності, так як вона на утриманні має четверо неповнолітніх дітей, не працює, у звязку з чим має скрутне матеріальне становище, надала довідку виконавчого комітету Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 515 від 13.12.2018 року про зміну місця проживання.

Вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку про те, що в діях останньої є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей.

Винність ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 423262 від 04.12.2018 року (а.с. 2);

- довідкою про результати розгляду звернення служби у справах дітей (а.с. 1);

- листом служби у справах дітей про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с. 4);

- листом Московської сільської ради про перевірку сімї ОСОБА_1 (а.с. 5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 6);

- довідкою Московської сільської ради від 13.12.2018 року (а.с. 10).

З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винна у скоєному правопорушенні.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, оцінка доказів по адміністративній справі ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваження.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи вимоги ст. 22 КУпАП, приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, при цьому, суд враховує особу порушниці, яка на утриманні має четверо неповнолітніх дітей (а.с. 8, 10), ступінь її вини, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, а також той факт, що ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнала в повному обсязі, щиро розкаялася, запевнила, що більше не буде вчиняти правопорушень та надала підтвердження про усунення зазначеного в протоколі порушення.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 22, 23, 33, 34, 35, ч. 3 ст. 184, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя В.О. Кіяшко

13.12.2018