08.08.2018 Справа № 756/7167/18
Ун.№756/7167/18
Пр.№3/756/3726/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 18.05.2018 року о 02 год. 25 хв., рухаючись по вулиця Йорданська, 14 у м. Києві, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме зіниці очей звужені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил Дорожнього руху.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив, що наркотичні засоби не вживає взагалі. Однак знаходиться на диспансерному обліку в кабінету інфекційних захворювань та отримує по життєве лікування, оскільки він є ВІЛ-інфікованою людиною. Пояснив, що він приймає медичний препарат «Атрипла», який може давати позитивний результат при тестуванні на марихуану та канабіоїди, так як містить в своєму складі «ефавіренц», дана речовина не зв'язується з канабіноїдними рецепторами. Зазначив, що повідомляв працівників поліції про вживання вказаного препарату, тому і відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння. Надав суду інструкцію для застосування лікарського засобу «Атріпла» та Висновок про проходження ним 27 липня 2018 року медичного огляду на стан сп'яніння у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерпапія», відповідно до якої у громадянина ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено. Зазначив, що працює водієм у таксі «Гранд», та має дружину інваліда. Просив закрити провадження у справі.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає, зокрема, у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 допущено порушення п.2.5 ПДР України. Вирішуючи питання про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності та застосування адміністративного стягнення суд виходить з наступного.

Згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган (посадова особа), уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

КУпАП не дає визначення і не містить переліку малозначних правопорушень або вказівок на їх ознаки. Це питання в кожному конкретному випадку повинно вирішуватись уповноваженим органом (посадовою особою), виходячи з того, що малозначні правопорушення - це такі дії, які не представляють великої суспільної небезпеки, не заподіяли або не здатні були заподіяти значної шкоди суспільним або державним інтересам, так само, як і правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

У доцільності звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності за мотивами малозначності його провини можуть переконувати усілякі обставини, які пом'якшують відповідальність, у тому числі і умови, що дозволяють досягти виховної і попереджувальної мети без застосування заходів адміністративного впливу, зокрема, факт відсутності у порушника стійких антисуспільних установок.

Звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого нею правопорушення є не обов'язком, а дискреційним повноваженням юрисдикційного органу (посадової особи), що здійснюється ним в силу вимог ст.24 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. На думку суду, у зв'язку з цим, зазначений орган (посадова особа) зобов'язані ретельно розглянути та проаналізувати всі обставини вчиненого правопорушення, оцінити обстановку його вчинення, наслідки, що наступили та переконатись, що вчиненням правопорушення не нанесено значної шкоди суспільству, державі або окремим громадянам.

Важливим в даному випадку є також врахування особи порушника, обставин, які обтяжують або пом'якшують відповідальність, наявність інших умов, які дозволяють досягти виховних та превентивних цілей усного зауваження. Тільки в сукупності всі вищеперераховані дані можуть допомогти відповісти на питання, чи можна в даному конкретному випадку звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись його усним зауваженням.

Таким чином, суд, врахувавши всі обставини справи, зауважує наступне.

ОСОБА_1 є ВІЛ-інфікованою людиною, знаходиться на диспансерному обліку в кабінеті інфекційних захворювань та отримує пожиттєве лікування з 23.11.2016 року. Згідно лікарських рекомендацій ОСОБА_1 щоденно вживає препарат «Антріпла», який є противірусним засобом для лікування ВІЛ-інфекції.

Як вбачається з дослідженої судом інструкції для застосування лікарського засобу «Антріпла», він містить в своєму складі «ефавіренц», який не зв'язується з канабіноїдними рецепторами. У добровольців, не інфікованих ВІЛ, які отримували ефавіренц, були отримані псевдо-позитивні результати тесту на визначення канабіноїдів у сечі. Дослідження щодо впливу препарату на швидкість реакції при керуванні автомобілем не проводились, однак повідомлялось про випадки запаморочення під час прийому препарату. Ефавіренц може також спричиняти погіршення концентрації уваги та/або сонливість.

За таких обставин, суд вважає, що вживання ОСОБА_1 медичного препарату, який забезпечує його життєдіяльність як особи, інфікованої ВІЛ, інструкція застосування якого не містить обмежень або заборон щодо керування транспортним засобом, однак який може вчиняти побічні реакції на організм хворого, зокрема призводити до виникнення ряду зовнішніх ознак, які можуть хибно трактуватись оточуючими як ознаки наркотичного сп'яніння за відсутності такого стану у особи. Більш того, даний препарат може викликати псевдо позитивний результат на визначення канабіоїдів в сечі.

Суд має належним чином перевірити всі обставини справи, прийнявши рішення з урахуванням вказаних вище обставин.

При цьому, окрім щоденного вживання препарату, який забезпечує життєдіяльність організму ВІЛ-інфікованої людини, здійснює противірусну дію на нього та який не має обмежень щодо керування транспортними засобами, однак може призводити до помилкових висновків щодо наявного стану наркотичного сп'яніння, суд враховує також те, що ОСОБА_1 одружений, його дружина є особою з інвалідністю, він працює водієм в таксі без оформлення трудового договору, де отримує заробітну плату, яка є основним джерелом доходу його та членів його сім'ї. З урахуванням викладеного, виключно в даному конкретному суд випадку вважає, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є малозначним, а тому його можливо звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного і, керуючись ст.22, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко