Справа № 367/1317/18 Головуючий у І інстанції Линник В. Я.
Провадження № 33/780/446/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 12.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Дриги А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 22 березня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого в СТО «Автокомсервіс», -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з постанови суду, ОСОБА_2 06.02.2018 року, о 03-45 год, в м. Ірпінь, по вул. Тищенка, 21, керував транспортним засобом «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Дані обставини підтверджується результатом тестування на стан спяніння ОСОБА_2 за допомогою приладу Драгер. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 ПДР України.

На дану постанову надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій він просить поновити строк на оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22 березня 2018 року, постанову суду скасувати та провадження по справі закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд неповно зясував всі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки доказам. Зазначає, що на його вимогу працівниками поліції не було надано свідоцтва про державну реєстрацію спеціального технічного засобу «Драгер» та свідоцтва про його повірку.

В судові засідання, призначені на 15.05, 17.05, 30.05.2018 року та 12.06.2018 року, не зважаючи на неодноразові виклики за номером мобільного телефону та адресою, зазначеними в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 не зявився. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Враховуючи те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 присутній не був, та про оскаржувану постанову суду дізнався лише 23.04.2018 року, тому строк на оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22 березня 2018 року слід поновити.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону при прийнятті рішення щодо ОСОБА_2 судом дотримані в повному обсязі.

Висновок суду про визнання винним ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 358052 від 6.02.2018 року, який за змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- роздруківкою тесту «Драгер» від 6.02.2018 року, результат тесту 1, 20‰.

Згідно чинного законодавства огляд водія (іншої особи) з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів проводиться працівником поліції в присутності двох понятих (не можуть бути залучені як свідки працівники поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви). При цьому працівник поліції має одержати згоду особи на її огляд для встановлення стану спяніння з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів.

Якщо водій не погоджується на проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу для встановлення стану алкогольного спяніння або не погоджується з результатами огляду працівником поліції з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 6.02.2018 року пройшов огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, результат тесту 1,20‰.

Виходячи з наведеного, працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 належно виконав покладені на нього обовязки щодо повного, всебічного та обєктивного зясування обставин справи.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що на його вимогу працівниками поліції не було надано свідоцтва про державну реєстрацію спеціального технічного засобу «Драгер» та свідоцтва про його повірку є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 дав добровільну згоду на проведення огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер» та щодо результатів огляду не заперечував, про що свідчить його підпис в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Крім того, з пояснень самого ОСОБА_2 вбачається, що він випив пляшку пива та їхав на автомобілі додому, з протоколом погоджується, автомобілем 6.02.2018 року більше керувати не буде.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 ПДР України, та врахувавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь небезпеки для суспільства даного виду правопорушення, призначив правопорушнику стягнення в межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, підстав для скасування вказаної постанови апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига