Номер провадження: 33/785/739/18
Номер справи місцевого суду: 515/142/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі головуючого судді Толкаченка О.О., за участі прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_2, особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, розглянувши його апеляційну скаргу на постановуТатарбунарського районного суду Одеської області від 07.03.2018 року,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції,

ОСОБА_3, який народився 23.10.1972 року, громадянин України, що є депутатом Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3, будучи депутатом Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, у зв'язку з чим, згідно з п.п. «в» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, 23 грудня 2016 року о 10 год., знаходячись в приміщенні Тузлівської сільської ради, розташованої по вул. Завгороднього, 29 в с. Тузли Татарбунарського району Одеської області, під час пленарного засідання 18 сесії Тузлівської сільської ради першого скликання, на якому розглядалось питання порядку денного «Про право тимчасового користування (оренди) земельної ділянки», перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, особисто (самостійно) не повідомив зазначену раду, як колегіальний орган, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, оскільки йому на праві власності належить земельна ділянка, розташована по вул. Завгороднього, 18а в с. Тузли Татарбунарського району, в результаті чого Тузлівською сільською радою було прийнято рішення №168-І «Про право тимчасового користування (оренди) земельної ділянки» Тузлівською сільською радою з фізичною особою ОСОБА_3В.», згідно якого затверджено договір між сільською радою та ОСОБА_3 на право тимчасового користування (оренди) земельної ділянки, та встановлено щомісячну виплату орендної плати за договором оренди вказаної земельної ділянки.

Окрім того, ОСОБА_3, під час засідання вказаної сесії, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, проголосував, як депутат, за прийняття рішення №168-І «Про право тимчасового користування (оренди) земельної ділянки» Тузлівською сільською радою з фізичною особою ОСОБА_3В.», чим порушив вимоги ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Дії ОСОБА_3В кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, як вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що не погоджується з постановою суду першої інстанції з таких підстав:

1) суд першої інстанції розглянув справу без його участі, хоча, відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, участь особи яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.ст. 172-7 КУпАП, є обовязковою;

2) у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а суд першої інстанції не встановив наявність реального конфлікту інтересів у його діях, а його голосування за зазначене у постанові суду рішення, пояснюється виключно інтересами громади, оскільки укладення договорів оренди, слугувало підставою для наповнення бюджету сільської ради;

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, ОСОБА_3 зазначив, що на порушення вимог ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу за його відсутністю, не повідомивши належним чином про час, дату та місце судового розгляду, а копію постанови судді він отримав 02.05.2018 року.

Вважаючи, що строк на подачу апеляційної скарги пропущений ним з поважної причини, він просить його поновити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи видно, що судовий розгляд у суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_3, а суд першої інстанції надсилав виклики за адресою, у якій він не зареєстрований та не проживає. Копію постанови суду першої інстанції він отримав 02.05.2018 року.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що задля забезпечення права особи на доступ до правосуддя, зазначена причина пропуску строку на подачу апеляційної скарги може бути визнана поважною, тому він підлягає поновленню.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наступними доказами:

- протоколами про вчинення адміністративних корупційних правопорушень від 24.01.2018 року;

- рапортами працівників поліції та письмовими поясненнями сільського голови ОСОБА_5, депутатів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та іншими матеріалами справи;

- інформацією Тузлівської сільської ради від 23.11.2017 року, якою підтверджується, що ОСОБА_3 є депутатом Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області;

- матеріалами справи (а.с. 25, 28), з яких видно, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить магазин продовольчих товарів «Південний», який розташований по вул. Завгороднього, 18-а в с. Тузли та квартира АДРЕСА_1, а також те, що ОСОБА_3 звертався до голови Тузлівської сільської ради з заявою про надання згоди на укладення тимчасового договору оренди зазначених земельних ділянок (а.с. 23, 26);

- протоколом першого скликання 18 сесії Тузлівської сільської ради від 23.12.2016 року, відповідно до змісту якого, за прийняття рішення про правовідносини з фізичними та юридичними особами на умовах укладання договору «Про право тимчасового користування (оренди) земельної ділянки», проголосували «за» 12 депутатів з присутніх на вказаній сесії, в тому числі й ОСОБА_3

Обєктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП і правильно навів остаточну кваліфікацію його дій.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вони, в частині мотивування невинуватості ОСОБА_3, є необґрунтованими, оскільки обєктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, підстав немає.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обовязковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Отже, розгляд судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 без його участі, є грубим порушенням зазначеної норми закону, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно з приписами частин 2, 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що за своєю сутністю, адміністративне правопорушення, у вчиненні якого визнаний винуватим ОСОБА_3, не є триваючим, але воно виявлено 22.11.2017 року, в момент надходження відповідного листа депутата Одеської обласної ради ОСОБА_8 до Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України в Одеській області.

Отже, з цієї дати починається відлік строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Таким чином, накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, могло відбутись не пізніше 22.02.2018 року, а постанова суду першої інстанції датована 07.03.2018 року, що свідчить про те, що на той час, тримісячний строк, протягом якого можливе накладення на ОСОБА_9 адміністративного стягнення, - закінчився.

Приписом п. 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 7, 38, 247, 280, 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.03.2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.03.2018 року якою ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі стосовно ОСОБА_3 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.О. Толкаченко