Номер провадження: 33/785/769/18
Номер справи місцевого суду: 515/606/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Стоянової Л.І.

захисника ОСОБА_2

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.05.2018 року,-

встановив:

оскаржуваною постановою судді районного суду,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який мешкає за адресою: Одеська область, м. Татарбунари, вул. Бесарабська, буд.19,

притягнутий до відповідальності, передбаченій ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір у сумі 352,40 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 16.04.2018 року, о 22 год. 45 хв., по вул. Степова, в м. Татарбунари Одеської області, керував автомобілем «ІЖ-21254», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», порушивши п. 2.9. ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду Мельниченко Г.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити. В доводах скарги апелянт зазначає, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння про що він повідомляв інспектору поліції та лікарю. Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови ОСОБА_3 додатково пояснив, що свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення на місці складання протоколу та в медичному закладі не були присутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; допитавши свідків, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання ОСОБА_4 і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Розглядаючи справу, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки ухвалена з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів, та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 ОСОБА_4 України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_5 України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази, заслухавши захисника апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судді районного суду слід було керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, алевимоги КУпАП та практики ЄС при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки резолютивна частина постанови не містить рішення судді районного суду щодо визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а містить тільки рішення щодо накладення виду та розміру адміністративного стягнення. За таких підстав оскаржувана постанова підлягає безумовному скасуванню.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови убачається, що до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя районного суду дійшов на підставі досліджених доказів: протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №043875 від 16.04.2018 року, висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння з позитивним результатом, пояснень самого ОСОБА_3

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №043875 від 16.04.2018 року, 16.04.2018 року, о 22 год. 45 хв., ОСОБА_3 по вул. Степова, в м. Татарбунари Одеської області, керував автомобілем «ІЖ-21254», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», порушивши п. 2.9. ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1).

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з рішенням судді районного суду, з огляду на те, що поза увагою судді та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівників поліції, які складали протокол відносно ОСОБА_3 не відповідали встановленим законом вимогам.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан спяніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). Інструкцією передбачено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоровя.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема з акту медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.04.2018 року, що наданий на запит апеляційного суду КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», вбачається, що огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння було проведено у КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» за допомогою спеціального технічного засобу «Алкофор», 16.04.2018 року, о 23:20 год.

Відповідно до п.п. 15-17, 20 Розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоровя.

Разом з цим, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_3 на стан спяніння не є достатнім для підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факту керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, з огляду на таке.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_3 про те, що він не керував транспортним засобом та не зупинявся при цьому працівниками поліції, в судовому засіданні досліджений відеозапис обставин події правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, який долучений до матеріалів справи. Разом з цим, вказаний відеозапис не містить інформації, яка підтверджує, що ОСОБА_3 дійсно керував транспортним засобом, був зупинений поліцейськими, а також того, що в присутності свідків було проведено медичний огляд останнього та складно протокол.

Допитаний судом поліцейський СРПП №3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 не зміг дати суду раціонального пояснення, чому відеозапис не містить вказаних відомостей, але визнав, що нагрудна камера була ввімкнена ним не з початку фіксації правопорушення, а тільки коли поліцейські супроводжували автомобіль ОСОБА_3 до місця його проживання. За таких умов доводи ОСОБА_3 про те, що в той момент, коли до нього звернулися поліцейські він не керував транспортним засобом в судовому засіданні спростовані не були.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, який згідно протоколу про адміністративне правопорушення був присутнім під час його складання, пояснив суду, що він є колишнім співробітником ОСОБА_6 Перебуваючи на автобусній станції в м. Татарбунари Одеської області, до нього звернувся працівник поліції, який запропонував йому бути свідком при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, свідок категорично заявив, що він не бачив як зупинили ОСОБА_3, не був присутнім в лікарні під час проведення медичного огляду останнього, а також не був присутнім при складанні протоколу, а тільки розписався у незаповненому бланку протоколу на прохання поліцейського.

Допитаний в якості свідка поліцейський СРПП №3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 пояснив суду, що у зазначені в протоколі дату та час він зупинив ОСОБА_3, який по вул. Степова, в м. Татарбунари Одеської області, керував автомобілем «ІЖ-21254», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», куди був доставлений правопорушник. Інспектор поліції пояснив, що для складання протоколу ним були залучені свідки ОСОБА_8, який є колишнім працівником ОСОБА_6 райвідділу поліції, а також ОСОБА_9, котра є лікарем КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», який проводив медичний огляд ОСОБА_3 При цьому, інспектор поліції ОСОБА_7 не зміг пояснити апеляційному суду з яких обєктивних причини він одразу не ввімкнув нагрудну камеру для здійснення відеозапису події, зокрема обставин керування ОСОБА_3 автомобілем, його зупинки, медичного огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також погодився з тим, що порушив вимоги інструкції щодо порядку залучення свідків, оскільки один зі свідків є колишнім працівником райвідділу поліції в якому він працює, а інший лікарем, який провів медичний огляд ОСОБА_3 Також, свідок ОСОБА_7 не дав раціональних пояснень, які б спростували показання свідка ОСОБА_8 про те, що останній підписав незаповнений протокол та не був присутнім в медичному закладі під час медичного огляду ОСОБА_3

Згідно з п. 7 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (далі- Інструкція), зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З огляду на відсутність достатніх та допустимих доказів керування ОСОБА_3 транспортним засобом, враховуючи встановлений факт недотримання поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення, вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема того, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не могли бути залучені поліцейським в якості свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, оскільки щодо цих свідків є явні обґрунтовані сумніви щодо їх неупередженості, а також враховуючи те, що показання свідка ОСОБА_8 фактично спростовують данні протоколу про адміністративне правопорушення щодо обставин події та складання протоколу, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3, апеляційний суд визнає недопустимим доказом у цій справі та констатує про відсутність в матеріалах справи достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_4 України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 ОСОБА_4 України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому оскаржуване рішення судді районного суду є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану постанову судді районного суду скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8 та 62 ОСОБА_4 України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 247, 252, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.05.2018 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5