АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2007/2018 Головуючий у першій інстанції - Скорін А.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року про визнання винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до постанови судді Білька A.B. 15 квітня 2018 року, приблизно о 15:40 год., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Тойота Камрі», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Садова, 27/10 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому апелянт пояснює, що дійсно 15 квітня 2018 року приблизно о 15 годині 40 хвилин ОСОБА_4 керував належним йому автомобілем марки «Тойота Камрі», державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками патрульної поліції Національної поліції України в м. Києві на вулиці Садовій, 27/10. Причиною зупинки послугувало те, що у працівників поліції виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, проте апелянт звертає увагу, що ні в той день, ні за день до зупинки його працівниками поліції спиртних напоїв не вживав.

В апеляційній скарзі зазначено, що після зупинки, працівники поліції запропонували йому здійснити огляд на стан сп'яніння шляхом «продувки» приладу «Драгер», але знаючи з засобів масової інформації, що дані прилади «Драгер» не є сертифікованими на території України, не проходять перевірку як того вимагає чинне законодавство та їхні технічні характеристики, він, перебуваючи в абсолютній впевненості в тому, що перебуває в тверезому стані, запропонував працівникам поліції проїхати до лікарської установи де він б міг здати на аналіз сечу та кров для встановлення об'єктивності, на що працівники поліції відповіли, повідомивши що у них не має часу для того щоб возити його в лікарську установу, у них є чітка вказівка щодо необхідної кількості складених адміністративних протоколів за ст. 130 КУпАП.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що після того як ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні його заяви щодо огляду на стан сп'яніння в лікарській установі, працівники поліції повідомили, що будуть зупиняти водіїв для того, щоб ті засвідчили факт так званої «відмови» від проходження медичного огляду. Після зупинки водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 останні підписали пояснення, в яких зазначили, що в їхній присутності ОСОБА_4 відмовився від проходження перевірки для встановлення стану алкогольного сп'яніння в медичному закладі, а також від проходження перевірки приладом «Драгер». Після зазначених дій працівники поліції склали відносно нього адміністративний протокол, в якому ОСОБА_4 зазначив, що не погоджується з порушенням.

ОСОБА_4 вказує на те, що на його пропозицію щодо того, що він має намір написати свої пояснення на окремому аркуші, йому було відмовлено та повідомлено, що свої пояснення він зможе надати в судовому засіданні.

Окрім того, на думку апелянта, пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на які суд першої інстанції послався в оскаржуваній постанові, не можуть слугувати будь-якими доказами, оскільки як вбачається з даних пояснень, свідок ОСОБА_6 пояснила, що «15.04.2017 року о 16 годині 05 хвилин вона була запрошена співробітниками патрульної поліції…», апелянт звертає увагу, що пригода, після якої відносно нього було складено адміністративний протокол, відбувалася 15.04.2018 року, а не в той день як зазначено в поясненнях, аналогічні обставини зазначені в поясненнях свідка ОСОБА_7

Також апелянт, зазначає, що при розгляді справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд не повідомив його про час та місце розгляду справи, чим було порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Апелянт вважає, що крім протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень свідків, які датовані за рік до події,інших доказів його «винуватості» суду не було надано.

Апелянт ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8, будучи належним чином повідомленими про місце та час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4, в судове засідання суду апеляційної інстанції 21 вересня 2018 року не з'явились, а також не подали клопотань про відкладення розгляду справи, а тому справа розглянута суддею апеляційного суду без участі вказаних осіб.

Суддя апеляційного суду, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року, про винність ОСОБА_5, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Пояснення ОСОБА_4, викладені в апеляційній скарзі, про обставини зупинки автомобіля поліцейськими та обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення спростовуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Так, з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських убачається, що поліцейські прибули на місце ДТП за участю декількох автомобілів, за кермом одного з яких перебував ОСОБА_4

Також з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських убачається, що водій автомобіля «Тойота Камрі» ОСОБА_4 мав явні ознаки алкогольного сп'яніння: почервоніння обличчя, млява, незв'язна мова та хитка хода. При спілкуванні з поліцейськими та іншими учасниками ДТП ОСОБА_4 проявляв агресію, погрожував працівникам поліції та висловлювався нецензурною лайкою. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_4 відмовився у присутності двох свідків. Після відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп'яніння поліцейські роз'яснили, що буде складено протокол про порушення водієм вимог п. 2.5 ПДР України, проте і після такого роз'яснення ОСОБА_4 не виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, спростовуються наявними у справі відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у письмових поясненнях свідків зазначено, що подія відбувалась 15 квітня 2017 року, а у протоколі зазначена дата 15 квітня 2018 року не спростовує обставин вчинення правопорушення, оскільки з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, датованих 15 квітня 2018 року, убачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 були присутніми свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та вказані свідки давали письмові пояснення. За наявності доказів того, що свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були присутніми на місці події та давали письмові пояснення, зазначення у письмових поясненнях вказаних свідків дати 15 квітня 2017 року є опискою, яка не спростовує обставин, викладених у цих поясненнях.

Наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення по суті справи, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про недостатність доказів є безпідставними.

Посилання в апеляції ОСОБА_4 на порушення суддею районного суду вимог ст. 268 КУпАП не можуть бути взятими до уваги, оскільки в матеріалах справи є дані про направлення 29 травня 2018 року повістки про виклик до суду ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 05 червня 2018 року.

В судове засідання 05 червня 2018 року ОСОБА_4 не з'явився та не подав клопотання про відкладення розгляду справи, а тому справа була розглянута суддею районного суду без участі особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності.

Суддя апеляційного суду зауважує, що ОСОБА_4 міг скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, і в судовому засіданні апеляційної інстанції, що частково було ним зроблено.

Так, ОСОБА_4 уклав угоду із захисником ОСОБА_8 на ведення справи в Апеляційному суді м. Києва і вказаний адвокат з'являвся в судові засідання, за винятком останнього (а.с. 25-29).

Сам ОСОБА_4 в жодне з судових засідань апеляційної інстанції не з'являвся, а у своїй заяві від 04 липня 2018 року просив розглядати справу у його відсутність (а.с. 35).

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року щодо ОСОБА_4та закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року про визнання винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська