Справа № 496/3523/18
Провадження № 3/496/2212/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Желяпової О.Ф.,

прокурора Андреєва О.О.,

представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка матеріали, які надійшли від Департаменту захисту економіки про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого державним інспектором Одеської митниці ДФС, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент захисту економіки притягує ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за те, що перебуваючи на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №2 оформлення митного поста Одеської митниці, несвоєчасно подав до 01.05.2017 року щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 03.11.2000 року ОСОБА_2 прийняв присягу державного службовця та починаючи з 21.07.2014 року проходить службу в державній фіскальній службі України Одеської митниці ДФС. На виконання зазначених вимог законодавства ОСОБА_2 був зобов'язаний подати електронну декларацію у строк до 31.03.2017 року. Проте ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав електронну декларацію, а саме 05.05.2017 року о 23.04 годинні.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_2 своєї вини не визнає та пояснив, що органом, який складав протокол не надано жодного доказу на підтвердження у діях ОСОБА_2 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 172-6 КУпАП, питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності можуть здійснювати виключно працівники НАЗК. Вважає, що досудова перевірка проведена не уповноваженим органом, також звернув увагу на те, що строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП сплинув, крім того умислу у ОСОБА_2 щодо не подання декларації не було, оскільки останній фактично подав декларацію 20.03.2017 року. Через деякий час з засобів масової інформації йому стало відомо про некоректну роботу сайту НАЗК і він спробував перевірити стан своєї декларації, однак у звязку з закінченням терміну дії ключа електронного цифрового підпису, зробити перевірку не вдалося. Після отримання нового ключа 05.05.2017 року він виявив, що його декларація не подана, в звязку з чим він звертався у службу підтримки НАЗК щодо подальших дій та заново заповнив та відправив декларацію за 2016 рік, тому справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому представник посилався на письмові пояснення (а.с.47-66).

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визнав, при цьому підтримав свого захисника.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, у зв'язку з чим він просить накласти на правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції статті за якою кваліфіковані дії ОСОБА_2

Заслухавши прокурора, ОСОБА_2 та його представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Докази оцінюються на всебічному, повному і об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено що, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №2 оформлення митного поста Одеської митниці, є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Відповідно до вимог абз. 3 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» у 2016 році службові особи, які на день початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобов'язані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи.

Згідно вимог Закону України «Про запобігання корупції» держслужбовці зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі-декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Верховною Радою України 23 березня 2017 року прийнято Закон № 1975- VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб». Закон набирає чинності 30 березня 2017 року. Відповідно до цього закону продовжено до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше.

Статтею 172-6 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації при звільненні, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена законодавством сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, дізнавшись про необхідність подання декларації, отримав довідку про доходи, інформація з якої необхідна для подання декларації та 20.03.2017 року заповнив та відправив електронну декларацію. Після висвітлення в засобах масової інформації відомостей про некоректну роботу сайту НАЗК намагався перевірити, чи активна його декларація, але закінчився термін дії електронного ключа, який використовується для подачі декларації, отримав новий. ОСОБА_2 намагався вчасно подати декларацію і дізнавшись, що декларація все ж не була ним подана, 05.05.2017 року її подав (тобто в той же день). Тобто, вчиняв активні дії, спрямовані на подання декларації, оперативно вжив заходів до усунення порушення закону, тому причини несвоєчасного подання декларації суд визнає поважними. Крім того, вказане порушення було виявлено уповноваженими особами лише після того, як 05.05.2017 року ОСОБА_2 самостійно подав до НАЗК декларацію.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обгрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення повинні бути враховані на його користь (у відповідності до ст. 62 Конституції України).

Окрім того, вказана позиція узгоджується з висновками спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в розясненнях «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017 року, Конституційним Судом України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

З вищевказаного слідує, що доказів наявності прямого (або непрямого) умислу у ОСОБА_2 спрямованого на несвоєчасне подання декларації суду надано не було.

Тому суд погоджується з твердженнями ОСОБА_2 та його представника щодо відсутності у ОСОБА_2 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і відповідно, про відсутність в його діянні субєктивної сторони правопорушення, тобто складу адміністративного правопорушення, зазначеної статті, що є підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Щодо тверджень представника ОСОБА_2- ОСОБА_1 про те, що перевірка проведена не уповноваженим органом, суд вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до ст. 255 КУпАП мають право на складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 172-6 КУпАП уповноважені особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Відповідно до Наказу Національної поліції від 07.11.2015 року № 81 "Про затвердження Положення про департамент захисту економіки Національної поліції України" пункт IV права департаменту вбачається, що працівники Департаменту мають право складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Вирішуючи клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 щодо застосування положень ч. 3 ст. 38 КУпАП суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП України, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Законодавством не передбачено, протягом якого строку після виявлення корупційного правопорушення уповноважений субєкт повинен скласти відповідний протокол. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення за вчинення корупційного правопорушення, такий протокол має бути складений невідкладно після встановлення достатніх даних, що вказують на вчинення особою адміністративного корупційного правопорушення. Адже невиправдане зволікання чи навмисне затягування при складанні протоколу може призвести до не притягнення правопорушника до відповідальності або неможливості накладення адміністративного стягнення у зв'язку із закінченням передбачених законом строків..

В матеріалах справи міститься відомості щодо виявлення правопорушення, а саме 13.07.2018 р. (згідно рапорту №797кор) (а.с.8), тому суду не було доведено що сплинув строк, згідно ст. 38 КУпАП.

У звязку з вище викладеним, аналізуючи добуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання корупції», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлено 24.09.2018 р.

Строк пред'явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2018 року.