ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" грудня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: судді - Божко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: не відомо), проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -
ОСОБА_1, 11.10.2018 р. о 14 год. 40 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Лісопарківській, 4 в м. Харкові, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та допустив наїзд на автомобіль НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, чим отримані механічні пошкодження з матеріальними збитками та з невідомих причин залишив місце ДТП.
17.10.2018 р. були складені протоколи про адміністративне правопорушення серії БД № 225493, 225494.
Правопорушник ОСОБА_1, будучи допитаним у судовому засіданні, свою провину не визнав, вважаючи, що він не порушував ПДР України, надавши пояснення, аналогічні тим, що знаходяться в матеріалах справи (а.с.4). При цьому наполягав, що рухаючись заднім ходом, він наїхав на камінь та ніякого автомобіля позаду не було, про що пересвідчився, вийшовши із машини та оглянувши територію.
Другий учасник ДТП водій автомобіля НОМЕР_2 - ОСОБА_2, в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні з тими що знаходяться в матеріалах справи (а.с.5, 12). Вважає винним у дорожньо-транспортній пригоді водія ОСОБА_1, який рухаючись заднім ходом допустив зіткнення з його автомобілем, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будучи допитаними в судовому засіданні, пояснили, що вони були свідками ДТП, яка мала місце 11.10.2018 р. та підтвердили факт того, що водій автомобіля НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, допустив наїзд на автомобіль НОМЕР_2.
Суд, вислухавши пояснення учасників ДТП, свідків, дослідивши адміністративний матеріал, встановив наступні факти.
Згідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 2.10.а, 10.9 «Правил дорожнього руху», у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобовязаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Отже, ОСОБА_1 повинен був виконати норми п. 10.9 «Правил дорожнього руху», при яких мав би можливість уникнути зіткнення з іншим автомобілем.
Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями учасників ДТП, рапортом інспектора поліції, поясненнями свідків, які були допитані в судовому засіданні.
Суд, дослідивши адміністративний матеріал, встановив наступні факти.
Згідно п. 1.3. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.
Події даної дорожньо-транспортної пригоди відбулися в результаті порушення п. 2.10.а, 10.9 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, доведеною повністю.
Доводи водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях порушень ПДР, протиречать зібраним у справі доказам, зазначеним вище, а також поясненням свідків, які були допитані в судовому засіданні, не довіряти поясненням яких у суду не має підстав, оскільки вони попереджені за ст. 384, 385 КК України.
При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.
Помякшуючих чи обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь вини, обставини справи, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу.
У відповідності зі ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34, 35, 122-4, 124 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд, -
ОСОБА_1 визнати винним у здійсненні правопорушень передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП і піддати адміністративному стягненню
за ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті пятдесят пять) грн. на користь держави;
за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. на користь держави.
В силу ст. 36 КУпАП остаточно піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.
Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

СУДДЯ