АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/1826/18 Суддя 1 інстанції: Матвієвська Г.В.
Провадження: 33/790/564/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

20 червня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 28.02.2018 року, о 22-50 годині, ОСОБА_2, керував транспортним засобом автомобілем «DAEWOO LANOS», державний номерний знак - НОМЕР_1, по вул. Зубарєва, 25 в м. Харкові, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 та в закладі охорони здоров'я (КЗОЗ ХОНД) відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказує, що під час розгляду справи районним судом, судді, без вирішення клопотань, закінчив розгляд справи та постановив оскаржуване рішення. Вказує, що автомобілем не керував, а був зупинений працівниками поліції як пішоход біля під»їзду своєї домівки. В той же час, при наявності суперечливих показів свідків (у їх поясненнях не зазначено, де та як був складений протокол, та на кого - водія чи пішохода), місцевий суд не викликав та не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв»язку із чим їх письмові пояснення не можна вважати доказами. ОСОБА_2 не був відсторонений від керування ТЗ, що також свідчить про те, що автомобілем чоловік не керував. Крім того, у складеному протоколі не вказані причини зупинки ТЗ, як то передбачено ЗУ «Про Національну поліцію», та ці обставини також проігноровані судом. зважаючи на той факт, що строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, сплинули, провадження у справі підлягає закриттю.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. ОСОБА_2 у своїх поясненнях, наданих суду, зазначив, що працює таксистом, алкоголь взагалі не вживає, має деякі вади здоров»я, прояви яких можуть бути на схожі на ознаки алкогольного сп»яніння (медичної довідки наразі немає). Наголошував на тому, що ТЗ у день затримання інспекторами поліції не керував.

Адвокат ОСОБА_4, в свою чергу, акцентував свою увагу на порушенні судом першої інстанції процесуальних норм, зокрема, після неодноразового відкладення розгляду справи, останню було розглянуто буквально за півгодини, без виклику та допиту свідків.

Вивчивши матеріали справи, пояснення ОСОБА_2 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 158205 від 28.02.18р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 2, 3), рапортом інспектора роти №7 батальйону №2 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 28.02.18р. (а.с. 4), відеозаписом правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд критично оцінює доводи апелянта про те, що він не керував ТЗ, розцінює їх як позицію захисту та намагання особи уникнути адміністративної відповідальності, в той час як його вина ОСОБА_2 встановлена на підставі сукупності доказів.

Посилання апеляційної скарги на те, що районним судом не було вирішено клопотання про виклик та допит свідків, є неспроможними, та спростовуються матеріалами справи. Так, судом першої інстанції неодноразово вживалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом направлення останнім СМС - повідомлень (а.с. 19-20, 24-25) та судових повісток (а..с 26-27, 28-29). Крім того, їх письмові пояснення, наявні у справі, враховані судом, їм надана належна правова оцінка, що відображено у мотивувальній частині рішення.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.С. Яковлева