Справа № 308/1708/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
08.06.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2018 року
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Данилово, вул. Визволителів, 33, Хустського району Закарпатської області, громадянин України, українець, фізична особа-підприємець,
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..
Згідно постанови, 09 лютого 2018 року о 14-й годині 05 хвилин у с. Дубрівка на автодорозі сполученням Київ-Чоп 787 км, ОСОБА_2 на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, надав послуги з перевезення пасажирів (10 осіб) маршрутом Ужгород Данилово, без державної реєстрації як субєкта господарювання та без ліцензії, передбаченої ч. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності», чим вчинив передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що судом не взято до уваги надані ним у судовому засіданні пояснення про те, що: дії ОСОБА_2 не містять ознак господарської діяльності з надання послуг із перевезення пасажирів; при складанні протоколу ОСОБА_2 пояснив ціль поїздки, зазначивши, що перевезення не є комерційним, що також підтвердили й пасажири; у матеріалах справи відсутні докази здійснення ОСОБА_2 господарської діяльності з пасажирських перевезень систематично. Разом із тим, вказує на те, що: протокол не містить інформації про перелік доданих до нього документів, оскільки така графа протоколу не заповнена; при складанні протоколу, інспектором не відібрано письмові пояснення від громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначені в протоколі як свідки; інспектор не відбирав письмові пояснення і від інших осіб, перевезення яких здійснював ОСОБА_2; у протоколі не зазначено кому саме ОСОБА_2 надавав послуги з перевезення. При цьому, посилається на те, що в ході судового розгляду справи, у судове засідання викликались зазначені в протоколі свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак, такі до суду не зявились, у звязку з чим, суд був позбавлений можливості їх допитати та надати відповідну оцінку їх показам, а допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що 09.02.2018 поверталися додому разом із ОСОБА_2, а також іншими його знайомими та родичами, з м. Ужгород, і при цьому, ОСОБА_2 грошових коштів за перевезення ні від кого не отримував, перевезення не носило систематичний характер і не було комерційним. Вважає, що протокол не містить посилань на будь-які докази та додатки, направлення на перевірку № 014371 від 07.02.2018 жодним чином не доводить вини ОСОБА_2, фотоматеріали долучені до протоколу належним чином не засвідчені та невідомо ким зроблені, пояснення свідків - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідь на адвокатський запит № 28-15/70 від 28.03.2018 свідчать про невинуватість ОСОБА_2. У зв'язку з наведеним, а також у звязку з тим, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину, та усунення вищевказаних недоліків, допущених при складанні протоколу, не вичерпані, тому матеріали справи підлягають поверненню до Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області для проведення додаткової перевірки та належного оформлення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_1, неявка яких з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що про час та місце розгляду справи вказані особи повідомлені належним чином (шляхом направлення апеляційним судом смс-повідомлення); що представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1, подав до апеляційного суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та постанови судді вбачається, що вказані вимоги закону не були дотримані як головним спеціалістом відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті ОСОБА_7 при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_2 протоколу, так і суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, у звязку із чим доводи апеляційної скарги про незаконність постанови заслуговують на увагу.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 09 лютого 2018 року о 14-й годині 05 хвилин у с. Дубрівка на автодорозі Київ-Чоп 787 км, ОСОБА_2 на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, надав послуги з перевезення пасажирів (10 осіб) маршрутом Ужгород Данилово, без державної реєстрації як субєкта господарювання та без ліцензії, передбаченої ч. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності», чим вчинив передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративне правопорушення.
Обґрунтовуючи висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на перевірку № 014371 від 07.02.2018, фотоматеріали та інші докази, не давши їм аналіз - не зазначивши які дані містяться у цих доказах та які факти або обставини ці докази підтверджують, що свідчить про невмотивованість судового рішення.
При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що суддею була дана належна оцінка складеному щодо ОСОБА_2 протоколу та іншим матеріалам справи, у тому числі й тим, на які суд посилається у підтвердження вини ОСОБА_2, що свідчить про однобічність та неповноту розгляду справи, і у свою чергу про передчасність висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення.
Разом із тим, зі змісту постанови вбачається, що в ході судового розгляду були допитані в якості свідків громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6, показанням яких суд першої інстанції також не дав будь-якої оцінки.
Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що відповідно до закону підлягає ліцензуванню, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Наведене вище свідчить про те, що господарська діяльність здійснюється субєктами господарювання з метою отримання прибутку.
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, такий складений щодо ОСОБА_2 за надання послуги з перевезення пасажирів без реєстрації передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», тобто за провадження ОСОБА_2 господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що відповідно до закону підлягає ліцензуванню.
При цьому, до протоколу не додано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що дії ОСОБА_2 були спрямовані на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.
Разом із тим, при складанні щодо ОСОБА_2 протоколу, працівниками Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області не відібрано пояснень як від осіб, які зазначені в протоколі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, так і від будь-яких інших осіб, які знаходились в автомобілі ОСОБА_2, що у свою чергу позбавило працівників Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області зясувати чи дійсно ОСОБА_2 перевозив пасажирів із метою отримання доходу, і яку саме винагороду за надані ним послуги отримав чи повинен був отримати.
Із протоколу також вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від пояснень, підпису протоколу та отримання його копії, що у свою чергу свідчить про те, що другий примірник протоколу, який підлягав врученню ОСОБА_2, повинен був бути долучений до матеріалів справи, однак, такий у матеріалах справи відсутній, що у свою чергу породжує обґрунтовані сумніви про те, що другий примірник протоколу складався і вручався ОСОБА_2
Вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складений без додержання вимог передбачених ст. 256 КУпАП, що залишилось поза увагою суду першої інстанції під час розгляду справи, і що у свою чергу свідчить про те, що судовий розгляд проведений без зясування всіх обставин справи, що суддею допущена неповнота та поверховість при з'ясуванні фактичних обставин справи , у звязку із чим, судове рішення є передчасним, а тому, підлягає скасуванню.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, зокрема, у галузі господарської діяльності, повязаної з перевезенням пасажирів та вантажів, складання протоколів про такі адміністративні правопорушення, зясування обставин, за яких скоєно правопорушення, встановлення свідків (очевидців) події, вилучення речей та документів, збирання інших доказів у підтвердження вини особи, покладається на посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки), і, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та усунення вищенаведених недоліків при складанні протоколу не вичерпані, а також позиції, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року та № 14 від 23.12.2005 року, якими визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог передбачених ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 І. підлягають поверненню до Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області для належного оформлення.
Під час належного оформлення посадовим особам Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області необхідно усунути вищевказані недоліки складеного щодо ОСОБА_2 протоколу, а судом першої інстанції прийняти законне та обґрунтоване рішення по суті адміністративного правопорушення.
Крім того, під час належного оформлення матеріалів справи, усуненні неповноти протоколу та поверховості при проведенні перевірки, з'ясуванні фактичних обставин справи, необхідно з'ясувати чи були в головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті ОСОБА_7, який склав протокол, підстави для його фальсифікації чи обмови ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді як незаконна та передчасна підлягає скасуванню, подана апеляційна скарга задоволенню, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 поверненню до Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області для належного оформлення.
При прийнятті рішення про повернення справи для належного оформлення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань учасників процесу, не вправі самостійно витребовувати будь-які докази.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення направити до Управління Уктрансбезпеки в Закарпатській області для належного оформлення.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан