Справа № 316/1317/18
Провадження № 3/316/369/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2018 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Бульба О.М., за участю: прокурора Ковальової Н.С., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар адміністративний матеріал, який надійшов з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, Запорізька область, м. Енергодар, громадянина України, працюючого на посаді начальника юридичного управління Енергодарської міської ради Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області надійшла адміністративна справа №316/1317/18, провадження №3/316/369/18 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, №187, складеного 26.07.2018 року, начальник юридичного управління Енергодарської міської ради Запорізької області ОСОБА_1, будучи згідно з п.п.«в» п.1 ч.1 ст.3, ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст.172-6 КУпАП субєктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.172-6 КУпАП, та, згідно абз.14 ч.1 ст.1 цього ж Закону субєктом декларування, 30.03.2017 року придбав автомобіль «Chevrolet Aveo» 2006 року випуску (кузов KL1SF48YE7B694812) за 95125 грн. 99 коп., вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, який станом на 01.01.2017 рік становив суму у 80000 грн. та у порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно повідомив про суттєву зміну в майновому стані, що виникли у звязку з придбанням вказаного транспортного засобу чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.176-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону №1700-VІІ від 14.10.2014 р.).

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованих правопорушенні не визнав, пояснивши, що одразу після придбання вказаного автомобілю намагався подати електрону декларацію з зазначеними відомостями про придбання автомобілю, однак сайт НАЗК не працював належним чином, в звязку з чим йому вдалося це зробити лише 04.04.2017 року, тобто в строки встановлені законодавством. Після подання декларації на сайті НАЗК зявилося повідомлення про успішне подання декларації. На електрону адресу інформації про подання декларації він не отримував, оскільки його електронна скринька, що привязана до електронного ключа відкрита в домені mail.ru, який на даний час заблокований. В звязку з цим він вважав, що в повній мірі виконав вимоги Закону України «Про запобігання корупції». При заповнені щорічної інформації за 2017 рік знову він вказав про придбання вказаного автомобіля, що на його думку вказує на відсутність у його діяннях умислу на приховування інформації про зміну майнового стану. Тільки в 2018 році від працівників поліції йому стало відомо, що його декларація про зміну майнового стану була опублікована лише 16.05.2017 року. З приводу пояснень, наданих ним працівникам поліції при складанні протоколу, ОСОБА_1 зазначив, що працівник поліції при відібранні від нього пояснень для уникнення адміністративної відповідальності порадив йому зазначити, що він не своєчасно подав декларацію про зміну майнового стану оскільки не знав, що у частині другій ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» слова «мінімальних заробітних плат» змінено на «прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб».

Через канцелярію суду ОСОБА_1 надав також письмові пояснення з додатками, зміст яких відповідає наданими в судовому засіданні (а.с.57-84).

Прокурор Ковальова Н.В. в судовому засіданні зазначила, що винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ч.2 ст.276-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення є доведеною, просила суд притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 120 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вислухавши пояснення, думку прокурора, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/ або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність передбачена за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Тобто об'єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в тому, що:

- у суб'єкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані;

- суб'єкт правопорушення не повідомив про такі зміни в десятиденний строк.

Як встановлено та визнається ОСОБА_1, останній дійсно за договором купівлі продажу транспортного засобу від 29.03.2017 року придбав автомобіль «Chevrolet Aveo» 2006 року випуску (кузов KL1SF48YE7B694812) за 95125 грн. 99 коп., державна реєстрація якого була здійснена 30.03.2017 року (а.с.28-30)

Поняття «суттєві зміни у майновому стані» та строки повідомлення про такі зміни розкрито у ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до положень якої, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Відповідно до ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення другою складовою об'єктивної сторони даного правопорушення є письмове неповідомлення суб'єктом правопорушення Національного агентства про суттєві зміни в майновому стані в десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна, що визначено у ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції»

Таким чином, у ОСОБА_1, як субєкта декларування, виник обовязок письмово повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані в разі придбання ним зазначеного в протоколі автомобілю.

Разом з цим, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел) (ст.10 Кодексу України про адміністративні правопорушення ).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість) або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (недбалість).

При цьому склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Отже, для визнання винуватим ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд має отримати докази того, що останній несвоєчасно (поза строками встановленими Законом) подав декларацію про суттєві зміни в майновому стані, та при цьому усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачав можливість настання негативних наслідків неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Однак, в судовому засіданні не було доведено наявності умислу у діях ОСОБА_1 на вчинення наведеного в протоколі правопорушення.

Крім того, в наданих до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 взагалі відсутні належні докази не направлення в строки встановлені Законом декларації про суттєві зміни в майновому стані. Так, уповноважені особи органу, що складав протокол навіть не отримали відомостей від НАЗК про час фактичної подачі ОСОБА_1 зазначеної декларації.

При винесені даного рішення суд враховує Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №124 від 04.04.2017 року «Про визнання поважної причини несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», відповідно до якого визнається поважною причини несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, неналежне функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування та забезпечення обовязкового цього врахування при вирішенні питання щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення за частинами першою та другою ст.172-6 КУпАП.

З врахуванням викладеного, посилання на відсутність поданих своєчасно зазначених відомостей в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не є безспірним доказом несвоєчасного надання ОСОБА_1 декларації у строки встановлені Законом.

При оцінці пояснень ОСОБА_1, наданих ним працівникам поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «ОСОБА_2 проти Туркччини» (№28338/07), яким констатовано порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод при засуджені особи па підставі лише його свідчень, наданих за відсутності адвоката.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є підставою для закриття провадження відносно нього відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Отже, враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області, через Енергодарський міський суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. М. Бульба