Справа № 638/4926/18
Провадження № 3/638/1734/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2018 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Управління патрульної поліції у Харківській області відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130, статтями 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2018 року у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

27.04.2018 року у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.05.2018 року справу про адміністративне правопорушення 638/5670/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії АА №191395 від 08.04.2018 року), а також справу про адміністративне правопорушення 638/5671/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії АА №191396 від 08.04.2018 року) обєднано в одне провадження зі справою про адміністративне правопорушення 638/4926/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії БД №159763 від 08.04.2018 року з присвоєнням єдиного унікального номеру судової справи 638/4926/18.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №159763 від 08.04.2018 року, ОСОБА_1 08.04.2018 року о 23 год. 00 хв. у м. Харкові по вул. Мирна, 11-В, керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26. Ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Згідно протоколу огляду водій керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Також, 08.04.2018 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 у громадському місці біля будинку 11-В по вул. Мирна висловлювався нецензурною лайкою на адресу поліцейських, чим порушував громадський порядок і спокій громадян.

Окрім того, 08.04.2018 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1, знаходячись біля будинку 11-В по вул. Мирна, висловлювався нецензурною лайкою в адресу поліцейських. На законну вимогу поліцейського роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 припинити правопорушення, а саме висловлювання нецензурною лайкою, ОСОБА_1 не відреагував, при цьому продовжував висловлюватись в грубій формі на адресу поліцейських, погрожував їм фізичною розправою.

Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1, у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав та пояснив, що того дня вони відпочивали біля гаражу, випивали. Йому зателефонував товариш та попросив автомобіль, щоб набрати води, після чого той взяв його автомобіль та поїхав за водою, сам же ОСОБА_1 в той день не керував транспортним засобом взагалі. Після того, як товариш повернувся, приїхала патрульна поліція та запитала, чий автомобіль та попросили документи, на що ОСОБА_1 попросив пояснити підставу такої вимоги. Біля години вони розбирались з ситуацією, що склалася, до нього почали застосовувати фізичну силу, надягати наручники, положили на землю, та дійсно, за таких умов, що склалися, він не заперечує факт того, що виражався нецензурною лайкою у громадському місці, та в сторону поліцейських, проте нікому не погрожував. Також йому запропонували пройти огляд на стан спяніння на місці за допомогою газоаналізатору «Драгер», проте він відмовився, після чого його доставили до Обласного наркологічного диспансеру, де його оглянути та встановили, що він перебуває в стані алкогольного спяніння.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснили, що того дня вони їхали на автомобілі з центру міста, їх зупинила патрульна поліції та запросила засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу, що вони і зробили. Інші обставини даної ситуації їм не відомі.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Згідно статті 9Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж пункту 2.9-А Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає три окремих склади адміністративного правопорушення, а саме:1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння або під впливом лікарських препаратів;3) відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до розяснень, наданих у пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статтею 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, дійсно, згідно висновку Комунального закладу охорони здоровя «Обласний наркологічний диспансер» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2018 року№724, ОСОБА_1 08.04.2018 року перебував у стані алкогольного спяніння, проте цей факт ним і не заперечувався.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували факт керування транспортним засобом саме громадянином ОСОБА_1, натомість це твердження працівників патрульної поліції спростоване поясненнями свідка ОСОБА_5, наданими у судовому засіданні, та згідно яких він підійшов до товариша ОСОБА_1 та взяв його автомобіль, щоб привезти води. Рухаючись по вул. Мирній м. Харкова на автомобілі MERCEDES BENZ ML 270 CDI, він побачив багато автомобілів патрульної поліції, повернувся до гаражу та припаркував автомобіль, виніс воду та вийшов разом з ОСОБА_1 з нього. Після чого приїхала патрульна поліція та запитала, чий цей автомобіль, на що ОСОБА_1 відповів, що це його автомобіль. Далі патрульні почали затримувати ОСОБА_1 на підставі того, що це його автомобіль, а йому жодних питань поставлено не було.

Окрім того, у судовому засіданні, яке відбулося 04.05.2018 року було встановлено, що відеозапис, наявний у матеріалах справи та записаний на технічний носій - диск, не відображає інформації, що міститься у ньому, тобто виникли проблеми із його дослідженням, а тому судом було зроблено запит до Управління патрульної поліції у Харківській області з проханням повідомити, чи застосовувався поліцейським під час події, що мала місце, такий превентивний захід як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису в порядку пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», та якщо так, надати таку зафіксовану інформацію у належному процесуальному вигляді. Також судом визнана обовязковою явка інспекторів, що склали адміністративні протоколи серії БД №159763 від 08.04.2018 року, серії АА №191395 від 08.04.2018 року, серії АА №191396 від 08.04.2018 року командира роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6, ОСОБА_2 у судове засідання, проте даним органом вимоги суду буди повністю проігноровані, відеозапис з місця події не наданий, явка інспекторів не забезпечена.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Подані до суду матеріали не містять обєктивних та фактичних даних, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дані протоколу є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року.

За таких обставин, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діяхОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного та виходячи з положень статті 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Водночас,суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що винністьОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена, а тому кваліфікує його дії за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян», а також за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку».

Винність правопорушника у вчиненні даних адміністративних правопорушень повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме:змістом протоколів про адміністративне правопорушення серії АА №191395 від 08.04.2018 року, серії АА №191396 від 08.04.2018 року, протоколом серії АА №026877 про адміністративне затримання від 08.04.2018 року, відеозаписом, що міститься на технічному носії диску, наданому ОСОБА_1, а також його поясненнями, наданими у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, суд визнає щире розкаяння винного.

Обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, суд визнає вчинення правопорушення в стані спяніння.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При призначені покарання суддя враховує вчинення ОСОБА_1 двох адміністративних правопорушень, виходячи з форми вини їх вчинення, ставлення правопорушника до вчиненого, а саме визнання вини та щире каяття, вважає за можливим застосувати за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу, за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП також адміністративне стягнення у вигляді штрафу, на підставі статті 36 КУпАП остаточно призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 173, 185, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 (пятдесят одну) грн. на користь держави.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 136 (сто тридцять шість) грн., на користь держави.

У відповідності із частиною 2 статті 36 Кодексу України про адміністративне правопорушення, остаточно накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 136 (сто тридцять шість) грн., на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.М.Хайкін