Справа №198/306/18
Провадження №3/0198/92/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

08.06.2018

року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Білинського М.В.

при секретарі судового засідання Банних В.П.

за участю прокурора Андруша Я.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт. Юрївка справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 (попереднє прізвище - Тріщенко) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, працюючої начальником відділу по роботі зі зверненнями громадян апарату Юрївської райдержадміністрації,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.05.2018 року № 602 вбачається, що громадянка ОСОБА_1 з 08.08.2013 року (прийнявши цього дня присягу державного службовця) працювала на різних посадах у Юрївській райдержадміністрації, зокрема, з 08.08.2013 року головним спеціалістом сектору взаємодії з правоохоронними органами, цивільного захисту, оборонної та мобілізаційної роботи райдержадміністрації, з 07.01.2018 року начальником відділу по роботі зі зверненнями громадян апарату райдержадміністрації. У відповідності до довідки РДА, займана ОСОБА_1 посада відноситься до посад категорії «Б», а отже остання є субєктом декларування.

Будучи, згідно Закону України «Про запобігання корупції» (ч. 1 ст. 45), зобовязаною до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, цього не зробила, подавши згадану декларацію (за 2017 рік) 13 квітня 2018 року.

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано як адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

З поданої до суду 08 червня 2018 року ОСОБА_1 письмової заяви та її пояснень в судовому засіданні слідує:

- вона не визнає своєї вини в інкримінованому правопорушенні;

- справу просить закрити у звязку з відсутністю в її діях складу правопорушення, при цьому посилається на відсутність у неї умислу (прямого або непрямого) на несвоєчасне подання декларації;

- стверджує, що намагалася вчасно подати декларацію;

- пропустила строк подачі декларації внаслідок незадовільної роботи сайту НАЗК, або недостатніх навичок володіння компютерною технікою. З її слів, вона заповнила форму декларації і зробила усі дії, які вважала необхідними, для «опублікування» декларації, однак з невідомих їй причин, цього не сталося;

- наголосила на тому, що не має освіти в сфері компютерної техніки;

- взнавши, що декларацію не подано, того ж дня подала її, приховувати відомості (вказані у декларації) наміру не мала;

- на переконання ОСОБА_1, вона допустила порушення закону з необережності;

- звертає увагу суду на висновки, які містяться в Рішенні Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010), про те, що корупційні правопорушення можливі лише за наявності вини у формі умислу.

Прокурор в судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, доводи прокурора, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та усі письмові докази й документи (наявні у справі), суд приходить до наступного.

Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена законодавством сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відсутність умислу ОСОБА_1, спрямованого на вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб'єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обгрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення повинні бути враховані на її користь (у відповідності до ст. 62 Конституції України).

Окрім того, вказана позиція висвітлена в розясненнях спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017 року, Конституційним Судом України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

З вищевказаного слідує, що доказів наявності прямого (або непрямого) умислу у ОСОБА_1 спрямованого на несвоєчасне подання декларації суду надано не було.

Так, ОСОБА_1 намагалася вчасно подати декларацію і дізнавшись що декларація все ж не була нею подана, 13.04.2018 року її подала (тобто в той же день). Цим самим, ОСОБА_1І вчиняла активні дії, спрямовані на подання декларації, оперативно вжила заходів до усунення порушення закону.

Вказані обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП і відповідно, про відсутність в її діянні субєктивної сторони правопорушення, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що є підставою для закриття провадження відносно останньої на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 (попереднє прізвище - Тріщенко) ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя: М. В. Білинський