АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2366/18Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/789/183/18 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.2 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Лекан І.Є.

за участю представника апелянта ОСОБА_1- адвоката ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 14 травня 2018 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2018 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП згідно протоколу від 09.02.2018 року № 0900022 та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 працюючи на посаді голови Зборівської районної державної адміністрації, будучи державним службовцем категорії А посад державної служби та згідно п.п.в п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції (далі - Закону) субєктом відповідальності за порушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону в установлений законом термін не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані з моменту виникнення у нього права власності (придбання) на майно, вартість якого, згідно інвестиційного договору №134-1 від 16 листопада 2015 року становить 321784 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року, тобто 80000 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність, за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, що зумовило прийняття неправомірної постанови.

Вказує, що не купував відповідне майно, а набув на нього право власності внаслідок державної реєстрації згідно інвестиційного договору про організацію та проведення будівництва №134-1 від 16.11.15 року, довідки №05/650 від 09.12.16 року, виданої ТОВ Тернопільбуд, акту приймання-передачі нерухомого майна від 09.12.16 року, про що вказано у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №79118008 від 30.01.17 року.

Зазначає, що усі виплати на підставі вказаного інвестиційного договору, спрямовані на набуття у власність квартири, були відображені у відповідних деклараціях за 2015 і 2016 роки. Вважає, що придбання майна було розтягнуто у часі на період 2015-2016 років, а у 2017 році відбулась лише реєстрація права власності, а не придбання майна.

Апелянт вказує, що внаслідок набуття права власності на квартиру у його майновому стані не відбулось жодних змін, а лише відбулась заміна одного активу - майнового права на квартиру на інший актив - право власності на цю квартиру.

Посилається на те, що не усвідомлював необхідності здійснення повідомлення про зміну у своєму майновому стані, оскільки Закон не містить імперативної вимоги щодо такого повідомлення у будь-якому випадку набуття права власності на майно. Зазначає, що у Законі не міститься тлумачення терміну придбання, а аналіз норм ЦК України дає можливість дійти до висновку, що під придбанням слід розуміти купівлю майна.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника апелянта ОСОБА_1-адвоката ОСОБА_2, який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, як голова Зборівської районної державної адміністрації, будучи державним службовцем категорії А посад державної служби, відповідно до п.п.в п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб'єктом декларування.

Відповідно до абзацу п'ятнадцятого ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2017 року у ОСОБА_1 відповідно до довідки №05/650 від 09.12.2016 року, виданої ТОВ Тернопільбуд, акту приймання-передачі нерухомого майна від 09.12.2016 року, довідки про зміну нумерації квартири №05/651 від 09.12.2016 року, інвестиційного договору про організацію та проведення будівництва за №123-1 від 16.11.2015 року та інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виникло право власності на квартиру АДРЕСА_1, площею 116,5 кв.м., загальною вартістю 321784 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року.

А тому, в період з 00.00 год. 25.01.2017 року по 23.59 год. 03.02.2017 року у ОСОБА_1 виник обовязок, відповідно до вимог ч.2 ст.52 Закону України Про запобігання корупції в десятиденний строк з моменту придбання майна повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Опрацюванням відомостей з Реєстру встановлено, що ОСОБА_1 не повідомив НАЗК у визначеному Законом порядку про суттєві зміни у своєму майновому стані, а саме про набуття права власності-придбання нерухомого майна, квартири АДРЕСА_2, загальною площею 116,5 кв.м. та вартістю 321784 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи субєктом, на якого поширюються вимоги ч.2 ст.52 Закону України Про запобігання корупції, в порушення встановленого законом десятиденного строку не повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані після виникнення у нього права власності на майно, вартість якого становить 321784 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року, тобто 80 000 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення повязане з корупцією.

За викладених вище обставин вважаю, що суд першої інстанції на законних підставах дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується, зокрема даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 09 лютого 2018 року за №0900022, а також: розпорядженням виконуючого обовязки Президента України, Голови ВРУ ОСОБА_3 від 26.05.2014 року №919/2014-рп «Про призначення ОСОБА_1 головою Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області»; розпорядженням Президента України від 26.05.2015 року №570/2015-рп «Про призначення ОСОБА_1 головою Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області»; розпорядженням голови Зборівської районної державної адміністрації від 30.05.2014 року №247-к «Про початок роботи ОСОБА_1 на посаді голови Зборівської районної державної адміністрації»; присягою державного службовця ОСОБА_1 від 30.05.2014 року; попередженням про встановлені Законами України «Про державну службу», «Про засади запобігання і протидії корупції», обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження, яке підписане ОСОБА_1 15.04.2015 року; особовою карткою державного службовця ОСОБА_1, в якій зазначено про ознайомлення 03.10.2016 року із вимогами і обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції»; деклараціями ОСОБА_1 за 2015-2016 роки, в яких відображені видатки по договору дольової участі у будівництві житла; інвестиційним договором №134-1 від 16.11.2015 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Тернопільбуд» на проведення будівництва квартири; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.02.2018 року, в якій засвідчено проведення 24 січня 2017 року державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на квартиру в місті Тернополі по вул. Білецькій, 53/117; рішенням НАЗК від 08.06.2017 року №224 щодо періодів, потягом яких спостерігалися перебої у роботі інформаційно-телекомунікаційної системи з додатком; листом НАЗК від 23.05.2018 року №93-05/163/82/118 щодо термінів некоректної роботи програмного забезпечення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки частина 2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлює обовязку повідомляти НАЗК про зміни у майновому стані у разі набуття майна у власність, не повязаного із його придбанням (купівлею), є необґрунтованими з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі інвестиційного договору №134-1 від 16.11.2015 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Тернопільбуд» на проведення будівництва квартири протягом 2015-2016 років сплачував частинами обумовлену сторонами вартість квартири по вул.Білецькій, 53/117 в місті Тернополі. Після завершення будівництва було здійснено державну реєстрацію вказаного нерухомого майна. Отже, ОСОБА_1 придбав (набув) у власність квартиру, вартість якої перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року і зобовязаний був повідомити НАЗК про суттєву зміну у своєму майновому стані. ЗУ «Про запобігання корупції» не передбачає, що вказаний обовязок залежить від підстав набуття майна у власність. Тому, у разі придбання майна з будь-яких підстав, визначених законом, у субєкта декларування виникає обовязок, передбачений ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції».

Та обставина, що ОСОБА_1 відобразив у деклараціях за попередні періоди суми періодичних виплат згідно інвестиційного договору, не може бути підставою для висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки законом передбачено обовязок декларанта повідомити НАЗК про істотні зміни у майновому стані незалежно від способу здійснення оплати за майно та декларування витрат на його придбання.

Необґрунтованими також є доводи ОСОБА_1 про те, що він не усвідомлював обовязку, передбаченого ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції», оскільки законом прямо визначено, що субєкт декларування зобовязаний повідомити НАЗК про істотну зміну свого майнового стану, при цьому слід взяти до уваги, що в особовій картці державного службовця ОСОБА_1 вказано, що він ознайомлений із вимогами і обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції», Закону України «Про державну службу».

Отже, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підтверджується наявними у справі доказами і підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, як про це просить апелянт - немає.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 38 КУпАП, на момент розгляду вказаного адміністративного правопорушення строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 закінчились, тому адміністративне провадження суд підставно закрив відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 14 травня 2018 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4