П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2018 Справа №607/11976/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Братасюка В.М., секретаря судового засідання Созанської Т.І.

представника потерпілої ОСОБА_1

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 085409 від 18 червня 2018 року, ОСОБА_2 18 червня 2018 року о 21 год. 00 хв., по місцю спільного проживання (без зазначення адреси) вчинив насильство в сім`ї, відносно своєї дружини ОСОБА_3, в ході якого ображав її нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою, чинив на неї моральний тиск та завдав психологічної шкоди здоровю.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою провину у вчиненні правопорушення заперечив та пояснив, що жодних дій вказаних у протоколі він не вчиняв, оскільки прийшовши додому з роботи, донька сказала йому, що хоче іти до нього, однак дружина заборонила, в результаті чого і виникла сварка. Визнав, що спілкувалися на підвищених тонах, однак категорично заперечував будь який психологічний тиск чи фізичне насилля щодо дружини, будь які погрози, образи и переслідування.

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_3 та її представник суду пояснили, що 18 червня 2018 року близько 21 год. 00 хв., чоловік потерпілої повернувся з роботи, в цей час їхні діти були на вулиці і вона покликала їх у будинок, проте донька не хотіла іти до батька, в результаті чого у неї з чоловіком виникла сварка. Після сварки чоловік забрав дитину ночувати в недобудований будинок, а вона викликала поліцію. Під час конфлікту висловлювався в її сторону нецензурною лайкою.

З оглянутих в судовому засіданні, наданих ОСОБА_2 матеріалів відеофіксації конфлікту, який мав місце у вечірню пору 18 червня 2018 року, вбачається, що дійсно за адресою спільного проживання між особою, котра притягується до адміністративної відповідальності, та потерпілою мав місце сімейний конфлікт, як Суду зрозуміло приводу участі сторін конфлікту у спілкуванні та вихованні дитини. Проте матеріали відеофіксації події 18.06.2018 року не містять інформації, що ОСОБА_2 висловлювався в сторону своєї дружини ОСОБА_3 нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, а також відсутні ознаки будь яких погроз чи переслідування ОСОБА_3 зі сторони ОСОБА_2

З диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вбачається, що відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 не вчиняв по відношенню до своєї дружини морального та психологічного тиску, не погрожував їй та не висловлювався в її сторону нецензурною лайкою.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у них відсутні належні докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_2 дій, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 заперечив свою вину. Інших доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

З цих підстав, суд не приймає до уваги протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_2, оскільки фабула адміністративного правопорушення, викладена в самому протоколі, не відображає дійсних обставин, здобутих під час слухання справи в суді, а інших доказів, які б підтверджували вину правопорушника немає.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ч.1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так як в судовому засіданні не підтверджено обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому адміністративну справу слід провадженням закрити.

Керуючись ст.9, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу, порушену відносно ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст. 173-2 КУпАП провадженням закрити, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяОСОБА_4