Справа №: 716/1547/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018 суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєва О.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, провул.Сонячний, 6 Чернівецької області, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №010867 від 03.09.2018, ОСОБА_1 03.08.2018 о 14:00 год. на автодорозі сполученням с. Чорний Потік - с.Онут, керуючи автомобілем НОМЕР_1 , при зустрічному роз"їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався на зустріч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП за порушення вимог п.13.3 ПДР.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи належить до його компетенції розгляд даної справи та питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно положень ст.276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст.121-126 КУпАП, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Пунктом 2.2 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП від 26.05.2015 у справі № 1-11/2015

передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у ст.251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (ч.1 ст.257 Кодексу). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 Кодексу.

У ч.1 ст.277 Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини передбачає, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону, при визначенні цивільних прав і обов"язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.

Практика Європейського суду щодо України стосовно гарантій, закріплених статтею 6 § 1, знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання

вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення порушник ОСОБА_1 проживає в м.Глибока, провул.Сонячний, 6 Чернівецької області. В судове засідання, яке призначалось на 18.09.2018 ОСОБА_1 не з"явився, а також до суду не надійшло поштове повідомлення про вручення останньому судової повістки про виклик до суду, із якого б вбачалося про належне повідомлення про час і місце розгляду матеріалу.

Враховуючи наведене, вважаю, що для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи в межах строку, встановленого ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП слід направити за підсудністю до Глибоцького районного суду Чернівецької області для розгляду за місцем проживання порушника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.245, 276, 278 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП направити за підсудністю до Глибоцького районного суду Чернівецької області для розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.Пухарєва