Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/279/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2018 Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Олексієнко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Швець С.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, одружений, зареєстрований: АДРЕСА_1, проживаючого: АДРЕСА_2,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та закрито провадження у справі, у зв'язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.08.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 26.05.2018 року о 21:11 год. в м. Олександрії по вул. Знам'янській, 14, керував автомобілем ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в комунальному закладі «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 26.05.2018 р. № 197 . Тобто ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Посвідчення водія НОМЕР_2, видане 26.03.2010р., було вилучено у ОСОБА_4 Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 відмовився.

В апеляційній скарзі адвокат Швець С.В. просить змінити постанову районного суду шляхом виключення з першого абзацу резолютивної частини наступних слів: «ОСОБА_4 визнати винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП». Викласти перший абзац резолютивної частини наступним чином: «Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 закрити в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення». Свої вимоги мотивує тим, що висновок огляду на стан сп'яніння складено більш ніж через 2 години, що не відповідає вимогам п.9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння…». Також було порушено право на захист особи, що притягується до адміністративної відповідальності, так як судом було проігноровано клопотання захисника про відкладення справи у зв'язку із зайнятістю захисника в судовому засіданні в Апеляційному суді Кіровоградської області, а також зазначено, що судові повістки поверталися за закінченням строку зберігання, що тільки підтверджує, що ОСОБА_4 не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, але всупереч цьому було проведено 2 судових засідання без їхньої участі. Суд першої інстанції допустив спрощений підхід до судового розгляду справи, не викликав у засідання свідків та не допитав їх, не встановив їх особу, але визнав доказом пояснення невстановленої особи. Також суд закриваючи провадження у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення визнав ОСОБА_4 винним, що є неправомірним, оскільки даний факт не повинен встановлюватись при таких обставинах.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що в протоколі про адмінправопорушення від 27.05.2018 року відсутні ознаки сп'яніння, які інспектор Кукурудза Б.С. начебто виявив у нього, тож законних підстав для проведення огляду на стан сп'яніння не було,. З огляду на це, даний огляд проведений незаконно, протокол складено з порушення встановленого законом порядку, а ухвалу суду першої інстанції являється незаконною, а провадження підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що огляд на стан сп'яніння в медичному закладі повинен був проводитись в найближчих містах, або в Олександрії, або в Знам'янці, натомість його повезли до Кропивницького, що зокрема і стало причиною затримки та порушення визначено 2-х годинного строку для проведення обстеження. Також зазначає, що просив провести огляд за допомогою здачі крові на аналіз на вміст алкоголю, бо «Драгеру» він не довіряє, натомість в лікарні йому провели огляд за допомогою того ж приладу «Драгер». Також вказує, що інспектором не була належним чином оформлена його відмова від проходження огляду на стан сп'яніння та місці із зазначенням свідків, які були присутні та не взято з них пояснень. Також в протоколі вказано невірно час вчинення адміністративного правопорушення, оскільки вірним часом являється 21.00 год., а не 21.11 год.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_4, який підтримав подану апеляційну скаргу з доповненнями та в судовому засіданні пояснив, що того дня алкогольних напоїв не вживав, приймав лише сироп від кашлю, з результатами медогляду не згоден, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення від 27.05.2018 р. (а.с.1); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 26.05.2018 р. № 197 комунального закладу «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», згідно якого ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп'яніння. Висновок складено о 23:25 год. 26.05.2018 р. в присутності поліцейського Кукурудзи Б.С.; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що 27.05.2018 р. о 00:45 год. вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, у їхній присутності ОСОБА_4 відмовився від підписів у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 6,7); відеозаписом правопорушення, долученого до матеріалів справи.

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №051183 від 27.05.2018 року, складеного відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), він 26 травня 2018 року, о 21.11 год., в м.Олександрія по вул. Знамянська керував автомобілем ВАЗ, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння.

При цьому, як зазначено у поясненнях до протоколу самим водієм ОСОБА_4, він заперечував проти того, що знаходився у стані алкогольного сп'яніння.

Стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_4 об'єктивно підтверджується висновком КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» від 26.05.2018 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_4 на стан алкогольного сп'яніння (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були дослідженні відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, які містяться на DVD диску, долученого до матеріалів справи (а.с.9).

З відео файлів № від 27.05.2018 р., вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль ВАЗ 2105, за кермом якого знаходився ОСОБА_4 Працівник поліції при свідках назвав причину зупинення ОСОБА_4 та повідомив, що вже опісля виявив у ОСОБА_4 ознаки алкогольного сп'яніння та запропонував водієві ОСОБА_4 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці із застосуванням пристрою «Драгер» або у медичному закладі. Водій відмовився від проходження медогляду на місці та висловив бажання поїхати до медичного закладу.

На відео файлах №, , від 27.05.2018 р., зафіксована процедура проходження медичного огляду водія ОСОБА_4 у медичній установі.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння при обставинах встановлених постановою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України, тобто ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що дії працівників поліції щодо дотримання процедури проведення медичного огляду водія ОСОБА_4 на стан алкогольного сп'яніння в повній мірі відповідають пунктами 2, 6, 7 розділу 1, пункту 9 розділу 2 та розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за №1413/27858, оскільки це підтверджується відомостями, які містяться у відео файлах з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції.

Тому доводи апеляційної скарги адвоката Швеця С.В. про те, що судом не перевірено, чи перебував ОСОБА_4 у стані алкогольного сп'яніння, та чи відповідають дії працівників поліції вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», які нібито без попередньої пропозиції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці із застосуванням технічних засобів, одразу вимусили його пройти медичний огляд у медичній установі є безпідставними та спростовуються сукупністю вищенаведених доказів.

Також суд не може взяти до уваги доводи ОСОБА_4 щодо того, що огляд на стан сп'яніння він мав проходити в найближчому медичному закладі, а не в Наркодиспансері м. Кропивницького, оскільки на час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 ще працював у Олександрійському РВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області та за специфікою свої діяльності міг раніше співпрацювати чи бути знайомим з працівниками тієї ж лікарні м. Олександрії чи м.Знамянки, тож щоб уникнути можливості необ'єктивного проведення огляду, працівниками поліції було прийняте рішення про направлення ОСОБА_4 для проведення огляду на стан сп'яніння до наркодиспансера м. Кропивницького, що апеляційний суд вважає цілком вірним рішенням.

Щодо проходження самого медогляду, то апеляційний суд не має причин вважати його незаконним або здійсненим з якимось порушеннями. Огляд проводився кваліфікованим лікарем, і сумнівів у його компетенції у суду не має, окрім того вся процедура зафіксована на відеокамеру працівниками поліції, зокрема і продуття ОСОБА_4 алкотестеру «Драгер», яка проводилась двіччі та двіччі медпрацівником надавався запечатаний ковпачок від «Драгеру».

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції. Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Але в разі відмови особи від проходження огляду на місці та згоди на проходження медогляду в закладі охорони, фіксація такої відмови безпосередньо в протоколі з безпосереднім внесенням свідків, як на те вказує ОСОБА_4 в доповненнях до апеляційної скарги є непотрібною, оскільки ще не породжує відповідальність визначену ст. 130 КУпАП.

Окрім того, доводи апеляційної скарги адвоката Швеця С.В. відносно того, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_4 та його адвоката, чим порушив право на захист є безпідставними, суд сприймає їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції вживав дієві заходи, щодо своєчасного сповіщення ОСОБА_4 про місце і час розгляду справи.

Зокрема, повідомлення здійснювалися засобами поштового зв'язку, на адресу, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення. Судова повістки повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», також надсилались смс-повістки, клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_4 до суду не надходило. За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, про умисне ухилення правопорушника від явки до суду та можливість розгляду справи за його відсутності.

Окрім того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, ОСОБА_4 було забезпечено право бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази що доводять його невинуватість тощо.

Проте, апелянт будь яких доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання його винним за ч.1 ст.130 КУпАП, суду не надав.

Апеляційний суд також вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом не було викликано та не допитано свідків правопорушення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи у суді першої інстанції (повідомлення надсилались за адресою вказаною в протоколі, надсилались смс-повістки, та також дружина ОСОБА_4 відмовилась від отримання повістки на 27.08.2018 року), жодного разу у судове засідання не з'явився та клопотань про виклик до суду свідків не заявляв. Отже суд, дотримуючись принципу неупередженості та об'єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Отже доводи апелянта про порушення судом процесуальних норм щодо не повідомлення його про час та місце судового розгляду є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, дослідив матеріали справи та обґрунтовано зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, коли: 1) відсутні подія і склад адміністративного правопорушення і 7) закінчились на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст.38 цього Кодексу.

За змістом цих норм, провадження у справі може бути закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням передбачених законом строків накладення стягнення, лише при наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 належним чином виконані, а тому доводи адвоката Швеця С.В. щодо того, що суд не мав визнавати ОСОБА_4 винним при закритті справи є невірними і не ґрунтуються на вимогах закону.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає безпідставними доводи поданої апеляційної скарги адвоката Швеця С.В. та доповнення ОСОБА_4, які задоволенню не підлягають, а постанову судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року вважає законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу адвоката Швеця С.В. з доповненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та закрито провадження у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області І.С. Олексієнко