Справа №: 700/341/18
Провадження № 3/700/91/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 та жительки с. Лука Таращанського району Київської області, вул. Піонерська, 16, головного бухгалтера ПП «ПФ Агробізнес-центр», до адміністративної відповідальності не притягувалася, за ч. 1 ст. 41 Кодексу України Про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Так, станом на 15.03.2018 року в ПП «ПФ Агробізнес-центр» по вул. Новака, 55а, с. Федюківка Лисянського району Черкаської області, ОСОБА_1 в повній мірі не вжила заходів щодо виконання вимог чинного законодавства про працю, що є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: в ПП «ПФ Агробізнес-центр» трапляються випадки виплати заробітної плати працівникам пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так заробітна плата працівникам за вересень 2017 року виплачена лише 09.10.2017 року, чим порушено вимоги ст. 115 КЗпП України, про що свідчить копія відомості нарахування коштів № 19 на карткові рахунки співробітників. На момент проведення інспекції в ПП «ПФ Агробізнес-центр» заробітна плата працівникам за весь час відпустки виплачується лише з черговою виплатою заробітної плати, тобто пізніше ніж за три дні до початку відпустки, чим порушено вимоги ст. 115 КЗпП України. ОСОБА_2 звільнено з 19.09.2017 року, згідно з наказом № 2К. Проте виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проведена лише 09.10.2017 року, тобто не в день фактичного звільнення, чим порушено вимоги ст. 116 КЗпП України. ОСОБА_3 звільнено з 27.11.2017 року, згідно з наказом № 3К. Проте виплата всіх сум, що належать йому від підприємтсва, проведена лише 05.12.2017 року, тобто не в день фактичного звільнення, чим порушено вимоги ст. 116 КЗпП України. ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнала повністю, пояснила, що дійсно заробітна плата працівникам виплачувалася невчасно, чим були порушені вимоги законодавства про працю, зазначила, про те, що усно зверталася до керівника підприємства із доповідною щодо даного правопорушення, однак на її звернення він не відреагував, будь-яких дій щодо усунення порушення не вжив.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобовязаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 23-16-14/0038 від 16.03.2018 року, пояснення ОСОБА_1, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, з метою попередження вчинення нових правопорушень, прихожу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 41 КУпАП - у вигляді тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збiр у провадженнi по справi про адмiнiстративне правопорушення у разi винесення судом (суддею) постанови про накладення адмiнiстративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому із ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн.40 коп.

Керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 41, 221, 283, 284, 285, 289 Кодексу України Про адміністративні правопорушення п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення - штраф у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 510 грн.00 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір у сумі 352 грн.40 коп. на користь держави.

Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання 3 (три) місяці.

Розяснити ОСОБА_1, що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду. У разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно з ч.2 ст.308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Суддя - ОСОБА_4