Справа № 308/3239/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 року м. Ужгород

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Закарпатської області Вотьканич Ф.А., при секретарі судового засідання Чейпеш С.І., з участю прокурора Малицького С.М., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника Сегедія Ю.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 травня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області, мешканця АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП з призначенням йому адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. та за ч.2 ст.172-7 КУпАП з призначенням йому адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн..

На підставі ст.36 КУпАП ОСОБА_1 визначено остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн..

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1, працюючи на посаді в.о. начальника ГУ Держспоживслужби в Закарпатській області, являючись державним службовцем шостого рангу в межах посад категорії «Б», будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави та є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту в) пункту 1 частини 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», керуючись приватними інтересами та діючи в інтересах близької особи - сина ОСОБА_3, що полягають у суперечності між особистим приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, наявність яких впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомив прямого керівника під час виконання повноважень про наявність конфлікту, а саме голову Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

У апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_1 просить постанову судді від 19 травня 2017 року скасувати через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що генеральні договори №2 та №11-01/07-59/16 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладались між ним як в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в особі представника ОСОБА_5, яка діяла від імені вказаного товариства та на користь останнього, а не з ОСОБА_3. За твердженням апелянта у його діях відсутній склад корупційного діяння та умисел на його вчинення, оскільки він не вбачає у своїх діях реального конфлікту інтересів. На думку апелянта наявні у справі докази свідчать про те, що він виконуючи обов?язки начальника ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області діяв в межах службових повноважень і виключно на користь суспільних інтересів. Апелянт заперечує наявність приватного інтересу при укладенні угод страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також те, що при укладенні зазначених угод від діяв в умовах реального конфлікту інтересів.

В обгрунтування поданої апеляції ОСОБА_1 у доповненні до апеляційної скарги вказує також на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 30.03.2017 року складений з порушенням ст.256 КУпАП, тобто не уповноваженою особою - оперуповноваженим відділу УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_6, який на його думку не вправі складати протоколи щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення пов'язані з корупцією. Також у протоколі неправильно зазначена займана ним посада та місце роботи, зокрема у протоколі вказано про те, що він є заступником начальника ГУ Держспоживслужби в Закарпатській області, хоча реально він працював виконуючим обов'язки начальника «ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області».

Переглянувши справу в межах апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сегеді Ю.М., які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями до неї і просили закрити провадження у даній справі через відсутність у діях ОСОБА_1 складу корупційного діяння, пояснення прокурора Малицького С.І., який постанову суду просив залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, розглянувши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга з урахуванням внесених до неї доповнень, задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався в повному обсязі. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, частиною 1 ст.172-7 КпАП України передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно ч.2 ст.172-7 КпАП України особа притягується до відповідальності за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст.1 Закону України " Про запобігання корупції " реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У свою чергу, під терміном приватний інтерес слід вважати будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

Судом першої інстанції вірно встановлено наявність в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КпАП України.

Згідно підпункту "в" п.1 ч.1 ст.3 Закону України " Про запобігання корупції " суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 цього Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Крім того, ст. 35 Закону України " Про запобігання корупції " передбачено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 вказаних вимог законодавства не дотримався і працюючи на посаді в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області, являючись державним службовцем шостого рангу в межах посад категорії «Б», будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави та є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту в) пункту 1 частини 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», керуючись приватними інтересами та діючи в інтересах близької особи - сина ОСОБА_3, що полягають у суперечності між особистим приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, наявність яких впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомив прямого керівника під час виконання повноважень про наявність конфлікту, а саме голову Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Зокрема, ОСОБА_1 26.07.2016 року, маючи на розгляді та підписі генеральний договір №2 від 26.07.2016 р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та акт № 74 від 26 липня 2016 р. про прийняття-здачу робіт (надання послуг), який надійшов з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», де виконавчим директором Закарпатської філії являється близька особа, а саме син ОСОБА_3, не повідомив голову Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про наявний реальний конфлікт інтересів та підписав зазначений договір вартістю 1032, 75 грн. та акт № 74 від 26 липня 2016 р. про прийняття-здачу робіт (надання послуг) на суму 988, 42 грн. із Закарпатською філією ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

Також, ОСОБА_1 02.11.2016 року, маючи на розгляді та підписі генеральний договір №11-01/07-59/16 від 02.11.2016 р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та акт №122 від 2 листопада 2016 р. про прийняття-здачу робіт (надання послуг), який надійшов з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», де виконавчим директором Закарпатської філії являється близька особа, а саме син ОСОБА_3, не повідомив голову Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про наявний реальний конфлікт інтересів та підписав зазначений договір вартістю 1859, 22 грн. та акт № 122 від 2 листопада 2016 р. про прийняття-здачу робіт (надання послуг) на суму 1859, 22 грн. із Закарпатською філією ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень доведена протоколом №23 про вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КпАП України та доданими до нього доказами, а саме:

- копією наказу №548-к від 17 березня 2016 року згідно якого ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області з покладенням на нього виконання обов'язків начальника зазначеного управління з наданням йому права підпису організаційно-розпорядчих та фінансових документів.

- копією наказу №2-к від 18 березня 2016 року згідно якого ОСОБА_1 приступив до виконання обов'язків начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області з 18 березня 2016 року з правом першого підпису організаційно-розпорядчих та фінансових документів.

- копією попереджень про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції щодо вступу на державну службу та проходження державної служби, згідно якого ОСОБА_1 про встановлення спеціальних обмежень був ознайомлений 18 березня 2016 року.

- копією генерального договору №2 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

- копією акту №74 від 26 липня 2016 року про прийняття-здачу робіт, який надійшов з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

- копією генерального договору № 11-01/07-59/16 від 2 листопада 2016 р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

- копією акту № 122 від 2 листопада 2016 р. про прийняття-здачу робіт, який надійшов з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він заключав договори не із сином ОСОБА_3, а такі укладені в інтересах ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», місце знаходження якого м.Київ, саме провідним спеціалістом цієї компанії ОСОБА_5, яка діяла від імені зазначеного товариства в його інтересах та на користь останнього, а не на користь Закарпатської обласної дирекції, яку очолює його син. Він виконуючи обов?язки начальника ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області з сином ОСОБА_3 як директором Закарпатської обласної дирекції ніяких угод обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не укладав. Окрім цього, він підписав і акт про прийняття-здачу робіт із Закарпатською філією ПрАт «УСК» Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та звернув увагу що акт про прийняття-здачу робіт був підписаний його сином, однак підписуючи даний акт про прийняття-здачу робіт, не вважав, що має місце реальний конфлікт інтересів. Угоду підписали саме з представником ПрАт «УСК» Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ОСОБА_5.

Також в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 доповнив, що протокол про адміністративне правопорушення від 30.03.2017 року складений з порушенням ст.256 КУпАП, тобто не уповноваженою особою, оскільки оперуповноважений відділу УЗЕ в Закарпатській ДЗЕ Національної поліції ОСОБА_6 не мав повноважень на проведення перевірки й складання протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією.

Окрім того у вступній частині протоколу ОСОБА_6 неправильно зазначив займану ним посаду та місце роботи, вказавши, що він займає посаду заступника начальника ГУ Держспоживслужби в Закарпатській області, хоча реально ця установа значиться як «ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області».

Свідок ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції пояснив, що ним, як оперуповноваженим відділу УЗЕ в Закарпатській ДЗЕ Національної поліції, було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1. Підставою для складання протоколу були угоди, які укладалися між ОСОБА_1 як в.о. начальника ГУ Дуржпродспоживслужби в Закарпатській області та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», директором якої являється син ОСОБА_1. В ході запровадження справи було виявлено, що в.о. начальника ГУ Держспоживслужби в Закарпатській області уклав угоди зі своїм сином, який являвся директором страхової компанії, відносно цього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Угоди які укладалися між сином та батьком ОСОБА_1, - це були угоди по страхуванню.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення так як у нього не було умислу на вчинення корупційного діяння у зв'язку з тим, що договори укладались між ним як в.о. начальника ГУ Держспоживслужби в Закарпатськкій області та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в особі представника ОСОБА_5, а не з ОСОБА_3, апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 було відомо, що виконавчим директором Закарпатської філії являється близька особа, а саме син ОСОБА_3, однак він не повідомив голову Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про наявний реальний конфлікт інтересів та підписав зазначені договори.

Окрім того, у справі наявний Акт №122 від 2 листопада 2016 про прийняття-здачу робіт, який надійшов з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» підписаний від імені замовника безпосередньо ОСОБА_1 та від виконавця - його сином ОСОБА_3, який в акті вказаний як директор Закарпатської дирекції ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (юридична адреса м.Ужгород вул.Минайська, 8).

Щодо доводів захисника висловлених в доповненні до апеляційної скарги про незаконність складання протоколу відносно ОСОБА_1 через відсутність у органу Національної поліції (УЗЕ НП в Закарпатській області) повноважень на проведення перевірки дотримання вимог антикорупційного законодавства, апеляційний суд апеляційний суд оцінює ці доводи апелянта критично і вважає, що вони є необгрунтованими, з наступних підстав.

Протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, складається уповноваженою на те посадовою особою, зокрема посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) та Національного агентства з питань запобігання корупції (п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП), і повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Повноваження працівника управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_7 щодо складання протоколу про корупцію підтверджуються положеннями ст.23 ЗУ "Про Національну поліцію", ст. 1 ЗУ "Про запобігання корупції", пп. 3 п. 2 Р.4 Положення про департамент захисту економіки Національної поліції України від 07.11.2015 року N 81.

Щодо помилки допущеної при складанні протоколу в частині неправильного зазначення місця роботи ОСОБА_1, а саме посилання на те, що він виконував обов'язки начальника ГУ «Держспоживслужби» в Закарпатській області, замість правильної назви - «Держпродспоживслужби», на думку апеляційного суду цю помилку слід розцінити як описку, яка жодним чином не вплинула на законність судового рішення, з наступних мотивів.

У матеріалах справи наявні документи, які беззаперечно свідчать про те, що на час вчинення правопорушень ОСОБА_1 обіймав посаду в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області і займана ним посада підпадає під ознаки суб'єкта на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

При розгляді даної справи апеляційним судом були з'ясовані обставини, які стосуються місця роботи ОСОБА_1. Встановлено, що наявні у справі про адміністративне правопорушення відомості про місце роботи та вчиненні ОСОБА_1 діяння стосуються саме його, як в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області.

З огляду на вказані обставини, допущена при складанні протоколу помилка (описка) в скороченій назві місця роботи ОСОБА_1, яка була продубльована у постанові суду першої інстанції, на думку апеляційного суду не вплинула на законність судового рішення, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 корупційних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч.2 ст.172-7 КпАП України, оскільки він, будучи попередженим про спеціальні обмеження, встановлені Законом України «Про державну службу», «Про засади запобігання і протидії корупції», не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та у письмовій формі не повідомив безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів та підписав вищевказані страхові договори в умовах реального конфлікту інтересів.

При накладенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції вірно врахував характер вчиненого правопорушення, яке є корупційним діянням, його суспільну небезпеку, дані про особу правопорушника, який на час розгляду справи є посадовою особою, має постійне місце проживання, місце роботи, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалася, ступінь вини ОСОБА_1, який порушив законодавство України про корупцію.

Вид та розмір адміністративного стягнення призначено з урахуванням характеру вчиненого та особи правопорушника, обрано в мінімальних межах санкції статті.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення за доводами апеляції ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає,а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.193, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2017 року відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: