№ провадження 33/781/183/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018 року м. Кропивницький

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участі захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2018 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, приватний підприємець, зареєстрований та мешкає за адресою вул. Аксьонкіної, 44, м. Кропивницький

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2018 року ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що він 17.04.2018 року близько 18 год. 16 хв. по вулиці Аксьонкіної, 44 у м. Кропивницькому керував автомобілем «VOLKSWAGEN Touareg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів) та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинене повторно протягом року з моменту вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом події від 17.04.2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, поясненнями у суді свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Мотивує скаргу тим, що суд у порушення вимог ст.ст. 30 ч.1 і 2, 33 КУпАП, виніс постанову без всебічного зясування обставин та повного дослідження матеріалів справи. Вказує, що вказане адміністративне правопорушення він не вчиняв, транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не керував, а тому не відмовлявся від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку. Зазначає, що за кермом автомобіля знаходився його водій. Вказує, що надані суду матеріали справи та відеозйомка з нагрудних камер працівників поліції вказують на те, що поліцейськими під час здійснення провадження у даній справі допущено низку порушень положень законодавства. Так, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запрошувалися інспекторами патрульної поліції о 20:00 годині для підтвердження факту відмови ОСОБА_4 від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення. Але в подальшому у протоколі ці свідки засвідчують факт, що громадянин ОСОБА_4, відмовився від проходження огляду за допомогою технічного приладу «Драгер» та проходження медичного огляду в закладах охорони здоровя, для визначення стану спяніння у встановленому законом порядку. Крім того, протокол складається за адресою: м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 58, а місцем скоєння адміністративного правопорушення відповідно до протоколу є м. Кропивницький, вул. Аксьонкіної, буд.44. Крім того, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначав про безпідставні погрози в бік ОСОБА_4 інспекторами патрульної поліції, а тому останній був змушений проїхати до «міськвідділу», хоча жодних перешкод для встановлення особи на місці не було. Таким чином, оскільки в судовому засіданні виявлені належні, допустимі та не суперечливі докази відсутності в діях ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, а тому на підставі положень ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_3, яка підтримали подану апеляційну скаргу ОСОБА_4, зваживши та проаналізувавши доводи скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку суддею вищезазначені вимоги Закону належним чином виконані.

Згідно ст.130 ч.2 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі повторного протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 6 Розділу II Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного спяніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоровя.

Пунк 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №051308 від 17.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 17.04.2018 року близько 18 год. 16 хв. по вулиці Аксьонкіної, 44 у м. Кропивницькому керував автомобілем «VOLKSWAGEN Touareg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинене повторно протягом року з моменту вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.1)

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується також письмовими пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_11, згідно яких ОСОБА_4 17.04.2018 року в їх присутності відмовився від продуття алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння. (а.с.5)

В доданих до протоколу поясненнях свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтвердили, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення правопорушник відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.

З пояснень свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що він працює інспектором УПП в Кіровоградській області ДПП, який підтвердив обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 та вказані у протоколі факти вчинення останнім адміністративного правопорушення, а також зафіксовані відеозаписом події, зазначивши, що особисто спостерігав за тим, як ОСОБА_4 після зупинки автомобіля «VOLKSWAGEN Touareg», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вийшов з нього з місця водія, мав очевидні ознаки алкогольного спяніння, відмовлявся повідомляти дані про свою особу, що унеможливлювало здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього, у звязку із чим ОСОБА_4 був запрошений та за його згодою доставлений до приміщення Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області для зясування відомостей про його особу. У відділі поліції одразу після встановлення відомостей про особу ОСОБА_4 було запропоновано останньому в присутності двох свідків пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного спяніння, на що останній відмовився, а також відмовився від підписання протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

Підстав для недовіри та сумнівів щодо правдивості пояснень вказаних свідків в ході апеляційного розгляду встановлено не було.

Більш того, згідно відеозапису з нагрудних камер поліцейських, долученого до матеріалів адміністративної справи вбачаються події 17.04.2018 року, які доводять керування транспортним засобом ОСОБА_4 за обставин, встановлених місцевим судом, відмову останнього повідомляти поліцейським відомості про свою особу на місці зупинки транспортного засобу, а також відмову останнього від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного спяніння (а.с.2).

ОСОБА_4 одразу після зупинки транспортного засобу, визнавав факт керування транспортним засобом та вживання алкогольних напоїв, надалі почав надавати пояснення в яких намагався уникнути відповідальності за вчинене, вказуючи на невелику відстань керування автомобілем, а потім заперечуючи вказане та з метою уникнення відповідальності категорично відмовлявся повідомляти на місці події відомості про свою особу.

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2017 року, встановлено факт вчинення ОСОБА_4 23.07.2017 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та визнано його винним за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП (а.с.6).

Крім того, апеляційний суду, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги твердження ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_4 не керував транспортним засобом, а був його пасажиром, оскільки вказане спростовуються відеозаписами, долученими до матеріалів справи, письмовими пояснення свідків, іншими матеріалами справи, а пояснення ОСОБА_4 в частині не визнання своєї вини, апеляційний суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Таким чином, апеляційний суд, дослідивши докази по справі, приходить до обгрунтованного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, повторно протягом року.

Не знаходять об'єктивного підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що 17.04.2018 року транспортним засобом в стані алкогольного спяніння він не керував, а за кермом автомобіля знаходився його водій.

Так, в матеріалах справи є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №2110042, згідно якої 17.04.2018 року ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом керував «VOLKSWAGEN Touareg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Аксьонкіної, 44 у м. Кропивницькому, перед перестроюванням не надав світловим покажчикам повороту ліворуч, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. (а.с.7)

Таким чином, факт керування транспортним засобом ОСОБА_4 підтверджено і зазначеною постановою інспектора, оскільки час і місце правопорушення охоплене подією та обставинами, які встановлюються в межах розгляду даної справи про адміністративне правопорушення.

Більш того, під час апеляційного розгляду захисник підтвердила, що ОСОБА_4 сплатив штраф за вказане адміністративне правопорушення, що спростовує твердження апелянта про не керування ОСОБА_4 транспортним засобом 17.04.2018 року.

Не містять матеріали справи і доказів того, що до ОСОБА_4 зі сторони працівників поліції або свідків було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції ОСОБА_4 та його адвокатом не надано.

Апеляційні доводи в частині того, що причинами відмови від проходження медогляду на стан спяніння стали протиправні дії працівників поліції, які безпідставно зупинили ОСОБА_4 та періодично вимикали нагрудні камери, спростовуються відеозаписом даної події, відповідно до якого працівники поліції вели себе толерантно, закликали до виконання їхніх законних вимог, неодноразово пояснили водієві причини зупинки, вказали на можливі наслідки його відмови від проходження огляду.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необ'єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_4 про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, оскільки протокол складений за адресою: м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 58, а місцем скоєння адміністративного правопорушення відповідно до протоколу є м. Кропивницький, вул. Аксьонкіної, буд.44, не є безумовною підставою до скасування законного і обґрунтованого рішення суду, та не спростовує висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_4

Крім того, апеляційним судом встановлено, що дійсно місцем вчинення адміністративного правопорушення є вул. Аксьонкіної, буд.44, м. Кропивницький, однак, на місці події на неодноразові та численні пропозиції працівників поліції повідомити відомості про свою особу, у звязку з необхідністю здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення та наявності у нього ознак алкогольного спяніння, ОСОБА_4 відмовлявся називати їх, а тому був запрошений та доставлений до приміщення поліції, де, одразу після зясування даних про його особу, у присутності двох свідків відмовився проходити у встановленому порядку огляд на стан алкогольного спяніння та після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено місце складання м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 58.

Під час апеляційного розгляду справи, обставини, на які посилається апелянт, не спростовують доведеності його провини, та не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Всі інші твердження ОСОБА_4, з приводу процесуальних порушень під час складання стосовно нього адміністративного протоколу є безпідставними, не спростовують його винуватості та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Також інші обставини, на які посилається ОСОБА_4, свого підтвердження не знайшли, спростовуються доказами, що знаходяться в матеріалах адміністративної справи, а також цілком вмотивовані в постанові суду першої інстанції з чим також погоджується апеляційний суд, а тому його апеляція задоволенню не підлягає.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП і враховуючи особу правопорушника, що останній на шлях виправлення не став, нехтує вимогами закону, свідомо їх порушує, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю та здоров'ю, тяжкість ймовірних наслідків призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Порушень законодавства України, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Не наведені і в апеляційній скарзі аргументовані та достатні підстави для скасування постанови судді.

Викладене свідчить, що судом першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно досліджено всі обставини справи, а тому підстав для скасування чи зміни постанови не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2018 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2