Справа № 404/5840/18
Номер провадження 3/404/2135/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 21.08.2018 року о 21 год. 44 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Lexus IS 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в м. Кропивницькому по вулиці Героїв України, 28 в сторону вулиці Жадова, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна кольору шкіри обличчя) та від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 21.08.2018 року о 21 год. 44 хв. він сидів на передньому пасажирському сидінні у власному автомобілі «Lexus IS 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який був припаркований поруч із узбіччям по вул. Героїв України, 28 у м. Кропивницькому та розмовляв з дівчиною по телефону. Алкогольні напої в той вечір він не вживав. Автомобілем керував його товариш ОСОБА_2, який вирішив спробувати покерувати ним, але на той час вийшов з автомобіля і пішов по особистим справам. У цей час до автомобіля підїхали працівники поліції, почали вимагати водійське посвідчення та страховий поліс. На що він їм одразу пояснив, що не керував транспортним засобом. Потім працівниками поліції було йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння, на що він відмовився, оскільки вважав дії працівників поліції неправомірними та не керував автомобілем.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №237071, у якому викладені твердження про вчинення правопорушення (а.с.1); письмові пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння (а.с.3, 4); копії постанов від 21.08.2018 року (а.с.5, 6); відеозапис, яким зафіксовано подію (а.с.7).

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, зважаючи на таке.

Виходячи з обставин справи ОСОБА_1 ставляться у провину згідно з ч.1 ст.130 КУпАП дії щодо керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об'єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить у даному випадку обовязкову ознаку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з відеозаписів, надісланих до суду, автомобіль, у якому перебував ОСОБА_1, не зупинявся працівниками поліції, він стояв поруч із узбіччям проїжджої частини, з його пасажирського сидіння, коли до нього підїхав поліцейський автомобіль, вийшов ОСОБА_1 При цьому, матеріали відеозаписів, долучених до справи, не містять достатніх і переконливих доказів, які б із достовірністю підтверджували, що ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, керував автомобілем. Протягом всього відеозапису події ОСОБА_5 категорично наполягав на тому, що не керував транспортним засобом. Матеріали справи та дані відеозаписів вказують на те, що будь-які свідки та докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, вказаних в протоколі, працівниками поліції не встановлені.

Відтак, оцінюючи кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозвязку, суд вважає, що у справі відсутні достатні і достовірні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому визнає вказане твердження не доведеним. Наявність таких тверджень в протоколі про адміністративне правопорушення не може бути визнано судом достатнім доказом у справі, так як вони не ґрунтуються на наявних доказах та спростовуються іншими доказами. Пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, які є доказом у справі, не спростовано долученими до справи доказами та у сукупності із раніше встановленими даними ставлять під обґрунтовані та розумні сумніви твердження, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення про керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у справі не доведено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло