Справа № 147/613/18
Провадження № 3/135/409/18
ПОСТАНОВА

іменем України

12.09.2018 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Апеляційного суду Вінницької області, направлені до суду з Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

за ст. 183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності за ст. 183-1 КУпАП ОСОБА_1. Згідно протоколу від 25.05.2018 року зазначено, що державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого провадження № 45112010 щодо виконання рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян починаючи з 22.09.2005 року, встановлено, що ОСОБА_1 не сплатив аліменти на дитину, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня предявлення виконавчого документу до виконання в сумі 32242 грн., в звязку з чим притягується до відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

ОСОБА_1, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що в його діянні відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

Так, стаття 8 КпАП України розкриває поняття чинності закону про відповідальність за адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КпАП України, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КпАП України запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" та доповнення статтею 183-1 глави КпАП України, Закон України N 2234-VIII від 07.12.2017 року набрав чинності 06.02.2018 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Наведене узгоджується з висновками Конституційного Суду України так в рішенні N l-рн/99 від 09.02.99 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів. Конституційний суд зазначив, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 року N 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі зазначено, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи.

Також в рішенні від 02.07.2002 року N ІЗ-рп/2002 Конституційний Суд України вказав, що суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності.

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Заборона зворотної дії в часі, в інтерпретації ЄСПД, положень, що погіршують становище особи, яка підлягає (чи може підлягати) кримінальній відповідальності. Це стосується як визначення діянь, які є кримінальне караними, так і покарання (рішення у справі М v. Germany від 17.12.2009).

Європейський суд з прав людини у справах "Енгель та інші проти Нідерландів" ("Engel and Others v. the. Netherlands", 08.06.76 року, N N 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), "Озтюрк проти Німеччини" ("Ozturk v. Germany", 21.02.84 року, N 8544/79), "Лутц проти Німеччини" ("Lutz v. Germany", 25.08.87 року, N 9912/82), тлумачить поняття "кримінальний" автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ст. 183-1 КпАП України встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення (п. 6-1, ч. 1 ст. 24, ст. 31-1 КпАП України) то дана норма не має зворотної дії в часі.

Тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КпАП України не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КпАП України.

Із доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості по сплаті аліментів видно, що сукупна заборгованість особи по сплаті аліментів за період з часу вступу в дію ст. 183-1 КпАП України (06.02.2018 року) і до дати складання протоколу не перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, оскільки протокол складено 25.05.2018 року, тобто менш ніж за шість місяців після вступу в дію ст. 183-1 КпАП України. А суд вправі розглядати справу лише в межах предявленого звинувачення.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Тому справа підлягає закриттю, в звязку з відсутністю в діяннях особи події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 183-1, 247 п.1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.183-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: