Справа № 359/4519/18
Провадження № 3/359/1776/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М. розглянувши за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за участю представника за договором адвоката ОСОБА_2, адміністративний матеріал, що надійшов від Головного управління Національної поліції в Київській області Бориспільський відділ поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт СК032088, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, -

в с т а н о в и в :

16.05.2018 року о 15 год. 30 хв. в м. Бориспіль, по вул. Авіаторів, 8, керував автомобілем з ознаками наркотичного спяніння та згідно акту Бориспільської ЦРЛ від проходження медичного освідування відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що працівниками поліції 16.05.2018 року на нього безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пояснив, що наркотичні засоби він не вживає та був згоден пройти тест, а саме здати на аналіз сечу та пройти дослідження на поліцейському алкотесті, у звязку з тим, що він є особою з релігійними переконаннями та членом Християнської Церкви Євангелія «Слово віри» в м. Бориспіль, а тому аналіз крові, він не надає за жодних обставин. Просив суд закрити справу у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник за договором особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю складу правопорушення у діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Представник ОСОБА_2 зазначив, що згідно ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. ОСОБА_1 є людиною з релігійними переконаннями, а тому стверджувати, що відмова від проходження огляду на стан наркотичного спяніння є безпідставною. Наголосив на тому, що до даного протоколу додано копію ОСОБА_3 про відмову пацієнта від проведення медичних втручань за планом лікування від 16.05.2018 року, який складено лікарем ОСОБА_4 та лікарем ОСОБА_5 Однак, вказаний ОСОБА_3 не може бути доказом факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного освідування, оскільки є не належним доказом.

Так, форму ОСОБА_3 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено Додатком № 3 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858. Саме такий акт може включати обставини, виявлені в результаті медичного огляду особи чи факт відмови особи від проведення такого огляду.

Акт про відмову пацієнта від проведення медичних втручань за планом лікування від 16.05.2018 року за своєю формою та змістом не являється ОСОБА_3 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. А тому доведення факту відмови від проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого спяніння не може бути здійснено ОСОБА_3 про відмову пацієнта від проведення медичних втручань за планом лікування.

Зазначив, що окрім акту про відмову від проведення медичних втручань за планом лікування від 16.05.2018 року, у матеріалах справа немає жодних обґрунтованих стверджень того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом не встановлений.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до коментованої ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити перелік всіх обовязкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він не має доказового значення. Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного вирішення справи. Така позиція законодавця вимагає вiд посадових осiб, якi складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Згідно п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу зазначається, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 022522, від 17.05.2018 р., 16.05.2018 року о 15 год. 30 хв. в м. Бориспіль, по вул. Авіаторів, 8, керував автомобілем з ознаками наркотичного спяніння та згідно акту Бориспільської ЦРЛ від проходження медичного освідування відмовився, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений Постановою № 1103 Кабінету міністрів України від 17.12. 2008 р. з внесеними змінами від 28.10.2015 р. В пункті 8 якого зазначено, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однак, працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення від 17.05.2018 року, серії ОБ №022522, складений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки п. 2.5 ПДР України, зобовязує уповноважену особу при складанні протоколу, обовязкову присутність свідків, які б могли підтвердити відмову ОСОБА_1 від проходження медичного освідування та не зрозуміло, за якими ознаками спяніння працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває під впливом наркотичного спяніння, чим викликана підозра працівників поліції про те, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного спяніння, а не іншого (алкогольного, токсичного) для зобовязання його на їх вимогу пройти медичний огляд.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Згідно п. 8 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в MIO України 11.11.2015 року за № 1413/27858, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в Додатку 1 до цієї Інструкції.

Таким чином, у матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_1 у встановлений законом порядок працівниками поліції був направлений як водій на огляд до медичного закладу, у звязку з відмовою від медичного огляду, а тому встановити час та період адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за відмову від огляду на стан сп'яніння неможливо.

Разом з цим, форму ОСОБА_3 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено Додатком № 3 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858. Саме такий акт може включати обставини, виявлені в результаті медичного огляду особи чи факт відмови особи від проведення такого огляду.

Акт про відмову пацієнта від проведення медичних втручань за планом лікування від 16.05.2018 року за своєю формою та змістом не являється ОСОБА_3 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. А тому доведення факту відмови від проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого спяніння не може бути здійснено ОСОБА_3 про відмову пацієнта від проведення медичних втручань за планом лікування.

Акт про відмову пацієнта від проведення медичних втручань за планом лікування від 16.05.2018 року не вміщає тверджень про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного освідування на предмет алкогольного чи іншого спяніння. ОСОБА_3 про відмову пацієнта від проведення медичних втручань за планом лікування від 16.05.2018 року вміщає інформацію про те, що пацієнт ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, повідомив, що не бажає здавати на аналіз кров на алкоголь та наркотичні речовини в звязку з релігійними переконаннями, але готовий здати на аналіз сечу та пройти поліцейський алкотест.

Згідно п. 12 Розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в МЮ України від 11.11.2015 року за № 1413/27858, предметом дослідження біологічного середовища для проведення лабораторних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, можуть бути слина, сеча чи змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, що і бажав ОСОБА_1 надати працівникам медичного закладу для підтвердження чи спростування його стану наркотичного спяніння, лише згідно п. 13 Розділу III вказаної вище Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього Розділу, однак даний випадок спростовується показами ОСОБА_1

Таким чином суд позбавлений можливості перевірити та зробити висновок про те, чому у ОСОБА_1 працівником медичного закладу, не було відібрано біологічні зразки для лабораторного дослідження. Оскільки грубе порушення чинного законодавства працівником медичного закладу та працівниками поліції призвели до порушення порядку Інструкції проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім цього, відповідно до пунктом 4 розділу VІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року передбачено, що поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

Однак, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП, працівниками поліції не додано жодних документів відповідно до пунктом 4 розділу VІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

З огляду на вищевикладене, суддя приходить до висновку, що відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 022522 від 17.05.2018 р., суперечать фактичним обставинам справи, а тому даний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, складений інспектором Бориспільського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_6 без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, суддя звертає увагу, що обов'язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 022522 від 17.05.2018 р., складений з порушенням вищезазначених вимог вказаних Інструкцій з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у звязку з чим він не є достатнім доказом вини.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у звязку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, про які вказано в протоколі.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАп України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя С.М. Вознюк