Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/2884/18 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/778/518/18 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області Дадашева С.В., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2, розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 352,40 гривень.

Згідно з постановою суду, 07 квітня 2018 року о 12 годині 22 хвилини, водій ОСОБА_2 в районі буд.№ 7 по вул.Шкільній в м.Запоріжжі, керував транспортним засобом TDR 2020z, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій окрім вимог щодо скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження по справі, заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні зазначив, що він не приймав участь при розгляді справи 21 травня 2018 року, копію постанови отримав поштою 29 травня 2018 року, апеляційну скаргу подав 07 червня 2018 року, тобто в десятиденний строк.

На думку апеляційного суду, заявлене апелянтом клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що інспектором поліції не були прийняті до уваги його пояснення та заперечення стосовно безпідставності зупинки та вимог щодо наявності реєстраційних документів на транспортний засіб електроскутер. Зазначає, що електроскутер не підпадає під категорію механічний транспортний засіб, оскільки потужність електродвигуна менш 3 кВт. Враховуючи вказані технічні особливості транспортного засобу та відповідно до вимог п.п.30.1 ПДР він не потребує обов'язкової реєстрації, а тому для управління транспортним засобом електроскутер посвідчення водія відповідної категорії не потрібне.

Однак, інспектором поліції не встановлено та не зазначено в матеріалах справи відомостей, необхідних для вирішення справи. В матеріалах справи не міститься належних і достатніх доказів з інформацією про технічні характеристики електроскутера, у тому числі щодо потужності двигуна та інших доказів, які дають можливість визначити його категорію.

Вислухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з'ясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Всупереч вказаним вимогам закону, суд в достатній мірі не з'ясував всіх обставин справи, не перевірив докази, які наявні в матеріалах адміністративної справи на предмет їх належності, допустимості і достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

При апеляційному розгляді ОСОБА_2 заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, вказавши на те, що на момент зупинки його працівниками поліції він у стані наркотичного сп'яніння не перебував і жодних ознак такого сп'яніння не мав. Зупинили його працівники поліції безпідставно і вже не вперше, та вимагали надати посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, не зважаючи на те, що його мопед не відноситься до механічних транспортних засобів, для керування яким потрібно посвідчення водія відповідної категорії та обов'язкова реєстрація, оскільки потужність його двигуна менше 3 кВт. Дії працівників поліції його обурили та в нього з поліцейськими виник конфлікт. На нього безпідставно поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП. В подальшому вказану постанову він оскаржив до суду, та рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 липня 2018 року його адміністративний позов задоволений та скасовано постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та справу закрито.

На підтвердження цих доводів ОСОБА_2 надав копію вказаного судового рішення, яке не набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений за ч.1 ст.130 КУпАП - за те, що останній керував транспортним засобом, TDR2020Z, номерний знак НОМЕР_1 маючи явні ознаки наркотичного сп'яніння, та від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Суб'єктами правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів та судноводії.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Проте у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_2, не зазначено вид транспортного засобу, яким керував останній на момент його зупинки працівниками поліції, та технічні характеристики цього засобу.

Не міститься такої інформації і в матеріалах, доданих до протоколу, в т.ч. і у письмових поясненнях свідків, у яких відсутні відомості про те, яким транспортним засобом керував ОСОБА_2 на момент його зупинки працівниками поліції, а вказано лише, що останній мав ознаки наркотичного сп'яніння та відмовився проходити відповідний огляд у медичному закладі та отримувати копію протоколу.

Отже, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано достатніх доказів на підтвердження того, що в діях ОСОБА_2 міститься склад інкримінованого йому правопорушення, а сам протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2, всупереч вимогам ст.256 КУпАП, не містить всіх необхідних відомостей для вирішення справи.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув та не з'ясував належним чином всі обставини, що підлягають з'ясуванню, та, виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, також не встановив, яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_2.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні обставин справи, та є передчасними.

У зв'язку з цим, вищевказана постанова суду відносно ОСОБА_2 не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Оскільки всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь цієї особи, скасовуючи оскаржувану постанову суду, суд апеляційної інстанції вважає, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі закрити, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.В. Дадашева