Справа № 365/20/18 Номер провадження: 3/365/23/18
ПОСТАНОВА

іменем України

24.09.2018 смт. Згурівка Київської області

Суддя Згурівського районного суду Київської області Денисенко Н.О.

за участі секретаря

судового засідання Матвієнко Н.В.

прокурорів Худякової М.Ю., Шполянського Р.О.

захисника ОСОБА_2

особи, яка притягається

до адміністративної

відповідальності, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду справу про адміністративні правопорушення, пов»язані з корупцією, яка надійшла від Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, депутата Старооржицької сільської ради сьомого скликання Згурівського району Київської області,

за ч. 1 ст.172-7, ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, від 11.01.2018 № 41-03/3 значиться, що ОСОБА_3, перебуваючи у статусі депутата Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області сьомого скликання, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», 1 березня 2017 року на засіданні 9-ї сесії Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області сьомого скликання у приміщенні Старооржицької сільської ради по вулиці Центральна, 22 в селі Стара Оржиця Згурівського району Київської області, у встановленому законом порядку не повідомив належним чином про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час розгляду питання № 8 порядку денного «Про передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки для обслуговування господарських будівель і споруд (зернотік) по АДРЕСА_2», чим порушив вимоги п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, від 11.01.2018 № 41-03/4 значиться, що ОСОБА_3, перебуваючи у статусі депутата Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області сьомого скликання, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», 1 березня 2017 року на засіданні 9-ї сесії Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області сьомого скликання у приміщенні Старооржицької сільської ради по вулиці Центральна, 22 в селі Стара Оржиця Згурівського району Київської області, взяв участь у голосуванні за прийняття відповідного рішення без попереднього самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів під час розгляду питання № 8 порядку денного «Про передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки для обслуговування господарських будівель і споруд (зернотік) по АДРЕСА_2». Відтак він порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Під час розгляду справи ОСОБА_3 винним не визнав себе повністю та пояснив, що він уклав договір оренди землі із сільською радою від 30.05.2012 № 31-11-VІ на період з 17.08.2013 по 17.08.2018, який є чиним, що підтвердила у суді сільський голова. Він не мав умислу на вчинення правопорушення, навіть з необережності, відтак відсутня суб»єктивна сторона правопорушення. 01.03.2017 на сесії сільської ради він не голосував за виділення йому земельної ділянки, повідомивши про це сесію, що підтвердили свідок ОСОБА_4 та частково ОСОБА_5 Більшість свідків зазначили, що він голосував. Проте вони є зацікавленими особами, оскільки частина з них працює у сільській раді, інші - є родичами сільського голови. Працівники сільської ради мають до нього неприязнь, він відчуває з їхнього боку вороже ставлення до себе, так як за його ініціативи їм було зменшено щомісячні премії.

Зокрема ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є відповідно сільським головою, секретарем ради та землевпорядником, ОСОБА_9 - зять сільського голови, а ОСОБА_10 має дружні стосунки з останнім. Свідчення цих свідків не можна сприймати як допустимі докази. Належним доказом є лише експертиза почерку. Вважає, що таким чином його навмисно підставили. Щодо заповнення бланку «Результати відкритого поіменного голосування», то були випадки, коли депутати розписувалися на незаповненому бланку. Рекомендоване поштове повідомлення від НАЗК 09.01.2018 він не отримував. Просить закрити провадження за відсутності складу адміністративних правопорушень.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пояснили, що вони є депутатами Старооржицької сільської ради. 1 березня 2017 року засідання 9-ї сесії Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області сьомого скликання відбулося за їхньої участі у приміщенні Старооржицької сільської ради по вулиці Центральна, 22 в селі Стара Оржиця Згурівського району Київської області, на якій розглядалась заява ОСОБА_3 про передачу йому в оренду земельної ділянки для обслуговування господарських будівель і споруд (зернотік) по АДРЕСА_2. Під час голосування ОСОБА_3 не повідомив присутніх про наявність у нього конфлікту інтересів та особисто проголосував за прийняття позитивного рішення за його заявою, про що власноручно підписався у «Результатах відкритого поіменного голосування». Свідок ОСОБА_11 також зазначила, що ОСОБА_3 оголосив всім присутнім про свій намір голосувати.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_5 та ОСОБА_14 - депутати сільської ради - пояснили, що вони також були присутні на сесії, коли розглядалось питання про передачу ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки. Однак, на якій саме сесії це питання розглядалось, чи особисто голосував ОСОБА_3 за прийняття цього рішення та чи оголошував особисто про конфлікт інтересів, вони не пам»ятають.

Свідок ОСОБА_15 - депутат Старооржицької сільської ради пояснила, що вона була відсутня 1 березня 2017 року на засіданні сесії. Зі слів присутніх на цій сесії депутатів їй стало відомо про розгляд питання про передачу в оренду спірної земельної ділянки її чоловіку ОСОБА_3, який особисто не голосував за прийняття цього рішення.

Свідок ОСОБА_4 - депутат Старооржицької сільської ради - також була присутня 1 березня 2017 року на засіданні вищезазначеної сесії, де розглядалось спірне питання про передачу ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки, та чула як останній сказав, що не буде голосувати по цьому питанню. Чи розписувався останній у відомості, вона не бачила. Однак руку під час голосування він не піднімав.

Згідно зі ст. 254 КУпАП, чинній у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вбачається, що протоколи про адміністративні правопорушення № 41-03/3 та № 41-03/4 складені уповноваженою особою - головним спеціалістом Першого відділу (м. Київ) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Шульгою О.Г.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з міжнародно-правових зобов'язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» (далі - Закон), Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, дотримання принципу верховенства права є однією з основ демократичного суспільства.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

ЄСПЛ з метою справедливого провадження та дотримання статті 6 Конвенції вважає, що провадження у справах про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Лучанінова проти України», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини», «Лутц проти Федеративної Республіки Німеччини», «Лауко проти Словаччини» та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України»).

Крім того, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (п. 21) Уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналіз диспозиції та санкції ч.ч. 1, 2 ст. 1727 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відтак повинні розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов'язковим відповідно до положень ст. 17, ч. 4 ст. 374 КПК України, п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України.

Тобто, беручи до уваги мету статті 2 Протоколу № 7 Конвенції і природу гарантій, які вона передбачає, вбачається, що правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_3 притягається до адміністративної відповідальності, не може вважатися "незначним" у розумінні пункту 2 цієї статті.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, зокрема висновків Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011, винність має бути доведена поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відтак суб'єкт владних повноважень повинен був використовуючи свої повноваження, у спосіб, що передбачений чинним законодавством, з'ясувати всі обставини, що мають значення для складання протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

Проте ці вимоги зазначеною особою належним чином не були дотримані.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з цим згідно зі ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення, зокрема пов'язаного з корупцією, є одним із основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, складається та підписується уповноваженою на те особою (ст.ст. 245, 256 КУпАП).

Відповідно до п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.05.2017 р. N 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, складається уповноваженою на те посадовою особою, зокрема посадовою особою Національного агентства з питань запобігання корупції (п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП), і повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен містити всі перелічені в ній відомості, необхідні для вирішення справи, а без їх наведення належної сили не має.

Порушення закону допущені на стадії порушення справи про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, є істотними, оскільки пов'язані з обмеженням процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (відповідна практика Верховного Суду України міститься у постановах Голови Верховного Суду України від 19.03.2003 та від 06.09.2005).

Відтак дані, встановлені протоколами про адміністративні правопорушення від 11.01.2018 № 41-03/3 та № 41-03/4, є неналежними, оскільки НАЗК не додержало положень ст. 256 цього Кодексу. Ці протоколи не містять пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ним не підписані та не містять запису про його відмову від їх підписання. Тому неможливо встановити також, чи роз'яснювали ОСОБА_3 права і обов'язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу та ст. 63 Конституції України. Крім того, протоколи містять невірне зазначення паспортних даних особи, місця його роботи та посади.

Виклик ОСОБА_3 до НАЗК на 11.01.2018 на 11 год. 00 хв., направлений через сільську раду, був отриманий ним 11.01.2018 об 11 год. 37 хв.

Таким чином ОСОБА_3 був позбавлений права на захист, а саме, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися правовою допомогою.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Такої ж позиції дотримувався й Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією, від 22.05.2017.

Постановами Згурівського районного суду Київської області від 18.01.2018 ці протоколи були повернуті для належного оформлення. Проте НАЗК знову направило їх до суду, посилаючись на Порядок оформлення протоколів про адміністративні правопорушення, затверджений рішенням НАЗК від 09.06.2016 № 5 (далі - Порядок), зазначивши, що цей Порядок, не вступаючи в протиріччя з положеннями КУпАП, деталізує порядок реалізації НАЗК відповідних повноважень. Повідомило, що ОСОБА_3 на виклики не з'явився. Тому за місцем його роботи, проживання та телефонним зв'язком запрошувався прибути за викликом у визначені дати до НАЗК. За місцем проживання останнього поштовим зв'язком були відправлені й другі примірники протоколів.

Згідно з п. 10 Порядку протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі якщо особа відмовляється від отримання другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення або не з'являється для ознайомлення з протоколом, другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення та копії інших матеріалів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення та з описом вкладення не пізніше наступного робочого дня з дня складення протоколу про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом в конверті з позначкою "особисто" направляються особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Відміткою про вручення другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення у цьому випадку є особистий підпис особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на повідомленні про вручення, датою вручення є дата, зазначена на цьому повідомленні.

Зазначених вимог уповноваженою особою НАЗК не було дотримано та доказами не забезпечено. В ході розгляду справи сторона обвинувачення також не усунула допущені порушення.

НАЗК на підтвердження обставин складення протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_3 надало додатково докази, відповідність яких оригіналам не засвідчено та з яких вбачається, що ОСОБА_3 не направлялись та він не отримував протоколи про адміністративні правопорушення № 41-03/3 та № 41-03/4 від 11.01.2018, оскільки рекомендоване повідомлення із штрих-кодом 30 7 було вручено 09.01.2018 (хоча останній оспорює й факт отримання цього повідомлення), а опис, який містить зазначення цих протоколів, складено 12.01.2018 до рекомендованого відправлення із штрих-кодом 441. У рекомендованому повідомленні із штрих-кодом 30 7 НАЗК зазначило номер 41-08/506/18.

Із матеріалів справи вбачається, що під цим номером НАЗК було зареєстровано лише запрошення ОСОБА_3 до НАЗК на 11.01.2018 (т. 1 а.с.16-18).

Обов"язок доказування виннності у справах про адміністративні правопорушення, пов»язаних з корупцією, покладений на посадових осіб уповноважених органів. Натомість суд не вправі перебирати на себе повноваження сторони обвинувачення.

У справі «Карелін проти Росії» ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У п. 26 справи "Надточій проти України" ЄСПЛ нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з оппонентом.

Прокурор вважає, що винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов»язаних із корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, доведена на підставі наданих письмових доказів та показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та вбачає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 2 - 400, остаточно накласти стягнення - 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Має сумнів щодо об»єктивності висновку експертизи, проте суд відмовив у призначенні аналогічної експертизи у іншій установі.

Захисник просить закрити провадження за відсутності складу адміністративних правопорушень у діях його підзахисного з наступних підстав. Сторона обвинувачення ґрунтує винність останнього на даних, одержаних у незаконний спосіб, оскільки зібрані працівником СБУ, який не є уповноваженою на те особою, та не засвідчені на відповідність оригіналам. Грубо порушено право на захист при складанні протоколів, другі примірники яких не були вручені ОСОБА_3 На цю особу в порушення вимог ст. 61 Конституції України станом на 11.01.2018 вже було складено протоколи Управлінням захисту економіки в Київській області від 07.11.2017. за одне і те саме правопорушення.

На момент винесення на голосування питання про надання ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки ця земельна ділянка вже перебувала у нього в оренді із 17.08.2013 по 17.08.2018. Сільський голова ОСОБА_6 визнала у суді цей Договір як діючий. Відтак голосування взагалі було нікчемним та не тягнуло за собою жодних правових наслідків. ОСОБА_3 підписав заяву до сесії від 02.02.2017, яка вже була надрукована, за вказівкою сільського голови. Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відповідно до вимог КУпАП не попереджались судом про кримінальну відповідальність, перебувають між собою у родинних та інших близьких стосунках, відтак свідчили проти ОСОБА_3, так як є зацікавленими особами, оскільки за ініціативою ОСОБА_3 їм було зменшено виплати премій. Висновок почеркознавчої експертизи є законним доказом та спростовує показання зазначених свідків щодо голосування ОСОБА_3 на сесії.

Створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків, дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, в їх сукупності, вбачається, що під час розгляду справи стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_3 правопорушень, передбачених ч. 1 ст.172-7, ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Керуючись завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством та основними засадами судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та гласності судового процесу, вбачається, що справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_3, так як його винність у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів та неповідомленні ним про наявність такого конфлікту інтересів під час розгляду справи не доведена та не надано доказів, що підтверджують факт правопорушень.

Під час розгляду справи були безпосередньо отримані та сприйняті пояснення свідків, які відповідно до ст. 272 КУпАП не були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань.

Ці пояснення носять характер суджень та оцінок. Присутні одночасно на сесії сільської ради депутати по різному відтворюють події, що на ній відбувались. Відтак об'єктивність пояснень деяких з них викликає сумнів.

При їх перевірці враховуються всі фактори, які можуть вплинути на їх доброякісність, відповідність дійсності (умови сприйняття, особливості пам'яті) та відносини депутатського корпусу, зокрема можливість сільського голови впливати на формування позиції депутатів, враховуючи пояснення ОСОБА_3 про те, що частина депутатів перебуває у родинних чи інших близьких стосунках із сільським головою, що свідки не заперечували. Натомість свідок - сільський голова ОСОБА_6 пояснила, що такі обмеження у сільській місцевості не встановлені законом.

Сторона обвинувачення також не спростувала ці обставини.

Зіставляючи пояснення свідків з наявними у справі доказами, вбачається, що вони спростовуються іншими доказами, зокрема поясненнями ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4 та висновком судово-почеркознавчої експертизи, яка покладається в основу постанови та відповідно до якої підпис від імені ОСОБА_3 у рядку «№ 1» графи «Підпис» у документі «Результати відкритого поіменного голосування від «1 березня 2017 року (дев»ята сесії)» виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3

Ця експертиза є достатньо переконливою, об'єктивною та обґрунтованою, узгоджується із позицією захисту. При її призначенні та проведенні не встановлені порушення. Вбачається повнота дослідження по комплексу і об'єму вихідних даних, висновок надано трьома експертами, експертиза проведена із використанням довідково-нормативних документів та методичної літератури (із зазначенням бібліографічних даних).

Відтак дані, встановлені поясненнями ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4 та висновком судово-почеркознавчої експертизи є належними та допустимими доказами та спростовують дані, встановлені поясненнями інших свідків, які суд не приймає як належні та допустимі докази, оскільки вони не узгоджуються із висновком екпертизи.

Дані, встановлені письмовими поясненнями, відібраними працівником СБУ у сільського голови ОСОБА_6, секретаря сільської ради ОСОБА_7 та землевпорядника сільської ради ОСОБА_8, визнаються неналежними та недопустимими доказами, так як отримані із порушенням у зв'язку із відсутністю відповідних законних повноважень у працівника СБУ, та спростовуються висновком експертизи.

Копії заяви від 02.02.2017, рішення сільської ради № 78-09-VІІ від 01.03.2017, результатів відкритого поіменного голосування від 1 березня 2017 року (дев»ята сесія), протоколу дев»ятої сесії від 1 березня 2017 року та відомостей про присутніх депутатів на восьмій сесії 1 березня 2017 року також визнаються неналежними, оскільки не містять даних про відповідність їх оригіналам.

Надана прокурором під час розгляду справи копія документа «Результати відкритого поіменного голосування» не приймається як належний та допустимий доказ, оскільки НАЗК в основу обвинувачення поклало «Результати відкритого поіменного голосування», надані на його вимогу сільською радою, на підставі якого й було висунуто обвинувачення ОСОБА_3 Із зазначених підстав прокурору було відмовлено й у проведенні додаткової судово-почеркознавчої експертизи цього документа.

Крім того, із цієї копії вбачається, що документ не містить підпису секретаря та засвідчена особою, повноваження якої не підтверджені.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на таких доказах. За таких умов позиція прокурора є безпідставною.

Інших належних та допустимих доказів, які б беззаперечно доводили обставини вчинення правопорушення, не здобуто.

Після набрання постановою законної сили повернути сільській раді та ОСОБА_3 оригінали документів, наданих ними для проведення експертизи.

На підставі викладеного і керуючись Законом України «Про запобігання корупції», п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, пов»язані з корупцією, яка надійшла від Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Повернути Старооржицькій сільській раді Згурівського району Київської області оригінал «Результатів відкритого поіменного голосування від 1 березня 2017 року (дев'ята сесія)» на 1 аркуші, ОСОБА_3 - договір поставки № ДР-0000062 від 27.01.2017 на 1 арк., договір № від 10.11.2016 на 7 арк. з додатками на 6 арк., видаткову накладну № РФ-0001637 від 14.10.2016 на 1 арк., акт № А- від 30.11.2016 на 1 арк., рахунок-фактуру № від 18.11.2016 з додатком на 2 арк., договір про авалювання векселів від 27.03.2017 на 4 арк., договір поруки від 27.03.2017 на 9 арк. та заяву від 10.02.2017 на 1 арк.

Постанова судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.О.Денисенко