АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 4 березня 2018 року о 21 год. в м. Києві по вул. Івана Кудрі, 42, керував автомобілем марки «Опель» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, яка, на його думку, винесена з порушенням його прав та діючого законодавства., вважає, що адміністративне стягнення, якому його було піддано постановою суду, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

В апеляційній скарзі посилається на те, що обставини справи не були досліджені судом всебічно, а факти, які зазначені у постанові суду не відповідають дійсності.

Також апелянт зазначає про те, що про розгляд справи та винесення постанови йому стало відомо лише 21 травня 2018 року.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, не дотримався вимог, які передбачені ст.ст. 268 КУпАП, не з'ясував обставини, як того вимагають ст.ст. 247, 280 КУпАП, а сама постанова винесена з порушенням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП оскільки необхідно докази, на яких би ґрунтувався висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Окрім того, ОСОБА_1 наголошує, що від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці він не відмовлявся, дув у пробірку, та у нього не було виявлено жодних ознак сп'яніння. При цьому, як зазначає апелянт, йому не була надано ні нової одноразової трубки, ні документа про те, що пристрій є зареєстрований та опробірований належним чином.

Крім того, апелянт стверджує про те, що йому працівники поліції не пропонували пройти медичний огляд на стан сп'яніння в медичному закладі. Також звертає увагу на те, що він не перебував в стані сп'яніння, так як алкоголь не вживав, а перебував у стані шоку від неочікуваного здійсненого на нього тиску з боку величезної кількості працівників поліції, від чого у нього сильно піднявся артеріальний тиск.

Щодо свідків огляду, то апелянт вказує, що вони є сумнівними, так як один із свідків приїхав разом з поліцейськими, а інший з'явився через 10 хвилин після того, як він дув у прибор.

ОСОБА_1, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв та клопотань про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не подав, у зв'язку з чим вважаю можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд дотримався вказаних вимог закону, а рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції, є обґрунтованим та підтверджуються наявними у справі та дослідженими судом першої інстанції доказами: поясненнями свідків, відеозаписом, наданим Управлінням патрульної поліції в м. Києві.

Так, під час апеляційного розгляду з переглянутих відеозаписів, які розміщені на диску, вбачається, що автомобіль патрульної поліції з увімкненими проблисковими маячками рухається за автомобілем, який зупиняється. Працівник поліції підходить до автомобіля до місця водія. Двері автомобіля відчиняються, після чого поліцейський звертається до водія, чому останній не зупинився на вимогу працівників поліції. З відео вбачається, що у водія нечітка мова, на що звертає увагу працівник поліції. Водій не надає документи. У зв'язку з поведінкою водія та його мовою, працівник поліції з'ясовує питання щодо стану здоров'я водія, вимагає знову надати документи та вийти з автомобіля, з'ясовує, кому належить автомобіль. Водій виходить з автомобіля, проте документи на автомобіль та посвідчення водія не надає. Спочатку водій говорить, що посвідчення водія в «бардачку», потім дістає посвідчення водія з кишені верхнього одягу, передаючи працівнику поліції, як сказав: «досвідчення». На запитання щодо анкетних даних відповідає, що звуть його ОСОБА_2. У зв'язку з поведінкою водія та його мовою інспектор поліції цікавиться, чи вживав будь-які алкогольні напої водій. Водій заперечує вживання алкоголю. Водію пропонують пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки у зв'язку з тим, що при розмові відчувається запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Водія відводять з дороги, оскільки він перебуває на проїзній частині. Документи на автомобіль водій не надав. Огляд на стан сп'яніння погоджується пройти, вказуючи, що він нічого не вживав. Підходять два чоловіки, запрошені працівниками поліції, яких водій називає «понятими». Водію в присутності двох понятих інспектор поліції дає на вибір запечатані «трубочки», пропонує вибрати. Інспектор перевіряє в присутності двох свідків прибор «Драгер», демонструє свідкам, що «Драгер» показує 00, пропонує водію подути, розповідаючи, як це робити. Водій робить вигляд, що дує, проте, не виконує вимоги працівників поліції. При цьому інспектор, притримуючи водія, звертає увагу на тому, що водій не стоїть на ногах, та знову пропонує пройти огляд на стан сп'яніння на місці., або поїхати в лікарню. Водій говорить про те, що він відмовляється від огляду. Працівник поліції знову пропонує водію проїхати в медзаклад. Водій повторно відмовляється їхати в лікарню. При цьому водій почав ображати свідків. Працівник поліції робить зауваження та повідомляє водію, що відносно нього буде складений протокол за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. З відео вбачається, що один із працівників поліції відбирає пояснення у свідків. Після цього водій говорить, що все визнає, але відмовляється, заперечуючи на слова інспектора поліції, що він перебуває в стані сильного алкогольного сп'яніння, вживання будь-якого алкоголю. Водій починає говорити, що зателефонує «знайомому, який працює в комітеті корупції, який відповідає за корупцію в правоохоронних органах», що «пішла обратна волна». Інспектор поліції, посилаючись на те, що водій себе неадекватно поводить, запитала, чи не вживав він наркотичні засоби, на що водій обурюється, пояснюючи, що він «тверезий, а працівники поліції - п'яні», що його «запугували». В процесі цих подій встановлено, що водій - ОСОБА_1. Водій ОСОБА_1 вимагає у працівників поліції повернути йому документи, обвинувачуючи працівників поліції в тому, що вони у нього вкрали документи. На роз'яснення працівників поліції, починає говорити, щоб йому повернули «вкрадене посвідчення», що йому «погрожували наняті поліцією бандити». Після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, протокол вголос оголошується ОСОБА_1 При цьому останній відмовляється вказати адресу місця проживання та місця роботи, відмовляється підписувати протокол про адміністративне правопорушення. Працівники поліції в присутності двох інших свідків пропонують ОСОБА_1 підписати протокол про адміністративне правопорушення, на що останній відмовляється. Автомобіль евакуйований на штрафмайданчик (ас. 2).

Вказані обставини зафіксовані і в поясненнях свідків як відмови проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп'яніння, так і відмови від підпису протоколу про адміністративне правопорушення (ас. 3-4).

Окрім того, вказаними відеозаписами, які є об'єктивними доказами у справі, спростовуються доводи апеляційної скарги з приводу того, що огляд за допомогою «Драгеру» не виявив ознак сп'яніння, що йому не було надано а ні нової одноразової трубки, а ні документів про те, що прибор є зареєстрований та опробірований належним чином, те, що йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, що на нього здійснювати тиск з боку величезної кількості працівників поліції.

За обставин, перевірених та встановлених під час апеляційного розгляду, висновок суду першої інстанції по порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_1 про те, що місцевий суд підійшов до розгляду справи формально та при призначення адміністративного стягнення не дотримався вимог закону, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При цьому апеляційний суд враховує те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).

Санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку, призначивши адміністративне стягнення у межах санкції статті ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, з чим погоджуються й суд апеляційної інстанції.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови місцевого суду, яка є законною, вмотивовано, такою, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн. - без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва