Провадження № 3/263/2826/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП невідомий, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 09.09.2018 о 06:56год, у м. Маріуполі по вул. Соборній (колишня назва «Варганова») буд.5, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння: неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. На місці зупинки водій погодився пройти медичний огляд у встановленому законом порядку. В медичному закладі водій відмовився від проходження медичного огляду, на що є висновок лікаря №390, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував свою провину, зазначивши, що будучи зупиненим працівником поліції за вчинення незначного порушення ПДР повязаного з безпекою дорожнього руху, його було притягнуто до відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП. Під час розгляду зазначеного правопорушення інспектор не висловлював жодних сумнівів щодо стану його здоровя, а саме: перебування під впливом наркотичних засобів. Після ухвалення постанови, тим самим штучно створивши доказову базу керування транспортним засобом, йому було запропоновано проїхати до міського наркологічного диспансеру з метою встановлення факту спяніння. Не погоджуючись з припущеннями інспектора, безумовно погодився з пропозицією пройти обстеження у встановленому законом порядку. Про прибуттю у супроводі поліції до медичного закладу, надав свою згоду лікарю на проведення обстеження. Медичні працівники зробили виміри пульсу, артеріального тиску, та кількість подихів на хвилину. Крім того, перевірили стійкість у позі Ромберга та використали технічні засобі газоаналізатор, який показав відсутність алкоголю у видихуваному повітрі. Для проведення лабораторних досліджень було запропоновано здати біологічні середовища. Через фізіологічні показники не мав можливості, на вимогу лікаря здати зразок сечі, тому просив надати йому час та зачекати з відбором біологічних зразків. Від здачі зразків крові відмовився, оскільки це є втручанням в організм, а завдання шкоди власному здоровю через необґрунтовані та надумані сумніви поліції, вважає недоцільним. Його заперечення були розцінені, як відмова від подальшого обстеження про що складено висновок лікарем. На підставі зазначеного висновку, складено протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП від 09.09.2018 року, який містить чисельні порушенням чинного законодавства, повязані з невірним визначенням місця вчинення правопорушення, оскільки на місці зупинки він не відмовлявся від обстеження на стан спяніння, та безпідставно залученні свідки, підтверджують факт згоди водія на обстеження. Вважає, що посадові особи, як поліції, так і медичної установи, зловживаючи своїм службовим становищем, безпідставно визнали його заперечення, як відмову від подальшого медичного обстеження, не надавши можливість здати альтернативні зразки біологічного середовища (слина, волосся, проби епітелію кожного покрову та інше) для лабораторних досліджень. З огляду на що, складання протоколу вважав безпідставним, просив провадження по даній справі закрити, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 279 КУпАП на засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. При цьому серед обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначених ст. 280 КУпАП, є встановлення того, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів, при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Виходячи зі змісту ст.ст.7,254,279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП), у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення це документ, складений на відповідному бланку з неухильним дотриманням вимог щодо процедури та обєму заповнення, який містить склад інкримінованого особі діяння (адміністративного правопорушення), та в межах якого судом розглядається справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, за переліком додатків до протоколу, судом було досліджено висновок №390 від 09.09.2018 складений лікарем ОСОБА_3, за яким зазначено, що огляд ОСОБА_2 розпочався о 07:46, останній від здачі біологічних середовищ відмовився. ( а.с.4) Допитаний в залі судового засідання в якості свідка, лікар ОСОБА_3 суду показав, що на початку добового чергування до медичного закладу було доставлено ОСОБА_2 який був контактний, вірно орієнтувався в обстановці, правильно та по суті відповідав на питання. На початку обстеження не заперечував приймати участь, добровільно за власної згоди надавав можливість лікарю робити необхідні виміри, виконував завдання, але здавати біологічні середовища відмовився, посилаючись на фізіологічні особливості. Будь-яких альтернативних досліджень не проводилось, окрім запропонованої здачі крові, інших зразків біологічного середовища досліджуваної особи не відбиралось. Вважає, дії ОСОБА_2 фактичною відмовою від проходження обстеження на встановлення факту спяніння, оскільки протягом тривалого часу, останній зразок сечі не надавав, заперечення з приводу здачі зразків крові були необґрунтовані.

Допитана в залі судового засідання ОСОБА_4, показала, що працює на посаді поліцейського роти 2 батальйону УПП в Донецької області, 09.09.2018 під чергування встановлено порушення водієм ОСОБА_2 порушення п.9.2.б ПДР України. Під час спілкування було виявлено ознаки наркотичного спяніння, та водієві запропоновано проїхати до міського наркологічного диспансеру для встановлення факту спяніння. Факт згоди водія було засвідчено двома залученими свідками. Під час перебування у наркологічному диспансері, водій ОСОБА_2 після спілкування телефоном з адвокатом відмовився від подальшого обстеження, заявивши, що відмовляється здавати зразки крови для лабораторного дослідження. З цього приводу лікарем складено висновок про відмову у подальшому обстеженні та неможливість дати висновок про перебування особи у стані спяніння, що стало підставою для складення протоколу за ст.130 КУпАП через відмову водія у встановленні стану спяніння.

Допитаний свідок ОСОБА_5 суду показав, що всупереч вимогам ПДР України був залучений працівниками поліції, для участі у складанні протоколу за ст.130 ч.1 КК України, відносно водія ОСОБА_2 Свою участь у зазначеному протоколу, вважає недоцільною, оскільки у його присутності водій не погоджуючись з припущеннями поліції про перебування у стані спяніння, надавав свою згоду на проходження обстеження у міському наркологічному диспансері.

Суд проаналізувавши свідчення допитаних осіб, не приймає їх до уваги, оскільки вони не стосуються питання відмови водія ОСОБА_2 у проходженні обстеження на встановлення факту спяніння, та суперечать фактичним обставинам встановленим судом і вимогам розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерством охорони здоровя України від 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 ( далі за текстом Інструкція).

Так, суд ставить під сумнів обєктивність інформації відображеної у Висновку №390 від 09.09.2018 року про те, що ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду і обстеження. Оскільки, ОСОБА_2 не відмовлявся пройти медичний огляд та обстеження, а навіть частково пройшов надавши змогу лікарю зробити необхідні виміри його тіла та виконавши вимоги щодо тестових завдань. Твердження водія про неможливість здачі біологічних середовищ, а саме зразків сечі через фізіологічні особливості, під час проведення обстеження залишились не спростованими. Будь-яких альтернативних засобів дослідження, окрім здачі зразків крові, водієві запропоновано не було.

Пунктами 12, 13 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних вище.

З огляду на викладене, необхідно зроби висновок, що відбір зразків крові є завершальною стадією, яка застосовується лише у випадку, якщо інші зразки біологічних середових є недосяжними.

Переглядаючи в залі судового засідання відео фіксацію правопорушення долучену до протоколу, слід зробити висновок, що лікарем окрім запропонованих досліджень зразків сечі та крові, можливість використання інших обєктів біологічного середовища людини не пояснювалось та ОСОБА_2 не пропонувалось їх здати.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що медичний огляд на вставлення стану наркотичного спяніння був неповний, проведений упереджено без розяснення прав досліджуваній особі.

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП . про відмову ОСОБА_2І від проходження медичного огляду у закладі охорони здоровя, з посилання на висновок лікаря №390, не відповідають обєктивній істині та суперечать фактичним обставинам встановленим судом. Докази провини особи, яки притягається до адміністративної відповідальності долучені до протоколу, не відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки свідчення залучених свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, суперечать фабулі правопорушення, відеофіксація відобразила участь ОСОБА_2 у обстеженні в наркологічному диспансері, а при складанні висновку №390 не було дотримано вимоги Інструкції щодо порядку проведення обстеження на стан спяніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме: відмови водія від проходження медичного огляду встановлено не було, а навпроти встановлена згода та часткове проходження водієм огляду на стан спяніння, тому за відсутності будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, вина особи не може встановлюватися тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що необхідно закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 п.3, 284 ч.2 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі №263/12432/18 відносно ОСОБА_2, закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.Соловйов