КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 25 травня 2018 року о 20:40 год. керував транспортним засобом «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Харківське шосе у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, у зв'язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає про те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, ґрунтується на документах, які складені з порушенням встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння та диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт звертає увагу на те, що працівниками поліції під час оформлення адміністративного матеріалу порушено вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки працівники поліції повинні були після його зупинки оформити акт огляду і, в разі відмови водія від проходження огляду, направити водія до відповідного закладу охорони здоров'я, виписати направлення, і тільки там, після відмови водія проходити такий огляд, в присутності двох свідків скласти протокол, зазначити ознаки сп'яніння, та дії водія щодо ухилення від огляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, переглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на пояснення ОСОБА_2, досліджений під час розгляду справи відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, які містять в собі відомості та обставини вчинення правопорушення, що призвело до порушення ПДР України, пояснення свідків щодо обставин події (ас. 7-9), та дійшов обгрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується й суд апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що рухався в бік м. Бориспіль та був зупинений працівниками поліції у зв'язку з перевіркою документів. Під час перевірки документів працівники поліції запідозрили його в перебуванні в стані наркотичного сп'яніння. ОСОБА_2 запитав у працівника поліції, які саме ознаки були в нього, на що працівник поліції нічого не відповів. Ліхтарем в зіниці очей інспектор поліції не світив. Працівники поліції запропонували проїхати до медичного закладу на лівий беріг, але він заперечив, так як наполягав щоб проїхати до його лікарні. Працівники поліції повідомили йому, що він може відмовитись від проходження та пройти самостійно огляд, але працівник поліції не говорив, що тільки певні медичні заклади мають право проводити огляд на визначення стану сп'яніння. Працівники поліції говорили, що він може самостійно здати аналізи і потім забрати права, але здати аналізи протягом двох годин. Він (ОСОБА_2.) відмовився від проходження огляду на пропозицію працівників поліції, щоб самостійно пройти медичний огляд в іншій лікарні. Вважає, що працівники поліції ввели його в оману. В присутності двох свідків він відмовився їхати на огляд до лікаря-нарколога. Окрім того, йому не роз'яснили його права, а тільки вказали, де саме підписати в протоколі, в подальшому працівники поліції його відпустили, і він поїхав.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 та пояснив, що працівниками поліції не було зафіксовано на нагрудну камеру вся процедура події. Пропозиція була - проїхати до закладу охорони здоров'я на лівий берег, але найближчим закладом охорони здоров'я була лікарня на вул.. Деміївській. На відео не зафіксовано, які ознаки наркотичного сп'яніння у ОСОБА_2 були виявлені інспектором патрульної поліції. Більш того, відмова відбулась не в медичному закладі, а на вулиці. Також захисник під час апеляційного перегляду постанови місцевого суду наголосив на тому, що з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції використовувався «Драгер», однак невідомо, чи це був № 6810 - який є несертифікованим та недозволеним, чи це був № 6820, який має всі дозвільні документи для його використання. На його думку, працівниками поліції порушено вимоги Інструкції №1452/735 від 9 листопада 2015 року.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та пояснень, які надані учасниками апеляційного розгляду, судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, на якому зафіксована відмова ОСОБА_2 від проходження огляду у медичному закладі, в присутності двох свідків (ас. 3).

За клопотанням захисника ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції викликались свідки події, яка мала місце 25 травня 2018 року.

В апеляційному суді свідок ОСОБА_3 пояснила, що поверталась з чоловіком з роботи, були зупинені працівниками патрульної поліції для того, щоб взяти участь в якості свідків відмови особи від проходження медичного огляду у лікаря нарколога. Водію було запропоновано «Драгер», але вона (свідок) точно не запам'ятала. В якому стані перебував водій, вона точно не пам'ятає, так як події відбувались давно. На скільки вона запам'ятала, водій відмовився або від тесту або від медичного закладу. ЇЇ пояснення були заповнені працівником поліції, але вона читала їх, оскільки вони були заповнені з її слів. Також повідомила, що в її практиці вже траплялась схожа ситуація, а тому їй відомий порядок, відповідно до якого діяли працівники поліції. Свідок наголосила на тому, що працівниками поліції неодноразово пропонувалось водію проходження огляду і за допомогою «Драгеру», і у лікаря нарколога. Вона також зверталась з питанням до водія, якщо він впевнений в своїй правоті, то чому він не пройде цей огляд, на що відповіді не отримала. Чи проводилась зйомка всієї події, вона не звертала уваги. Окрім того, свідок вказала, що водій агресивним не був, навпаки був спокійний, але він був занадто повільним, і її така поведінка водія трохи насторожила. Чи повернули водію права, їй невідомо, так як в її присутності права не повертали працівники поліції.

До апеляційного суду також викликався свідок ОСОБА_4, однак за повідомленням свідка ОСОБА_3, яка є дружиною ОСОБА_4, останній не зміг з'явитись, так як працює в м. Вишгороді, і йому важче відпроситись з роботи.

З сукупності доказів, наявних у справі та досліджених судами першої та апеляційної інстанції, вбачається, що ОСОБА_2, як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України (в редакції від 22 березня 2017 року) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на обставини, встановлені судом, ОСОБА_2 порушені вимоги п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції під час оформлення адміністративного матеріалу порушено вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки працівники поліції повинні були після його зупинки оформити акт огляду і, в разі відмови водія від проходження огляду, направити водія до відповідного закладу охорони здоров'я, виписати направлення, і тільки там, після відмови водія проходити такий огляд, в присутності двох свідків скласти протокол, зазначити ознаки сп'яніння, та дії водія щодо ухилення від огляду, є такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, з огляну на таке.

Так, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, доводи захисту про те, що адміністративна відповідальність особи за відмову від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передбачена за відмову водія від проходження такого саме огляду у закладі охорони здоров'я, не ґрунтуються на вимогах закону.

З відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції чітко зафіксована відмова водія, у якого працівниками поліції виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, від проходження огляду у медичному закладі.

Доводи апелянта про те, що він не хотів їхати в лікарню, зазначену працівниками поліції, суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.

Відповідно до наказу Департаменту охорони здоров'я КМДА від 30 травня 2016 року за № 236, КМНКЛ «Соціотерапія» затверджена як заклад охорони здоров'я, якому надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Що стосується доводів апеляції щодо відсутності направлення щодо ОСОБА_2 для огляду на стан наркотичного сп'яніння до закладу охорони здоров'я, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в редакції від 28 жовтня 2015 року), п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції в присутності двох свідків запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився прослідувати до медичного закладу.

З огляду на те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду в медичному закладі, а бланк направлення не містить графи щодо відмови водія від проходження такого огляду, доводи захисника про те, що працівники поліції зобов'язані були виписати направлення ОСОБА_2 в заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, і тільки там, після відмови водія проходити такий огляд, в присутності двох свідків скласти протокол, є безпідставними.

Що стосується пояснень як захисника, так і ОСОБА_2 про те, що останнього не відсторонили від керування транспортним засобом, та чи передали транспортний засіб під керування іншій особі - є слушними, разом з тим не впливають на доведеність вини ОСОБА_2 в порушенні ним п. 2.5 ПДР України, який тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, під час апеляційного розгляду справи не встановлена невідповідність постанови місцевого суду вимогам закону, матеріалам чи обставинам справи, а всі обставини вчинення адміністративного правопорушення місцевим судом досліджені повно та об'єктивно.

З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн. - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва