Номер провадження: 33/785/63/18
Номер справи місцевого суду: 496/2161/17
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Фальковського А.О. розглянувши його апеляційну скаргу на постановуБіляївського районного суду Одеської області від 01.08.2017 року відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді начальника інженерної служби в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП,
встановив:

Зазначеною постановою суду ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-15 КУпАП із накладанням стягненя у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн..

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 21.06.2017 року, він, порушивши свої статутні та службові обов`язки, недбало ставлячись до військової служби, після розпису в книзі видачі зброї та боєприпасів, не звернув увагу на те, що отриманий ним в черговій частині в/ч НОМЕР_1 пістолет Макарова не є особистою зброєю офіцера, а є пістолетом іншого військовослужбовця.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою через неповноту судового розгляду, з таких підстав:
- на порушення вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу за його відсутністю, не повідомивши належним чином про час, дату та місце судового розгляду, внаслідок чого судовий розгляд є неповним та однобічним;
- протокол про адміністративне правопорушення не може містити доказів його винуватості, оскільки лише фіксує обставини справи;
- доповідна записка, на яку суд посилається як на доказ, має інформативний характер і не містить достатніх відомостей на підтвердження його вини;
- суд зазначив у постанові, що він подав заяву, у якій зазначив, що визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП, але він ніколи не складав і не підписував такого документу.
Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Фальковського А.О., які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, перевіривши докази у справі, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Мотивуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції у постанові послався на наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення №65/17 від 23.06.2017 року;
- доповідь заступника начальника відділу ОО, ППС, розшуку та діяльності ВСП в гарнізонах Південного територіального управління Військової служби правопорядку ОСОБА_2 про виявлення порушення вимог Статутів ЗС України в діяльності посадових осіб в/ч НОМЕР_1 .

Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №65/17 від 23.06.2017 року (а.с. 3-5) видно, що, ознайомившись з ним, ОСОБА_1 власноруч виконав запис про те, що доповнень, клопотань та зауважень до нього не має. Проте, в протоколі відсутні його пояснення щодо суті правопорушення.
При цьому у доповіді заступника начальника відділу ОО, ППС, розшуку та діяльності ВСП в гарнізонах ПТУ Військової служби правопорядку підполковника ОСОБА_2 зазначено, що під час здачі-приймання чергування у в/ч НОМЕР_1 21.06.2017 року, ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 6, 11, 16, 145, 296, 297, 298 СВС ЗСУ та п.п. 6, 7, 8 розділу ІІ Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року №359 (зі змінами у редакції наказу Міністерства оборони України від 20.10.2015 року №569 (а.с. 6-7).

Разом з тим, дана доповідь не може мати доказового значення по даній справі, оскільки вона є лише підставою для проведення відповідної перевірки, проте, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують призначення її проведення, та результати.

Натомість, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення інших військовослужбовців, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що вказана доповідь не може слугувати достатнім доказом наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині порушення судом першої інстанції приписів ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи за його відсутності, апеляційний суд вважає слушними, оскільки ним під час апеляційного розгляду справи надані докази того, що за його заявою, 11.01.2018 року до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України за те, що невідома особа підробила заяву від імені ОСОБА_1 , адресовану до Біляївського райсуду Одеської області про розгляд справи за його відсутності та визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Отже, не забезпечивши повноту, всебічність і об`єктивність судового розгляду, неправильно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП,оскільки такий висновок ґрунтується не на об`єктивних доказах, а на однобічній оцінці матеріалів справи.
Стаття 172-15 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Згідно з приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що докази, на які послався суд першої інстанції у постанові, є недостатніми через їх суб`єктивність (доповідь заступника начальника), а відповідна перевірка посадовими особами в/ч НОМЕР_1 за даною доповіддю не призначалась, а інших, об`єктивних доказів у справі немає та під час апеляційного розгляду вони не встановлені, а можливості їх отримати вичерпані.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП, безпідставно, оскільки фактично в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП.
Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд 1-ої інстанції, не вислухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не витребувавши усі необхідні, для встановлення істини у справі документи, не надавши їм правової оцінки у сукупності з іншими матеріалами справи, не забезпечивши повноту, всебічність і об`єктивність судового розгляду, дійшов висновку, який не відповідає фактичним обставинам справи.

Окрім того, відповідно до ст. 8 Конституції України, «в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в ході апеляційного розгляду була встановлена відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі.
Керуючись ст.ст. 8 та 62 Конституції України, ст.ст. 7, 247, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2017 року про накладення на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі - закрити за відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца