АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/945/18 Головуючий у І-й інстанції - Грицаюк Н.М.
Справа № 206/2186/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу останнього на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає: м. Дніпро, ж/м Тополь-2, 14/140,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Вирішено стягнути з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 16 квітня 2017 року о 14 год. 50 хв. в м. Дніпрі по вул. Томській, 180 керував моторолером HONDA DIO AF-18143011 з явними ознаками алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою приладу «Драгер» ARHK-0528 присутності двох свідків, результат якого становить 0,47 ‰, чим порушив п. 2.9а ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 поза межами строку його апеляційного оскарження звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження постанови суду, скасувати її та провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку апеляційного оскарження постанови суду, ОСОБА_2 посилається на те, що не був присутній під час судового розгляду, а його копію отримав лише 25 липня 2018 року.

Свої вимоги про скасування постанови ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що поліцейськими була проігнорована його пропозиція пройти огляд у медичному закладі, перед початком проведення огляду спеціальним засобом його не було проінформовано про порядок його застосування та не надано на вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про його повірку, а після складання протоколу його копію, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Поряд із цим, ОСОБА_2 вказує, що суд в оскаржуваному рішенні взагалі не посилався на протокол про адміністративне правопорушення, що містить посилання на його вину, а також необґрунтовано зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності, чим порушив право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Окрім того, ОСОБА_2 зазначає, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів законність дій поліцейських. При цьому, ОСОБА_2 зауважує, що він не є власником транспортного засобу, а лише на прохання своїх друзів допомагав дитині відкотити моторолер вручну та з цих підстав в нього й були відсутні документи, що також можливо підтвердити показаннями свідків.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та доводів апеляційної скарги, думку ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали адміністративної справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що оскаржуване рішення було отримано ОСОБА_2 24 липня 2018 року та апеляційна скарга була направлена до суду 08 серпня 2018 року. Разом із цим, згідно довідки, наданої останнім під час апеляційного розгляду, в період з 28 липня 2018 року по 07 серпня 2018 року, ОСОБА_2 перебував на амбулаторному лікуванні.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_2, поновивши строк на оскарження постанови та розглянувши подану апеляційну скаргу по суті.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції виконані не були.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного спяніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП настає лише в разі, якщо особа керувала транспортним засобом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що жодних обєктивних даних на підтвердження обставини керування ОСОБА_2 транспортним засобам матеріали провадження не містять.

Як вбачається з пояснень останнього, долучених до протоколу, а також наданих під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 за проханням своєї доньки допомагав штовхати мопед.

Зазначені пояснення повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3О, допитаної судом апеляційної інстанції, яка засвідчила, що в той час як ОСОБА_2 штовхав мопед, його зупинили працівники поліції.

На переконання суду апеляційного суду, суд першої інстанції вказані обставини належним чином не дослідив та дійшов до передчасного висновку про наявність вини в діях ОСОБА_2

При цьому, суд, розглянув справу без участі правопорушника, позбавивши останнього можливості надати свої пояснення з приводу зазначених у протоколі обставин.

Окрім того, процедура встановлення факту перебування особи, що керує транспортним засобом, у стані алкогольного спяніння нормативно врегульована положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, згідно Розділу ІІ якої за наявності ознак алкогольного сп'яніння поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З наведених положень нормативного акту вбачається, що для встановлення факту перебування особи у стані алкогольного спяніння може бути використаний не будь-який технічний прилад, що має функцію газоаналізатору, а лише ті з них, що у встановленому порядку дозволені до використання з цією метою, та з урахуванням додаткових обмежень обовязкової наявності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, дотримання вимог інструкції з експлуатації тощо.

Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений Наказом МВС від 01.03.2010 р. № 33, погодженим в.о. Голови Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, Головою Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Заступником Міністра охорони здоров'я України, відповідно до якого спеціальними технічними засобами для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння є: газоаналізатор «AlcoQuant 6020»; газоаналізатор «Alcotest 6510»; газоаналізатор «Alcotest 6810»; газоаналізатор «Alcotest 7410 Plus com»; прилад спеціалізований визначення концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, «Алконт 01».

З наведеного випливає, що відповідно до законодавства пристрій «Alcotest 6820», яким було встановлено наявність алкогольного спяніння ОСОБА_2, не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а тому його показання не є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення. Огляд, проведений з використанням цього приладу, належить вважати таким, що відбувся з порушенням вимог закону, а його результати недійсними.

Таким чином ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т АН О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року, якою

ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1