Справа № 755/4845/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 162-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, директор ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕХНІЧНИХ РОЗРОБОК МОНОЛІТ-ГРУП» ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності), вчинив порушення ст. 1 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме надходження валютної виручки у розмірі 7 000,00 дол. США відповідно до акта перевірки від 13.03.2018 № 285/26-15-14-06-04/33397626, яким встановлено порушення за період з 07.12.205 по 03.03.2018.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з'явився, в зв'язку з чим, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З положень ч. 1 ст. 162-1 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за умисне ухилення службових осіб підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності або громадян - суб'єктів підприємницької діяльності від повернення в Україну у передбачені законом строки виручки в іноземній валюті від реалізації на експорт товарів (робіт, послуг) або інших матеріальних цінностей, отриманих від цієї виручки, а також умисне приховування будь-яким способом такої виручки, товарів або інших матеріальних цінностей.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В даному випадку зазначених вимог закону не дотримано, адже, особі, що притягається до адміністративної відповідальності, протокол про адміністративне правопорушення не вручено, його права і обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП, належним чином йому не роз'яснені.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять підтвердження належного повідомлення ОСОБА_1 про складання проколу відносно нього за ч. 1 ст. 162-1 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що відповідальними працівниками ГУ ДФС у м. Києві

особу, що притягається до адміністративної відповідальності не було викликано, або будь яким іншим чином повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього. Так, згідно списку поштових відправлень,та відмітки на протоколі ОСОБА_1 було направлено протокол про адміністративне правопорушення, однак підтверджень щодо отримання особою даного листа, суду не надано.

Крім того, не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення місце вчинення адміністративного правопорушення та які саме дії вчинені безпосередньо ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Так, в акті перевірки зазначено, що в період, за який проводилась перевірка, відповідальними за фінансово-господарську діяльність були: директор - ОСОБА_1, за період з 02.03.2015 (на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕХНІЧНИХ РОЗРОБОК МОНОЛІТ-ГРУП» від 27.02.2015 №5 та наказу від 02.03.2015 № 1-к) по 02.10.2016 (наказ про звільнення від 29.09.2016 №2/ОК); та директор ОСОБА_2 за період з 03.10.2016 (на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕХНІЧНИХ РОЗРОБОК МОНОЛІТ-ГРУП» від 29.09.2016 № 6 та наказу від 29.09.2016 № 2/ОК) по день підписання акта.

При цьому всі документи що містяться в додатках, як то: акт перевірки, перелік документів, які було використано при проведенні перевірки, дані про виконання експертних контрактів, розрахунок пені, розрахунок штрафних санкцій, підписано директором ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕХНІЧНИХ РОЗРОБОК МОНОЛІТ-ГРУП» ОСОБА_2

Однак, інспектором як в протоколі про адміністративне правопорушення так і в акті перевірки зазначено, що часом вчинення адміністративного правопорушення з 07.12.2015 по 03.03.2018, при цьому як зазначено в цьому ж акті перевірки, ОСОБА_1 було звільнено на підставі наказу про звільнення від 29.09.2016 №2/ОК.

При цьому з копії наказу від 29.09.2016 №2/ОК, вбачається що ОСОБА_1 було переведено з посади директора за сумісництвом на посаду заступника директора за сумісництвом ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕХНІЧНИХ РОХРОБОК МОНОЛІТ-ГРУП» з 03.10.2016.

Відповідно ж до наказу від 17.08.2017 №1/К, ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника директора за сумісництвом ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕХНІЧНИХ РОЗРОБОК МОНОЛІТ-ГРУП» 17.08.2017 за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо посадових обов'язків особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 а ні з наявних матеріалів справи не вбачається, які ж саме діяння вчинені останнім та в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 162-1 КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме особою, що притягається до адміністративної відповідальності, правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б вказували «поза розумним сумнівом» про вчинення особою адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 162-1 КУпАП здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 162-1 КУпАП, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Крім того, суд надаючи оцінку відомостям, що містяться у акті перевірки 13.03.2018 № 285/26-15-14-06-04/33397626, та інших матері дах що додані до протколу про адміністративне правопорушення, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, вважає викладені в останніх дані такими, що ґрунтуються на припущеннях, а тому дані докази визнає не належними.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 162-1, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 162-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.В. Бірса