Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3857/18
Провадження №: 3/332/945/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Андрюшина Л.А., розглянувши матеріали справи, що надійшли з ОСОБА_1 Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 27-а, кв. 23

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогост. 185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР №049043 від 12.11.2018 р. зазначено, що 12.11.2018 року о15-10 год. біля будинку 33-а по вулиці Сєченова у м. Запоріжжі Горб С.С. на законну вимогу працівника поліції старшого лейтенанта ОСОБА_3 сісти у службовий автомобіль та проїхати до ОСОБА_1 для проведення слідчих дій, відштовхував поліцейського та намагався втекти, тим самим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського.

У судовому засіданніГорб С.С. пояснив, що 12.11.2018 р., перебуваючи біля будинку 33-а по вулиці Сєченова у м. Запоріжжі, він відмовився виконати вимогу працівника поліції проїхати з ним до відділку поліції з метою проведення слідчих дій у кримінальній справі, оскільки хотів дочекатися матір і попередити її про ці обставини. У відповідь на це працівник поліції із застосуванням сили,тримаючи за верхній одяг, посадив його до автомобіля патрульної поліції. Після цього його було доставлено до ОСОБА_1, де з ним слідчий провадив слідчі дії в рамках кримінальної справи.Також ОСОБА_2 пояснив, що він не отримував жодного виклику слідчого та не переховувався від органів досудового розслідування.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши і оцінивши матеріали справи у їх сукупності, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням(проступком) визнається протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення зясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Диспозиція статті 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до абз. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1997 року № 12 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Враховуючи викладене, правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, виражається у злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обовязків, тобто, у відмові від обовязкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок.

Вказане правопорушенняобовязково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обовязків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це виражений у категоричній формі обовязковий для виконання акт,який має бути законодавчо обґрунтованим.

На підставі наведеного, для наявності в діях особи складу зазначеного вище правопорушення необхідна сукупність обовязкових елементів, таких як: 1) перебування працівників поліції при виконанні службових обовязків, 2) законність розпорядження або вимоги поліцейського, 3) злісна непокора.

Перевіряючи наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суд виходить з таких обставин.

З рапорту оперуповноваженого ОСОБА_1 Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення у цій справі, випливає, що 12.11.2018 р. він виконував доручення слідчого СВ ОСОБА_1 Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження щодо встановлення місцезнаходження та доставки ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з метою проведення слідчих дій (а.с. 3).

Також до матеріалів справи додано копію доручення слідчого СВ ОСОБА_1 Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у порядку ст. 40 КПК України в рамках кримінального провадження № 0001818, відповідно до якого співробітникам СКП ОСОБА_1 ДВП ГУНП в Запорізькій області слідчим було доручено встановити місцезнаходження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та забезпечити його доставку до ОСОБА_1 Вказане доручення було адресовано Начальнику ОСОБА_1 ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 та містить резолюцію вказаної посадової особи про доручення його виконання відповідним посадовим особам (а.с. 4).

Незважаючи на те, що вказане доручення було надано слідчим в рамках кримінального провадження, суд вважає за необхідне надати йому відповідну правову оцінку у цій справі, оскільки зазначений документ та резолюція начальника ОСОБА_1 Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області стали підставою вимоги поліцейського ОСОБА_3 12.11.2018 р. до ОСОБА_2 щодо примусової явки останнього до відділення поліції.

Статтею29 Конституції України гарантоване право кожної людини на свободу та особисту недоторканність.

Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:...b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов'язку, встановленого законом;c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення...».

Частиною 1 статті 13 КПК України визначено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст. 6, 7 Закону України «Про національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Як вже зазначалось судом, доручення слідчого СВ ОСОБА_1 Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 12.11.2018 р. булоприйнято у рамках кримінального провадження № 0001818 від 26.08.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Прийняття вказаного процесуального документа слідчий мотивував необхідністю швидкого, повного та всебічного досудового розслідування, великим обсягом слідчих дій, які необхідно виконати. Керуючись вимогами ст.ст. 40,41 КПК України слідчий звернувся до начальника відділку поліції із проханням провести слідчі (розшукові) дії у рамках цієї справи, а саме - встановити місцезнаходження ОСОБА_2, після чого доставити його до відділку поліції. Процесуальний статус ОСОБА_2 у вказаному документі слідчим визначено не було(а.с. 4).

Відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Аналізуючи зміст доручення слідчого на предмет його законності, суд зазначає, що фактично воно було спрямовано на забезпечення примусової явки ОСОБА_2 до правоохоронного органу в межахслідчих (розшукових) дій.

Порядок проведення, перелік слідчих (розшукових) дій у рамках кримінального провадження визначено Главою 20 КПК України, норми якої не містять такої слідчої (розшукової) дії, як встановлення місцезнаходження особи та доставка цієї особи до правоохоронного органу.

Що стосується забезпечення явки конкретної особи під час досудового розслідування, то такі процесуальні дії не відносяться до слідчих (розшукових) дій і визначені іншими нормами КПК України.

Так, порядок виклику особи слідчим та наслідки неприбуття за таким викликом визначені ст.ст. 133, 135-143 КПК України. Примусовий привід особи дозволяється лише після того, як особа, викликана у встановленому законом порядку, попередньо не зявилась без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття. Рішення про здійснення приводу під час досудового розслідування приймається слідчим суддею.

Кримінальним процесуальним законодавством, а саме -ст. 281 КПК України, передбачено порядок оголошення розшуку підозрюваного у разі не встановлення його місцеперебування.Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, здійснення розшуку може бути доручено оперативним підрозділам.

Затримання особи уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді регламентовано статтею 208 КПК України, відповідно до вимог якої уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у випадку, якщо підозрюваний не виконав обовязки, покладені на нього при обранні запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.

Незважаючи на чітку регламентацію дій слідчого та інших уповноважених осіб щодо забезпечення явки особи до органів поліції під час досудового розслідування, слідчим Щедріним В.В. 12.11.2018 р. у кримінальному проваджені № 0001818без дотримання вимог кримінального процесуального законодавства було прийнято доручення про встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 та забезпечення його доставки до відділення поліції.

Обставини, встановлені під час розгляду цієї справи не свідчать про застосування до ОСОБА_2 в порядку, передбаченому КПК України таких заходів, як:виклик слідчим, привід до органу досудового розслідування або оголошення розшуку.

Доручення слідчого Щедріна В.В. від 12.11.2018 р. не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, оскільки закон не наділяв слідчого повноваженнями застосовувати примусову явку ОСОБА_2 до органу досудового розслідування за встановлених судом обставин та відсутністю обовязкового судового контролю за цими діями посадової особи органу досудового розслідування. Отже, забезпечення примусової явки ОСОБА_2 до відділку поліції на підставі доручення слідчого Щедріна В.В. не ґрунтувалась на вимогах закону.

На підставі наведеного та з урахуванням норм національного законодавства, ОСОБА_2 не мав встановленого законом обов'язку виконувати вимогу працівника поліції ОСОБА_3 сісти у службовий автомобіль поліції та прослідувати до відділку поліції на підставі доручення слідчого.

Враховуючи викладене, під час розгляду цієї справи, не знайшов свого підтвердження такий обовязковий елемент складу правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, як законність вимоги поліцейського.

Відповідно до вимог п.1 ч.1ст. 247 КУпАПпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду за зазначене, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ст.247,ст. 283, п.3 ч. 1 ст.284, ст. 285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогост.185КУпАП- закрити, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня винесення постанови.

Суддя: Л.А.Андрюшина