22.06.2018 Провадження № 3/337/405/2018
ЄУН № 337/1684/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2018 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Салтан Лілія Геннадіївна, за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, що надійшли з Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП у м. Запоріжжі, відносно ОСОБА_2, 13.06.1971 народження, не працюючого , мешкаючого АДРЕСА_1
за ч.1 ст. 130 КУпАП
В С Т А Н О В И В:
07 квітня 2018 року об 09-20 год. , на автодорозі Запоріжжя Біленьке водій ОСОБА_2, керував автомобілем RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд проводився в медичному закладі. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № 1500 від 07.04.2018 року, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.
У судове засідання 22.06.2018 року ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду н повідомив, з заявами про відкладення розгляду не звертався.
У відповідності до ст. 268 КУпАП неявка правопорушника у судове засідання не перешкоджає розгляду справи у його відсутність
У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину не визнав, суду пояснив, що він 07.04.2018 року прибув до берегу Дніпра, де чекав своїх друзів на рибну ловлю. Двигун автомобілю був заглушений , він випив приблизно 1-1,5 л. вина, незабаром до нього підійшов працівник поліції, почав вимагати документи, потім перевірив зміст багажу, висунув претензії щодо його стану та примусово відвіз на огляд до ЗОНДу. Вважає дії правоохоронних органів беззаконними, просить провадження по справі закрити.
Однак незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї провини в інкримінованому правопорушенні, його вина повністю підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що ним був проведений медичний огляд на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2, якого до ЗОНДУ доставив поліцейський. Водій погодився на таких огляд, скарг на дії поліцейського не висловлював, факт керування не заперечував. Поліцейський надав йому копію направлення водія на огляд. Він провів огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу АТ 6510, результат виявився позитивний -1,72% проміле, тому ним був складений відповідний висновок.
Пояснення свідка ОСОБА_3 підтверджені копією акту медичного огляду від 7 квітня 2018 року та наданою свідком копією направлення на огляд.
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння від 7 квітня 2018 року №1500, ОСОБА_2 перебуває у стані спяніння.
Відповідно до оглянутого відео зображення з місця події вбачається рух транспортного засобу, який був зупинений на вимогу поліцейського, що здійснював переслідування, з водійської двері вийшов ОСОБА_2 Зазначені обставини повістю спростовують пояснення ОСОБА_2 щодо заперечення ним факту керування транспортним засобом.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.
Зміст принципу « поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
У відповідності до ст. 251 Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Протокол про адміністративне правопорушення серії БД 378579 від 07.04.2017 року містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння встановлений Інструкцією « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.) та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.
У відповідності до п.4 Розділу І Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У відповідності до п. п.1, 6, 7 Розділу І Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя.
У відповідності до п. 6 Розділу ІХ « Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі 07.11.2015 № 1395», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Аналогічна норма міститься в п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.)
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_3, повно та всебічно дослідивши у судовому засіданні наявні докази, які є належними та допустимими, не викликають сумніву у суду, суд вважає , що провина ОСОБА_2 у інкримінованому правопорушенні підтверджена у повному обсязі, а невизнання його провини є способом ухилення від передбаченої законом відповідальності.
Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень, проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.
У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.
Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати не тільки чи було вчинено адміністративне правопорушення, та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а й ті факти, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час складання протоколу правопорушнику були розяснені права передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, однак не звертався до суду із скаргою на незаконні дії працівників патрульної поліції, постанову за ч.1 ст.126 КУпАП не оскаржував. .
Дії правопорушника ОСОБА_2 кваліфіковані судом за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи , яка вчинила адміністративне правопорушення , в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вивчивши матеріали справи, враховуючи вимоги ст.33 КУпАП , суд вважає, що стягнення ОСОБА_2. слід визначити необхідним та достатнім для досягнення мети, передбаченої ст.23 КУпАП ОСОБА_2 зокрема виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, а саме у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, як передбачає санкція ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, з ОСОБА_2 на підставі ст. 40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору.
Керуючись ч.1 ст.130 , ст.ст. 33, 221, 283, 287-294, КУпАП, ЗУ «Про судовий збір»
П О С Т А Н О В И В:
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Хортицький районний суд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня отримання її копії .
Суддя: Л. Г. Салтан