ПОСТАНОВА

Справа № 132/1761/17

12.06.2018 3/137/1/18

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Департаменту захисну економіки Управління захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, адвоката, депутата Калинівської міської ради 7 скликання, за ч.2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є депутатом районної ради (Калинівської міської ради), тобто суб'єктом, визначеним п. «б» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», та набув представницьких повноважень, зокрема права ухвального голосу, передбаченого ч. 1 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Так, 31.12.2015 р. адвокат ОСОБА_1 уклав договір правової допомоги за № 31/12 з ОСОБА_2, який набирає чинності з дня підписання та дії протягом трьох років. Надалі 17.03.2016 р. на 7 сесії 7 скликання Калинівської міської ради на порядку денному слухалось питання про визнання чинним рішення № 479, 9 сесії 6 скликання від 27.10.2011 р. (про надання згоди на прийняття частини приміщення гуртожитку по вул. Машинобудівників, 11, до комунальної власності територіальної громади м. Калинівка) де ОСОБА_2 разом з родиною зареєстрований з 04.01.1989 р. в кімнаті 224, та було прийнято рішення № 40 від 17.03.2016 р. «Визнати чинним рішення № 479 від 27.10.2011 р.» за яке ОСОБА_1 проголосував «за». Тобто, ОСОБА_1 був обізнаний з поняттям «конфлікти інтересів» та необхідністю самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів для участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень міською радою, однак не повідомляв про конфлікт інтересів ні до, ні під час прийняття міською радою вищенаведеного рішення, вчинивши дії (голосував «за») в умовах реального конфлікту інетерсів.

Тобто ОСОБА_1 навмисно порушив ст. ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснивши, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду Вінницької області від 05.04.2018 р., за його позовом, визнано протиправним та скасовано рішення Калинівської міської ради 7-ої сесії 7-го скликання від 17.03.2016 р. № 40 "Про визнання чинним рішення № 479 9-ої сесії Калинівської міської ради 6-го скликання від 27.10.2011 р.". Пояснив суду, що під-час голосування на сесії міської ради на порядку денному він неголосував «за визнання чинним рішення № 479 9-ої сесії Калинівської міської ради 6-го скликання від 27.11.2011 р.», оскільки згідно п. 28 порядку денного сесії Калинівської міської ради від 17.03.2016 р. мало ставитись питання «про визнання нечинним рішення № 479 9-ої сесії Калинівської міської ради 6-го скликання від 27.11.2011 р.» і ОСОБА_1 мав голосувати «проти» його прийняття. Також ОСОБА_3, просив закрити провадження по даній справі, оскільки вже пройшли строки притягнення його до адміністративної відповідальності.

Прокурор Михальнюк С.В. висловив позицію, якою вбачав ознаки адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-7 КУпАП, та просив винести рішення яким останнього притягнути до відповідальності передбаченої законом.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомили про обставини голосування за визнання чинним рішення № 479, 9 сесії 6 скликання від 27.10.2011 р. (про надання згоди на прийняття частини приміщення гуртожитку по вул. Машинобудівників, 11, до комунальної власності територіальної громади м. Калинівка).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 прокурора, всебічно та повно дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, повністю підтверджується з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» роз'яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне та повне та об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст. ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб'єктів вказаного правопорушення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 2, 3 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосередньо керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі-Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до диспозиції ст. 172-7 КУпАП, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів - суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" у даній статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати длясебе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Диспозиція ст. 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність спеціального суб'єкта адміністративних правовідносин у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. При цьому, враховано п. 2 примітки даного Закону у якій зазначено, що цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Суть корупційного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 КупАП (полягає в тому, що особа, яка є суб'єктом даного правопорушення відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п.2 примітки, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Визначення змісту поняття "конфлікт інтересів" має значення для правильного застосування положень ст.14 Закону щодо урегулювання конфлікту інтересів.

Зміст цього поняття визначають такі дві обов'язкові ознаки:

1) конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами та її службовими повноваженнями;

2) наявність такої суперечності може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про запобігання корупції" у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не мала права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_3, як депутат 7 скликання Калинівської міської ради Вінницької області(а.с. 17 том. 1), тобто суб'єкт, визначений п. «б» ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, в порушення п.1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції, перебуваючи в засіданні 7 сесії 7 скликання Калинівської міської ради від 17.03.2016 р., достовірно знаючи, що, на 7 сесії 7 скликання в його інтересах, а саме як представника ОСОБА_12І.(у справі 132/18884/13 міститься інформація, що ОСОБА_1 представляє інтереси ОСОБА_12 (а.с. 12-13, 21-25 том 1). слухалось питання про визнання чинним рішення № 479, 9 сесії 6 скликання від 27.10.2011 р. (про надання згоди на прийняття частини приміщення гуртожитку по вул.Машинобудівників, 11, до комунальної власності територіальної громади м. Калинівка) де ОСОБА_2 разом з родиною зареєстрований з 04.01.1989 р. в кімнаті 224, та було прийнято рішення № 40 від 17.03.2016 р. «Визнати чиним рішення № 479 від 27.10.2011 р.» за яке ОСОБА_1 проголосував «за» (а.с. 11 том 1), тобто навмисно порушив ст. ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 8, 18, 59-1 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Усписку осіб зареєстрованих в гуртожитку по вул. Машинобудівників, 11, м. Калинівка Вінницької області, міститься відмітка про реєстрацію ОСОБА_12 (а.с. 14-15 том 1),

Таким чином встановлено, що ОСОБА_3 був обізнаний з поняттям «конфлікт інтересів» та необхідністю самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів для участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень районною Радою, однак не повідомляв про конфлікт інтересів ні до, ні під час прийняття рішення № 40 від 17.03.2016 р. «Визнати чинним рішення № 479 від 27.10.2011 р.» за яке ОСОБА_1 проголосував.

Факт голосування підтверджується листком результатів поіменного голосування 7 сесії 7 скликання Калинівської міської ради від 17.03.2016 р. (а.с. 11 том 1), Відповідно було прийнято позитивне рішення про визнання чинним рішення № 479 9-ої сесії Калинівської міської ради 6-го скликання від 27.10.2011 р. «Про надання згоди на прийняття частини приміщення гуртожитку по вул. Машинобудівників,11, до комунальної власності територіальної громади м.Калинівка». (а.с. 10 том 1).

Таким чином доводиться, що ОСОБА_3 будучи депутатом міської ради і водночас особою яка надає правову допомогу ОСОБА_12 (строк дії договору до 31.12.2018 р.) проголосував за прийняття рішення стосовно житлового приміщення у котрому зареєстрована особа, інтереси якої він представляє за договором про надання правової допомоги.

Не ігнорується позиція надана ОСОБА_3 у судовому засіданні про те, що згідно адміністративного матеріалу він проголосував «за визнання чинним рішення № 479 9-ої сесії Калинівської міської ради 6-го скликання від 27.11.2011 р.», хоча згідно п. 28 порядку денного сесії Калинівської міської ради від 17.03.2016 р. мало ставитись питання «про визнання нечинним рішення № 479 9-ої сесії Калинівської міської ради 6-го скликання від 27.10.2011 р.» і ОСОБА_3 мав голосувати «проти» його прийняття.

Чи при голосуванні «за визнання чинним рішення» чи при голосуванні «проти визнання нечинним рішення», в обох випадках буде мати місце прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів та нести позитивне значення для особи, яке представляє ОСОБА_1

Також не може свідчити про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУПаП, рішення Вінницького окружного адміністративного суду Вінницької області від 05.04.2018 р., яким визнано протиправним та скасовано рішення Калинівської міської ради 7-ої сесії 7-го скликання від 17.03.2016 № 40 "Про визнання чинним рішення № 479 9-ої сесії Калинівської міської ради 6-го скликання від 27.10.2011 р.", оскільки воно є похідним від вчинення дій та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а початковим є саме факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, що наводилось вище.

Судом враховано, що ОСОБА_3 хоча і виконував свої депутатські повноваження та мав наметі забезпечити права жителів гуртожитку по вул. Машинобудівників, 11, м. Калинівка, а не конкретно особи, з якою у нього укладено договір про надання правової допомоги, однак зазначена обставина не позбавляє останнього обов'язку вживати заходів недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів.

Також приймається до уваги процесуальна поведінка ОСОБА_1 котра виявлялась у неодноразових клопотаннях про відкладення розгляду справи Літинським районним судом Вінницької області, що дозволило ОСОБА_3 звернутись із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду. Така поведінка прямо не заборонена законом, втім свідчить про намагання останнього затягнути розгляд справи та уникнути відповідальності. Судом вживались заходи задля запобігання зловживання процесуальними правами, зокрема неодноразово зупинялось провадження у справі в сукупному терміні понад 5 місяців.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена за ч.2 ст. 172 -7 КУпАП та з урахуванням його особи (адвокат, депутат), слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 3400 грн.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. З огляду на викладене вище, з ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

Керуючись ст. 40-1, ст. 172-7, ст. 283, ст.284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», Законом України «Про запобігання корупції», Законом України «Про статус депутатів місцевих рад»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.