06.09.2018 Провадження № 3/389/650/18
ЄУН № 389/1765/18

П О С Т А Н О В А
06 вересня 2018 року суддя Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області Ябчик Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли зі Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, не працює, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, -
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №598949 від 21 червня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_1, 21 червня 2018 року о 10.50 годині в селі Богданівка по вулиці Шевченка, не виконувала законних вимог працівників поліції, які перебували при виконанні службових обов'язків, чим вчинила правопорущшення, передбачене ст.185 КУпАП.
Згідно з положеннями ст.ст.254,256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред'являють спеціальні вимоги. Зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.
Об'єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV "Повноваження поліції", V "Поліцейські заходи" Закону України "Про національну поліцію". Зокрема, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події. Поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»відповідальність за ст.185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв'язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов'язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника при виконанні ним службових обов'язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП обов'язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов'язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.
Відповідно до змісту ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Тож необхідно враховувати висновки, викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) про те, що суд, при оцінці доказів у конкретній справі, повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Також необхідно врахувати рішення Європейського суду з прав людини по справі «Веренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, де зазначено, що суть вимоги працівника поліції, з метою надання оцінки законності є обов'язковим елементом для кваліфікації дій за ст.185 КУпАП.
Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст.256 КпАП України, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14.
В протоколі про адміністративне правопорушення належним чином не зазначено та не розкрито суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а саме не зазначено поліцейських, яким була спрямована непокора, на які законні вимоги чи розпорядження працівників поліції вчинила злісну непокору ОСОБА_1, в чому ця непокора з її боку виражалась, які службові обов'язки при цьому виконували працівники поліції.
Крім того, в протоколі не вказано прізвищ та адрес свідків, пояснення яких додано до протоколу, при цьому відмову від надання пояснень та підпису в протоколі засвідчено в присутності понятих «Кукса» та іншої особи, яку неможливо ідентифікувати, оскільки їх анкетні дані та адреса місця проживання в протоколі не зазначені.
За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
З доданих до протоколу рапортів працівників поліції, як і з пояснень наданих ними безпосередньо в суді, не можливо зробити однозначний висновок, яке саме розпорядження або вимогу конкретного поліцейського не виконала ОСОБА_1, чи було це розпорядження або вимога законними та чи були вони при виконанні службових обовязків. Пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, та рапорти працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у тому вигляді, як вони викладені, не прояснили ситуації.
Враховуючи викладене, матеріали даної справи необхідно повернути для належного оформлення.
Керуючись ст.ст.185,256,266-268,277,278 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Повернути до Знам'янського ВП ГУНП в Кіровоградській області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, для належного оформлення.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Знамянського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_13