Справа № 359/6204/18
Провадження № 3/359/2339/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., з участю прокурора Добривечір К.В., особи, щодо якої розглядається справа про притягнення до адміністративної відповідальності, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Департаменту внутрішньої безпеки Київського обласного управління Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. ст. 1726 КпАП України,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер не встановлений, НОМЕР_1,

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячого Ю.В. перебуває на розгляді два адміністративні протоколи: №13 від 02.08.2018 та № 14 від 02.08.2018 стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП

Так, в ході розгляду даним адміністративних матеріалів було встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 15.03.2016 № 49 о/с ОСОБА_1 призначено поліцейським Управління патрульної поліції у місті Борисполі. Наказом Департаменту патрульної поліції від 30.06.2016 № 443 о/с ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання сержант поліції.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII, поліцейські є субєктами на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 1 Закону №1700-VII, субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

ОСОБА_1 15.03.2016 прийнято Присягу працівника Національної поліції України.

Таким чином, ОСОБА_1 є субєктом декларування, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 04.01.2017 ознайомлений з вимогами антикорупційного законодавства, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 13.02.2017 № 11 о/с, сержанта поліції ОСОБА_1 (0018734), поліцейського роти № 1 батальйону, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 з 08.02.2017.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону №1700-VII особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою статті 45 Закону №1700-VII порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Приписами частини 1 статті 45 Закону №1700-VII визначено, що субєкти декларування зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, кінцевим часом подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно з абзацом 2 частиною 2 статті 45 Закону №1700-VII, без порушення цього Закону у даному випадку, є час 23:59:59 год. 31 березня 2018.

Зважаючи на викладене вище, ОСОБА_1, звільнившись з посади поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Борисполі ДПП НП України, та, будучи, згідно з підпунктом «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII, субєктом на якого поширюється дія цього Закону, та, згідно з абзацом 14 частини 1 статті 1 цього ж Закону, особою, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, безвідповідально поставився до виконання свого обовязку визначеного абзацом 2 частиною 2 статті 45 Закону №1700-VII (наступного року після припинення діяльності подати в установленому частиною першою статті 45 Закону №1700-VII порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік), вчасно не подав декларацію за 2017 та, з часом усвідомивши протиправність своєї бездіяльності, з метою припинення порушення вимог Закону, несвоєчасно, без поважних на те причин, лише 20.07.2018 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017, яку зобовязаний був подати до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону №1700-VII, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Крім того, з моменту звільнення (припинення діяльності) ОСОБА_1 був зобовязаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, за період з 01.01.2017 по 16.01.2017, не пізніше наступного дня після звільнення, тобто до 23:59:59 год. 17 січня 2017, чим порушив вимоги частини 2 статті 45 Закону №1700-VII та підпункту 2 пункту 5 розділу ІІ рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що обставини вчинення ОСОБА_1 корупційних діянь встановлені, а тому його необхідно визнати винним та притягнути до відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 у вчиненні даних корупційних діянь фактично визнав та пояснив, що йому було відомо, що він має подати електронну декларацію після звільнення з посади. Однак, йому не було відомо, в які строки це потрібно зробити. Коли йому повідомили про відсутність декларації, то він негайно усунув порушення.

Вислухавши пояснення представника особи, стосовно якої складено протоколи, його захисника, прокурора, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить висновку про закриття провадження по справі у відповідності до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 7, 254 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації при звільненні, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації

Окрім того, вказана позиція висвітлена в розясненнях спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017, Конституційним Судом України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).

З вищевикладеного вбачається, що доказів наявності прямого умислу у ОСОБА_1 спрямованого на несвоєчасне подання декларації при звільненні надано не було і доводи ОСОБА_1 ніким не спростовані.

Крім того, ОСОБА_1дізнавшись про необхідність подання декларації, подав її 01.05.2017 року, тобто до складання протоколу про адміністративне правопорушення, що також свідчить про відсутність у нього умислу на вчинення правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками департаменту внутрішньої безпеки НПУ, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДВБ НПУ та інше.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.

Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, не відноситься до субєктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані субєктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

На підставі викладеного суддя приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.

У разі відсутності складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________.