АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/1303818 Суддя суду 1 інстанції: Єфіменко Н.В.
Провадження № 33/790/867/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційної скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_2, 19840 року народження, громадянин України, мешканець с. Руська Лозова, Харківської області

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 14 липня 2018 року о 03 год. 10 хв. по пров. 1-й Лісопарковський, 3-А в м. Харкові ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ-21093», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці ДТП, з використанням спеціального технічного приладу Drager Alcotest в присутності двох свідків. Результат - 1,61% проміле.

Не погодившись з постановою районного суду захисник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду, а матеріали адміністративної справи передати на розгляд трудовому колективу КЗ «Дошкільний навчальний заклад (яслі-садок) №242 Харківської міської ради».

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав судом не з'ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_2, та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) 14 липня 2018 року о 03 год. 10 хв. по пров. 1-й Лісопарковський, 3-А в м. Харкові ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ-21093», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці ДТП, з використанням спеціального технічного приладу Drager Alcotest в присутності двох свідків. Результат - 1,61% проміле.

З даним протоколом ОСОБА_2 ознайомлений під розпис.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківки технічного приладу «Драгер» (а.с. 2), результат огляду на стан сп'яніння позитивний - 1,61 % (а.с. 3), з якими ОСОБА_2 погодився шляхом підпису.

Перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп'яніння також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 4), які були присутні при огляді ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції або свідків було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_2 або його захисник до суду не надав.

Оскільки результат, щодо перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння був проведений на алкотестері, то роздруківка алкотестеру є доказом провини ОСОБА_2

Наявність клопотання захисника про передачу матеріали адміністративної справи передати на розгляд трудовому колективу КЗ «Дошкільний навчальний заклад (яслі-садок) №242 Харківської міської ради» та його щире каяття не є безумовною підставою для звільнення правопорушника від адміністративно відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом'якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Дослідженими доказами які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_2 працює з 12.08.2016 року по теперішній час в КП «ДНЗ №242» на посаді сторожа, мешкає з дружиною та трьома дітьми від попереднього шлюбу, проте витягу з протоколу загальних зборів трудового колективу КП «ДНЗ №242» з питань можливості передачі ОСОБА_2 на поруки трудовому колективу, клопотання та характеристики з місця роботи не надано.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про недоцільність застосування відносно ОСОБА_2 заходів громадського впливу за відсутності клопотання трудового колективу КП «ДНЗ №242» яке не було подане і до апеляційного суду.

Обставини правопорушення об'єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

При апеляційному перегляді справи ОСОБА_2 та його захисник пояснили, що поведінка ОСОБА_2 на час вчинення адміністративного правопорушення обумовлена тяжкими сімейними обставинами та сильним душевним хвилюванням, вину визнав, щиро розкаявся, зазначив, що зробив для себе відповідні висновки, зобов'язувався не сідати за кермо в стані алкогольного сп'яніння.

Просили ці обставини врахувати та не позбавляти ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, застосувати стягнення у вигляді штрафу, оскільки користування автомобілем йому вкрай необхідне.

За наданих пояснень апеляційний суд не знаходить підстав для зміни застосованого адміністративного стягнення, виходячи з наступного.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не містить альтернатив застосування адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом'якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника не повинні враховуватись (Гл.10 КУпАП).

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, умисно вчинила адміністративне правопорушення.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 КонституціїУкраїни, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною аціонального законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. За результатами розгляд увказаної справи, суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_2 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Належних доказів що автомобіль потрібен для роботи до апеляційного суду не надано.

Посилання на наявність на утриманні ОСОБА_2 дітей дружини від першого шлюбу при апеляційному розгляді документально не доведено. Дані про усиновлення дітей також відсутні.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова районного суду є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року, щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко