П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

та про закриття провадження щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю осіб, щодо яких складені

протоколи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Провадження у справі стосовно ОСОБА_3 закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 21 червня 2018 року приблизно в 07 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, рухався по перехрестю вул. Наумова та проспекту Академіка Паладіна в м. Києві та в порушення п.п. 13.1, 2.3 (б), 1.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗІЛ», номерний знак НОМЕР_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 292324 від 21 червня 2018 року, ОСОБА_3 21 червня 2018 року приблизно в 07 год. 40 хв., керуючи автомобілем «ЗІЛ», номерний знак НОМЕР_2, рухався по перехрестю вул. Наумова та проспекту Академіка Паладіна в м. Києві та в порушення п.п. 13.1, 2.3(б), 1.5 ПДР України, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою судді провадження у справі стосовно ОСОБА_3 закрите за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суд не вбачає порушень ним ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, провадження щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що у виникненні ДТП винен саме ОСОБА_3, тому вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_3 складу правопорушення.

ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він, не змінюючи напрямку руху, рухався в середній смузі. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що судом проігноровано той факт, що з метою приховання дійсних обставин дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_3 безпідставно залишив місце, від'їхавши на декілька метрів вперед.

Апелянт зазначає, що суд також не взяв до уваги пошкодження на його автомобілі, що свідчать про те, що саме ОСОБА_3 здійснив зіткнення з його автомобілем.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та про закриття провадження стосовно ОСОБА_3 за відсутністю складу цього правопорушення, суд у відповідності до положень ст. 245 КУпАП повинен був всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати обставини справи та вирішити її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд в повній мірі не дотримався.

Відповідно до матеріалів справи, судом в одному провадженні розглядались два протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За наявності таких протоколів, відповідно до яких водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не дотримались п.п. 13.1, 2.3 (б), 1.5 ПДР України, внаслідок чого їх автомобілі отримали механічні пошкодження, суд повинен був встановити від дій кого з осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності транспортні засоби зазнали пошкодження.

Ухвалюючи рішення за результатами розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що саме дії водія ОСОБА_2 не відповідали п.п. 13.1, 2.3 (б), 1.5 ПДР України і це стало причиною ДТП, в якій вказані в протоколах транспортні засоби отримали пошкодження. За таких встановлених судом обставин дії ОСОБА_3 не перебувають в причинному зв'язку з тими наслідками, які зафіксовані в схемі місця ДТП, а саме - пошкодженнями автомобілів.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на це, апеляційним судом оцінюються докази з метою перевірки законності прийнятого судом рішення лише стосовно ОСОБА_2, оскільки ним в апеляційній скарзі не ставиться питання про скасування постанови суду та визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В той же час, суд встановив наступний механізм ДТП: автомобіль «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_2 не дотримався бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «ЗІЛ», який рухався в попутному напрямку ліворуч.

Проте такі висновки не підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи і суд на обґрунтування свого рішення жодного доказу не навів.

Відповідно до постанови, суду першої інстанції визнав висновок експертного дослідження № 12-1/26 від 20 липня 2018 року недопустимим доказом, оскільки він складений лише з вихідних даних, які були надані водієм ОСОБА_2 та не враховано пояснення водія ОСОБА_3, свідка ОСОБА_6

З таким висновком не погоджується апеляційний суд.

Як вбачається з висновку експертного дослідження № 12-1/26 від 20 липня 2018 року (а.с. 16 - 19), на експертне дослідження надано копії протоколу про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП з фотокартками. Відповідно до висновку, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Фольксваген» невідповідностей вимогам п. 13.1 ПДР України не вбачається.

Апеляційний суд вважає, що не надання експерту пояснень свідка ОСОБА_6 не може свідчити про неповноту вказаного висновку, оскільки як вбачається з постанови суду свідок не бачив зіткнення автомобілів.

На думку апеляційного суду, висновок експерта зроблений на підставі об'єктивних вихідних даних, які були зафіксовані після ДТП, тому підстав вважати цей доказ недопустимим немає.

Для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, необхідно встановити причинно - наслідковий зв'язок між діями водія та наслідками, які настали, що перебуває у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.

ОСОБА_3 стверджує, що керуючи автомобілем «ЗІЛ», не змінював напрямку руху. На його думку, саме водій ОСОБА_2, який рухався на автомобілі «Фольксваген» справа від нього, намагався перелаштуватись вліво, не дотримавшись бокового інтервалу здійснив зіткнення з автомобілем «ЗІЛ». Він стверджує, що оскільки керований ним автомобіль набагато вищий, то він відразу не побачив та не відчув зіткнення автомобілів.

В той же час, водій ОСОБА_2 стверджує, що саме ОСОБА_3 змінив напрямок руху, перелаштовуючись вліво.

Оскільки учасники ДТП пояснюють про різний механізм утворення пошкоджень транспортних засобів, апеляційний суд вважає, що саме дані, які зафіксовані в схемі місця ДТП, на фотокартках, висновок експертного дослідження мають спростувати чи підтвердити позицію сторін провадження.

Апеляційний суд вважає, що вказаний висновок експертного дослідження, проведений спеціалістом в області автотехніки і трасології підтверджує позицію ОСОБА_2 про механізм ДТП, а саме про те, що невідповідностей дій водія ОСОБА_2 п. 13.1 ПДР України не вбачається.

Отже, на думку апеляційного суду, між діями водія ОСОБА_2 та наслідками, які настали - пошкодженням транспортних засобів відсутній причинно - наслідковий зв'язок.

З урахуванням цього, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відтак провадження у справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що оскільки в апеляційний скарзі не ставиться питання про визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про скасування постанови тільки в частині визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні правопорушення.

Керуючись ст. 294, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та про закриття провадження щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати в частині визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні правопорушення.

В цій частині прийняти нову постанову.

Провадження у справі стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун