Суддя 1-ої інстанції Папаценко П.І.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., за участю ОСОБА_2, його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 16.03.2018 року о 20 год. 33 хв. по вул. П. Орлика, буд. 80 в м. Маріуполі Донецької області, керував автомобілем «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: звужені зениці ока, які нереагували на світло, сповільненість мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння у закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки його не було повідомлено в установлений законом спосіб про дату, час та місце судового засідання. Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи містять суперечності відносно ознак стану наркотичного сп'яніння. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити адміністративну справу.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його представника, які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не був присутнім під час судового засідання, вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 049868 від 16.03.2018 р. (а.с. 3), в якому ОСОБА_2 власноруч написав пояснення до протоколу, в яких він визнає, що керував транспортним засобом ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 4-5), підписи яких також наявні в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3), розпискою-зобов'язанням ОСОБА_2, в якій правопорушник зобов'язується не керувати своїм транспортним засобом на протязі 24 годин, починаючи з 22-00 год. 16.03.2018 р. (а.с. 6), постановою серії ВР № 058981 від 16.03.2018 р. (а.с. 7), якою на ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, рапортом поліцейського Короткова А.П. (а.с. 8), рапортом інспектора Бичкова О.О. (а.с. 9) та відеозаписом (а.с. 10).

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Таким чином, дії поліцейських відповідають вимогам закону і підстави для визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 049868 від 16.03.2018 р. недопустимим доказом у суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_2 на захист є необґрунтованими з наступних підстав. В ст. 268 КУпАП закріплено вичерпний перелік статей цього Кодексу, при розгляді справ про адміністративні правопорушення за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. Ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, до вказаного переліку не входить.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що копію протоколу про адміністративне правопорушення, в якому в тому числі зазначено і дату розгляду справи судом він отримав. У вказану у протоколі дату до суду він не з'явився, з яких причин пояснити не зміг, повідомлення про виклик його до суду на 30.03.2018 р. він отримав, проте до суду знову не з'явився, так як отримав це повідомлення в день розгляду справи, чи наступного дня, наступного дня та в інші дати він також до суду не приходив, заяв чи клопотань до суду не направляв, звертався до суду телефоном, проте підтвердити таке звернення нічим не може.

Судом здійснювались необхідні заходи для забезпечення розгляду даної справи за участі ОСОБА_2, проте останній до суду не з'явився, тому порушень судом ст. 268 та інших норм КУпАП не допущено.

Дана позиція повністю узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури розгляду.

Відносно доводів апеляційної скарги, щодо наявності суперечностей щодо ознак наркотичного сп'яніння в протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи відмічаю наступне. В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 049868 від 16.03.2018 р. вказано наступні ознаки наркотичного сп'яніння, які були виявлені у ОСОБА_2: звужені зіниці ока, які не реагують на світло; сповільненість мови; поведінка, яка не відповідає обстановці. Аналогічні ознаки наркотичного сп'яніння ОСОБА_2 зафіксовані в поясненнях свідка ОСОБА_4 (а.с. 4), в поясненнях свідка ОСОБА_5 (а.с. 5), рапортах поліцейського Короткова А.П. (а.с. 8), та інспектора поліції Бичкова О.О. (а.с. 9).

Переглядом відеозапису, який наявний в матеріалах справи, встановлено, що під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та пояснює, що напередодні вживав коноплю. Поліцейськими було запропоновано пройти обстеження в наркологічному диспансері м. Маріуполя, проте ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду в медичному закладі.

Аналогічні пояснення про те, що він керував автомобілем в статі наркотичного сп'яніння ОСОБА_2 власноручно виклав в протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтвердив факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку та пояснив, що за тиждень до події правопорушення він вживав коноплю.

Доводи ОСОБА_2 про вплив на нього працівників поліції нічим не підтверджуються, тому не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2018 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова