Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/239/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Льон С. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018 04 вересня 2018 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Ремез П.М., при секретарях Волошиній Н.С. та Сакарі І.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за скаргою ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2018 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2018 року на ОСОБА_3 накладене адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КпАП України у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 09.05.2018 року о 05.07 год. в м. Кропивницький, по вул. Преображенській, керував транспортним засобом «Geely СК 2МR7151А», реєстраційний номер НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу вказаного правопорушення, посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи та через порушення норм матеріального і процесуального права. При цьому вказує на те, що як вбачається з матеріалів він автомобілем не керував, а знаходився у ньому поки його товариш ходив за запасним колесом, а його автомобіль стояв на узбіччі з лопнувши скатом та була ввімкнена аварійна сигналізація, що підтверджується доказами відеозапису зробленого поліцейськими, яким він намагався пояснити, що автомобіль перебуває у несправному стані та їхати він не може, однак поліцейські змусили його завести автомобіль і від'їхати подалі на обочину, пояснивши що він перешкоджає рухові, що ним було і зроблено. Після цього до нього підійшли поліцейські та висловили сумніви щодо стану його здоров'я, запропонувавши йому пройти перевірку на стан алкогольного сп'яніння з використанням приладу «Драгер». На його зауваження, що він не є водієм, тому що не керує нерухомим автомобілем і не підлягає такій перевірці, поліцейський повідомив йому, що навіть коли він стоїть біля автомобіля є водієм і повинен виконувати його вимоги, тому на вимогу останнього він передав документи для перевірки. Погрожуючи забрати автомобіль на штрафний майданчик, поліцейські змусили його продути прилад Драгер. До цього він зателефонував товаришеві, який фактично керував автомобілем, однак його телефон залишився в автомобілі, тому йому нічого не залишалося як продути Драгер, який показав присутність алкогольного сп'яніння, однак з показаннями приладу він не погодився. У нього є сумніви до правдивості показань даного приладу, оскільки згідно квитанції з нього 09.05.2018 року о 05.22 год. температура повітря була +27 градусів, але згідно довідки Кіровоградського центу гідрометеорології від 05.06.2018 року температура повітря в м. Кропивницькому з 05 по 06 годину 09.05.2018 року складала 17.4 до 17 градусів. Вказує і на те, що згідно державного реєстру медичної техніки газоаналізатор Drager Alkotest 6810 відсутній в даному реєстрі згідно листа МОЗ України від 31.01.2018 року № 18-04/53/60-18/2813, тому вважає що його показники не можуть бути допустимим доказом.

Вказує і на те, що його огляд на стан алкогольного сп'яніння проведений з порушенням ст. 266 КУпАП, оскільки при проведенні огляду свідків взагалі не було, що підтверджується записом з відео реєстратора поліцейських, тому такий огляд вважається недійсним. Протокол складено у порушення ст.ст. 254 і 256 КУпАП, оскільки його складено без присутності його та свідків, у протоколі не його підпис у графі про відмову надати пояснення. Також, від керування автомобілем його не відсторонили у порушення вимог ст. 265-2 КУпАП та наказу МВС № 1395 від 07.11.2015 року та автомобіль тимчасово не затримували, що є доказом того, що він не знаходився у стані алкогольного сп'яніння. Всі його доводи може підтвердити свідок ОСОБА_4, який був за кермом його автомобіля до моменту його поломки, а також відеозапис поліцейських, з якого видно, що його змусили з'їхати на узбіччя та відсутність свідків при проведенні огляду.

Також, вказує і на те, що свідки котрі зазначені у протоколі, у судовому засіданні не допитувались, та що у постанові суду відсутні будь-які посилання на порушення водієм конкретних пунктів ПДР України, що вказує на незаконність судового рішення.

Вважає, що суд належним чином не дослідив докази його вини, не викликав свідків, а лише обмежився їх письмовими поясненнями, а також належним чином не дослідив протокол про адміністративне правопорушення.

Про день і час розгляду справи апеляційним судом, а саме 13.08.2018 року на 14.00 год., 22.08.2018 року на 16.00 год., 04.09.2018 року на 15.00 год., тобто тричі належним чином повідомлялися, як поліцейський ОСОБА_5, який склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_3, так і зазначені у протоколі двоє свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, однак вказані особи тричі до суду не з'явилися без поважних причин, тому суд вважає можливим рзглянути справу без їх участі.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_3, який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши доводи апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 надав пояснення про те, що дійсно 08.05.2018року у вечірній час після роботи він разом зі своїм товаришем ОСОБА_4 поїхали на його автомобілі «Geely» відпочивати у більярдний клуб. Там він вживав алкогольні напої, а саме пив пиво, оскільки знав, що його товариш ОСОБА_4 взагалі не вживає спиртного, тому вони домовилися, що останній відвезе його додому. 09.05.2018 року близько 05 год. ранку вони з товаришем поїхали додому, його автомобілем керував ОСОБА_4 Однак на вул. Преображенській, неподалік від церкви, в його автомобілі лопнув задній лівий скат, тому вони зупинилися і ввімкнули аварійну сигналізацію. Запасного колеса у нього не було, тому ОСОБА_4 пішов до шино монтажу, що взяти колесо і доїхати додому, а він залишився чекати біля автомобіля. У цей час до нього під'їхали поліцейські і змусили його сісти за кермо та від'їхати на узбіччя, що підтверджується і відеозаписом, долученим до справи поліцейським. Після цього, поліцейські запропонували йому пройти перевірку на стан алкогольного сп'яніння. На його заперечення, що він не є водієм, оскільки не керував перед цим автомобілем, вони стали погрожувати йому вилученням автомобіля на штрафний майданчик, чим змусили його продути алкотестер Драгер, який показав що він перебуває у стані сп'яніння. Стверджує, що під час проведення огляду жодного свідка не було, що також підтверджується і долученим до справи поліцейськими відеозаписом. Вказує і на те, що протокол складено за його відсутності і копію протоколу йому не вручено, та не надао можливості написати свої заперечення.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП не дотримався, через що постанова суду підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп'яніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735).

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ч.5 вказаної статті огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп'яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 6 Розділу 2 вказаної Інструкції також визначено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Такий же порядок огляду визначено і п.4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (зі змінами), відповідно до якого огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів вбачається, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння має бути проведено поліцейським виключно у присутності двох свідків.

Проте, в ході апеляційного перегляду дослідженими судом доказами не підтверджено того, що ОСОБА_3 у присутності двох свідків на місці зупинки пройшов огляд на визначення стану сп'яніння, участь яких при такому огляді є обов'язковою. Сам правопорушник, як суді першої інстанції (а.с.12-16, 42), так і в апеляційному суді повністю заперечив фактичні обставини справи, які зазначені в адміністративному протоколі від 09.05.2018 року, вказавши на те, що у той день він не керував своїм автомобілем, а коли приїхали поліцейські, то він стояв біля свого автомобіля, проте останні змусили його сісти за кермо та з'їхати на узбіччя, після чого змусили його пройти на місці огляд на стан сп'яніння, при цьому будь-яких свідків не запрошували. Такі пояснення скаржника також повністю підтверджуються і аналогічними поясненнями допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_4 (а.с.42).

Для надання своїх пояснень по суті даної справи судом апеляційної інстанції також викликались поліцейський ОСОБА_5, який склав протокол по даній справі та свідки зазначені в цьому протоколі, тобто ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, однак останні в судове засідання тричі не з'явились та не повідомили про поважні причини своєї неявки до суду, що апеляційний суд розцінює, як небажання вказаних осіб підтвердити в суді фактичні обставини даної справи.

З переглянутого в суді відеозапису вказаних подій, який долучено поліцейськими до матеріалів даної справи на підтвердження фактичних обставин (а.с.1), вбачається лише те, що вказаний відеозапис фактично підтверджує показання самого ОСОБА_3, про те що у той момент коли до нього під'їхали поліцейські, він автомобілем не керував, а лише на їх наполегливу вимогу від'їхав декілька метрів на узбіччя дороги, що суд за даних обставин розцінює, як провокацію відповідних дій на порушення ПДР з боку самих поліцейських, та що на момент проходження ним огляду на стан сп'яніння на місці події свідків не було, а були присутні лише чотири працівника поліції.

Таким чином, оскільки апеляційному суду не надано будь-яких достовірних доказів того, що працівниками поліції належним чином виконано вимоги ч.2 ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, при проведенні огляду ОСОБА_3 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп'яніння та, що саме він керував транспортним засобом перед його зупинкою, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що вказаний огляд водіяпроведено з порушенням вимог чинного законодавства.

За таких обставин, на підставі ч.5 ст. 266 КУпАП слід визнати недійсним такий огляд особи для визначення стану алкогольного сп'яніння, а саме через порушення процедури його проведення, а тому в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, районний суд помилково дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а вказана постанова суду скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, а саме через відсутність складу правопорушення.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП - скасувати.

На підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Ремез П.М.