АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/1323/18 Суддя 1 інстанції: Саркісян О.А.
Провадження: 33/790/528/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

13 червня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 17.02.2018 року о 16-30 годин ОСОБА_2 у м. Харкові по вул. Луі Пастера, 255 керував транспортним засобом ВАЗ 210998, державний номер НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідала обстановці, зрачки не реагують на світло. Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема: у час, вказаний у протоколі (17.02.18р. 16-30 год.) водій автомобілем не керував, а був зупинений співробітниками поліції задовго до того, що підтверджується і даними відеозапису; ознаки наркотичного сп»яніння, зазначені у протоколі (порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло), не відповідають ознакам, вичерпно встановленис п. 3, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735, виявлення яких є підставою для проведення відповідного огляду водія; у протоколу не зазначено про розписку Лук»янченко Я.В., яка додана до протоколу; не повністю заповнені анкетні дані свідка ОСОБА_4 Крім того, бланки з письмовими поясненнями свідків були заповнені поліцейськими самостійно, без присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від керування ТЗ ОСОБА_2, всупереч вимог ст. 266 КУпАП, відсторонений не був, а навпаки, з дозволу інспектора керував автомобілем, що зафіксовано на відео. Також, пояснення, які надавались ОСОБА_2 в судовому засіданні районного суду, відображені в оскаржуваному рішенні невірно, як і доводи захисника.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. ОСОБА_6, зокрема, зазначив, що при оформленні адміністративного матеріалу стосовно нього, були присутні три екіпажа патрульних поліцейських, більшість з яких не висловлювали підозру щодо наявності у водія ознак наркотичного сп»яніння. В той же час, на його думку, інспектор, який безпосередньо склав протокол, діяв упереджено.

Адвокат ОСОБА_3 у своїх поясненнях, наданих суду, акцентував увагу на порушеннях, допущених співробітниками поліції при оформленні матеріалу, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності свідків, при останніх ознак сп»яніння поліцейський не називав, при цьому, дві з трьох таких ознак, зазначені у протоколі, взагалі не відносяться до ознак наркотичного сп»яніння.

Лук»янченко Я.В., допитаний апеляційний судом у якості свідка, пояснив, що ОСОБА_2 його знайомий. 17.02.18р. чоловік знаходився біля свого двору, коли побачив, як співробітники поліції зупинили автомобіль ОСОБА_2 Хвилин через 10-15 Лук»янченко Я.В. вирішив підійти та дізнатися, у чому саме справа. Опинившись на місці події, від співробітника поліції дізнався, що останні приїхали за викликом (начебто хтось лазить по дворах). При цьому, інспектори стверджували, що ОСОБА_2 перебуває у нетверезому стані. Як вказував свідок, поліцейські пропонували водію пройти відповідний огляд, на що останній не відмовлявся, однак, просив надати якусь довідку із зафіксованим часом. Розписка на предмет передачі ТЗ була написана Лук»янченком Я.В. задля того, що автомобіль не забрали на штрафстоянку. Після того, ОСОБА_2 самостійно поїхав додому на авто.

Вивчивши матеріали справи, доводи ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп»яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 124597 від 17.02.18р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с. 2, 3), рапортом інспектора роти №7 батальйону №2 УПП ДПП у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 (а.с. 5), відеозаписом до протоколу (а.с. 6).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 фактично не відмовлявся пройти огляд на стан сп»яніння, як і відсутність свідків на місці події, спростовуються матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями цих свідків та даними відеозапису, врахованих судом першої інстанції.

Разом із тим, Апеляційний суд вважає за недоцільне виклик у судове засідання свідків та інспектора патрульної поліції, так як зібраних доказів достатньо для повного, всебічного розгляду справи та постановлення законного та обгрунтованого рішення.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1