Справа № 308/6063/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14.09.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., перевіривши апеляційну скаргу, яку подав керівник Ужгородської місцевої прокуратури Кириленко Д. П.,

В С Т А Н О В И В:

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2018

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..

Із постанови судді вбачається, що на виконанні в Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження за АСВП № 28958067 із примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-п-6528/10, виданого 19.09.2011 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх заробітків щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2010 і до досягнення дитиною повноліття. 28.09.2011 державним виконавцем відкрито виконавче провадження із примусового виконання вказаного виконавчого документу. Згідно з розрахунком державного виконавця від 03.05.2018 заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.05.2018 становить суму 85597,47 грн., яка сукупно перевищує суму платежів (аліментів) за шість місяців із дня пред'явлення виконавчого документу до виконання.

02.04.2018 на адресу боржника ОСОБА_2 надіслано виклик для явки до відділу ДВС на 09.30 год. 11.04.2018 для надання пояснень із приводу заборгованості зі сплати аліментів та щодо присутності під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП. 11.04.2018 боржник ОСОБА_2 не з'явився за адресою місцезнаходження Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області для надання пояснень із приводу заборгованості зі сплати аліментів.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 20.06.2018, а також про скасування постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що строк на апеляційне оскарження пропустив із поважних причин, оскільки участь прокурора в розгляді даної категорії справ не передбачена законом, а про існування оскаржуваної постанови прокурору стало відомо 05.09.2018 при отриманні листа Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» разом із копією постанови. Стверджує, що під час розгляду справи та винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції не врахував те, що заборгованість зі сплати ОСОБА_2 аліментів виникла до набрання чинності ст. 183-1 КУпАП, тобто до 06.02.2018, а тому, період часу несплати ОСОБА_2 аліментів не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП. Також прокурор зазначає, що судом не враховані положення ст. 58 Конституції України, відповідно до якої, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 250 КУпАП, при здійсненні нагляду за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення прокурор має право, у тому числі, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення.

Разом із цим, за змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП (у редакції зі змінами від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ), постанова в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених частиною 5 ст. 7 цього Кодексу, якою передбачено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 1 ст. 287 та ч. 5 ст. 7 КУпАП кореспондуються з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно із судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Втім, оскаржуваною постановою заходи примусового характеру, пов'язані з обмеженням особистої свободи громадян, не застосовувались, у тому числі з обмеженням особистої свободи гр. ОСОБА_2.

Тобто, у даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має законодавчо визначених повноважень на оскарження судового рішення згідно зі ст. 287 КУпАП та ч. 2 ст. 294 КУпАП, якою визначено вичерпний перелік осіб, які наділені правом на апеляційне оскарження, і прокурор, як учасник провадження в справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження на підставі Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП, тобто позбавлений права оскаржувати рішення судів першої інстанції, постановлені за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, на що вказується й у п. 8інформаційного листа судової палати у кримінальних справах ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» за вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року за №49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч. 5 ст. 7, ст. 250, ч. 1 ст. 287 та ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду в справах про адміністративне правопорушення. Відповідно до цієї ухвали усунення вказаних розбіжностей може бути вирішене лише в законодавчому порядку.

За таких обставин, враховуючи те, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження судових рішень суду першої інстанції в справах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію права та повернути апеляційну скаргу керівнику Ужгородської місцевої прокуратури як особі, що її подала.

Керуючись ст. ст. 7, 250, 287, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав керівник Ужгородської місцевої прокуратури Кириленко Д. П., на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2018, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, - повернути керівникуУжгородської місцевої прокуратури Кириленку Д. П., як особі, яка її подала.

Копію постанови разом з апеляційною скаргою надіслати керівнику Ужгородському місцевої прокуратури Кириленку Д. П..

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан