18.06.2018 Провадження № 3/337/353/2018
ЄУН № 337/1473/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2018 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Салтан Лілія Геннадіївна, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, що надійшли з ДПП УПП у м. Запоріжжі, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово не працюючого, мешкаючого АДРЕСА_1
за ч.1 ст. 130 КУпАП
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до адміністративного протоколу БР № 237254 від 09.04.2018 року вбачається, що 09 квітня 2018 року об 02-02 год , водій ОСОБА_1 , керував автомобілем DAEWO LANOS, державний номер НОМЕР_1 у м.Запоріжжі вул. Героїв 93-ї бригади, біля будинку № 38 з явними ознаками алкогольного спяніння ( запах алкоголю з порожнини, рота порушення мови , порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому порядку: за допомогою технічного приладу «DRAGER Alkotester» та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Від керування відсторонений шляхом передачі транспортного засобу тверезому водієві. Про повторність попереджений.
У судове засідання 18.06.2018 року ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду надана довідка травмпункту (9-ї міської клінічної лікарні, згідно якої ОСОБА_1 діагнозований забій поперечного відділу хребта, рекомендована ходьба на милицях без навантажень.
У відповідності до ст. 268 КУпУП неявка правопорушника у судове засідання не перешкоджає розгляду справи у його відсутність. Крім того, суд враховує, що поважність причини відсутності належною довідкою яка б свідчила саме про причину неможливості за станом здоровя бути присутнім у судовому засіданні суду не доведена, також при розгляді справи по суті ОСОБА_1. правову допомогу надавав захисник ОСОБА_4, який у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами про відкладання справи не звертався, причину своєї відсутності суду не повідомив, повідомлень щодо розірвання договору на надання правової допомоги до суду не надходило.
Під час судового провадження, у минулих судових засіданнях ОСОБА_1 свою провину не визнав, суду пояснив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан спяніння, оскільки транспортним засобом не керував. В той день він передав автомобіль ОСОБА_5, яка у визначений час та місце доставила автомобіль DAEWO LANOS, державний номер НОМЕР_1 за адресою : м. Запоріжжя вул. Героїв 93-ї бригади, будинок 38. Сама пішла по справам. Він сів в автомобіль за кресло водія, автомобілем не керував, одразу до нього підійшов інспектор поліції, постукав у вікно, попросив надати документи. Під час спілкування йому були висунуті вимоги щодо стану алкогольного спяніння, бо дійсно в той день вживав алкогольне пиво разом з ОСОБА_6. У нього було відсутнє посвідчення водія. Під час спілкування з інспекторами поліції, він намагався пояснити, що автомобілем не керував, а саме тому відсутня потрібність у його огляді. Просить закрити провадження по справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Під час судового провадження, у минулих судових засіданнях захисник адвокат ОСОБА_4 просить провадження по справі закрити у звязку з недоведеністю провини ОСОБА_7 за ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.
Зміст принципу « поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
У відповідності до ст. 251 Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 085241 від 19.12 .2017 року містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння встановлений Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.) та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.
У відповідності до п.4 Розділу І Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У відповідності до п. п.1, 6, 7 Розділу І Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя.
У відповідності до п. 6 Розділу ІХ « Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі 07.11.2015 № 1395», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Аналогічна норма міститься в п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.)
У відповідності до ст. 272 КУпАП , як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобовязаний зявитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.
У судовому засіданні були вслуханні пояснення ОСОБА_7, оглянуті матеріали відеофіксації, допитані в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_5 ОСОБА_11, досліджені матеріали адміністративного провадження.
Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що при патрулюванні місцевості по Хортицькому районі у м. Запоріжжі він разом з інспектором Грушко Т.І. здійснювали патрулювання по Хортицькому району, за допомогою раційного звязку вони почули про необхідність допомоги, так як інспектор Голубенко переслідує автомобіль , є підозра, що водій перебуває у стані спяніння. Коли приїхали на місце то автомобіль вже був припаркований, за кермом сидів водій ОСОБА_1, який перебував у нетверезому стані, вів себе зухвало. Не мав посвідчення водія він одразу заперечував факт керування транспортним засобом, та відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан спяніння, тому був складений протокол та винесено постанову за ч.1 стґ.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 425 грн. штрафу.
Свідки ОСОБА_12 дав аналогічні пояснення.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він разом з ОСОБА_9 здійснювали переслідування автомобілю під керуванням ОСОБА_1, автомобіль заїхав в прибудинкову територію. Вони вирушили за ним, та звернулися до іншого патруля за допомогою, на власні очі бачили, як автомобіль зупинився, за кермом перебував ОСОБА_1, а не ніяка інша особа. Коли водій опустив скло, вони одразу відчули різкий запах алкоголю, водій не мав водійського посвідчення, та відмовився від проходження огляду на стан спяніння у присутності двох свідків. Спочатку водій намагався вирішити справу «мирним шляхом», але почув відмову, одразу став пояснювати, що за кермом не перебував.
Свідок ОСОБА_9 надав суду аналогічні пояснення.
Зазначені пояснення свідків провідністю відповідають дослідженому в судовому засіданні матеріалам відео фіксації з місця події, з якого вбачається, що з самої зупинки автомобілю за кермом перебував ОСОБА_7, який на законні вимоги інспектора поліції пройти огляд на стан спяніння категоричного висловив свою відмову у присутності двох свідків.
Крім того, факт керування підтверджений наявною в матеріалах провадження постановою від 09.04.2018 року , відповідно до якої на водія ОСОБА_1 було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч.1 ст.126 КУпУП України керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Копія зазначеної постанови, як вбачається з оглянутого відео зображення, була одразу вручена на місці зупинки ОСОБА_1, на теперішній час набрала законної сили та ОСОБА_1 не оскаржувалася.
Пояснення допитаних у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 ОСОБА_10, ОСОБА_5, які пояснили, що під час переслідування за кермом перебувала ОСОБА_5 суд до уваги не приймає, оскільки вони суперечать іншим належними доказам та розцінює їх такими, як надані суду з причини хибного порозуміння поняття «дружба».
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повно та всебічно дослідивши у судовому засіданні наявні докази, суд вважає , що провина ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні підтверджена у повному обсязі, а невизнання його провини є способом ухилення від передбаченої законом відповідальності. Доводи захисника щодо відсутності доказів його провини та наявності чисельних правопорушень, суд до уваги не приймає, суд вважає цілком доведеним обставини, що водій новак С.К., усвідомлюючи, що він саме у присутності двох свідків відмовляється від законних вимог поліцейського, у якого були наявні усі сумніви щодо його перебування у стані спяніння, пройти огляд на стан алкогольного спяніння у закладі ЗОНДУ , допустив скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .
Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень, проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.
У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.
Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати не тільки чи було вчинено адміністративне правопорушення, та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а й ті факти, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час складання протоколу правопорушнику були розяснені права передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, однак він не оскаржував до суду протокол про адміністративне правопорушення, а також не звертався до суду із скаргою на незаконні дії працівників патрульної поліції, постанову за ч.1 ст.126 КУпАП не оскаржував. .
Дії правопорушника ОСОБА_1 кваліфіковані судом за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи , яка вчинила адміністративне правопорушення , в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вивчивши матеріали справи, враховуючи вимоги ст.33 КУпАП , суд вважає, що стягнення ОСОБА_1 слід визначити необхідним та достатнім для досягнення мети, передбаченої ст.23 КУпАП, зокрема виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, а саме у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, як передбачає санкція ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, з ОСОБА_1 на підставі ст. 40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору.
Керуючись ч.1 ст.130 , ст.ст. 33, 221, 283, 287-294, КУпАП, ЗУ «Про судовий збір»
П О С Т А Н О В И В:
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Хортицький районний суд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня отримання її копії .
Суддя: Л. Г. Салтан