АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 31.03.2018 року о 05 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Васильківська, 36, ОСОБА_1 керував автомобілем «Деу» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення координації рухів, тремтіння рук, зіниці ока не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, НІСТАГМ. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.04.2018 року, а провадження в справі щодо нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що справа була розглянута з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки він не був повідомлений про дату та час судового розгляду, однак незважаючи на відсутність в матеріалах справи даних про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи, суд, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягується до відповідальності, чим позбавив його можливості надати суду свої пояснення, подати докази, заявити клопотання та користуватися юридичною допомогою.

Вважає, що суд першої інстанції формально та однобічно розглянув справу, оскільки жодний доказ на який суд послався у своїй постанові не був перевірений.

При цьому вказує, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки працівник поліції, зупинивши його автомобіль, зателефонував комусь із своїх знайомих і поцікавився чи знаходиться вона на своєму робочому місці, щоб доставити його до цієї особи для здачі аналізів, а тому у нього виникли сумніви у їх достовірності.

Зазначає, що він не вживає наркотичних засобів, а підозра поліцейських могла виникнути, оскільки він був дуже стомлений на його утриманні перебуває малолітній син ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому він змушений працювати вночі.

У відповідності з вимогами ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, а також інших осіб, які беруть участь в провадженні у справі про адміністративні правопорушення не перешкоджає розгляду справи, крім випадків коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи, що в судові засідання Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 двічі не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення відповідного повідомлення за адресою, яку він вказував працівникам поліції при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та у поданій апеляційній скарзі. При цьому клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що підстави для задоволення його апеляційної скарги відсутні, виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 31.03.2018 року серії БД №440749 (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення координації рухів, тремтіння рук, зіниці ока не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, НІСТАГМ), при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; поясненнями цих свідків (а.с. 2), які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі; розпискою ОСОБА_1 від 31.03.2018 року (а.с. 3), в якій останній зобов'язувався не керувати транспортними засобами протягом доби та розпискою гр. ОСОБА_2 від 31.03.2018 року (а.с. 4), відповідно до якої останній зобов'язувався доставити автомобіль «Деу Нубіра», н.з. НОМЕР_1 до місця стоянки і не допускати до керування ОСОБА_1, на підтвердження факту відсторонення останнього від керування вказаним транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 5), які повністю підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, яким дана належна оцінка, а тому вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, твердження апелянта про перебування у тверезому стані під час його зупинки працівниками поліції 31.03.2018 року, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений не за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову останнього від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, а не перебування останнього в стані наркотичного сп'яніння.

Апеляційні посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі він відмовився, оскільки мав сумніви щодо неупередженості лікаря-нарколога, яка мала проводити цей огляд, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, так як пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, який розглянув справу без його участі, чим позбавив можливості надати свої пояснення, заявляти клопотання та скористатися правовою допомогою, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції належним чином повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, однак останній в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03), «…сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За наведеного, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.04.2018 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1723/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.