Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області - Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

З матеріалів провадження вбачається, що 30 жовтня 2017 року о 16 год. 30 хв. по вул. Костромська, 42, в м. Рівне, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, а саме рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги в русі автомобілю «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого змусив його різко змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення та як наслідок автомобіль «Тойота Кемрі» здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4, який виїжджав з території АЗС «БРСМ».

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1, зазначає, що при винесені постанови судом неповно зясовано обставини справи, у звязку з чим висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова суду винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стало порушення безпечної швидкості саме водієм ОСОБА_3 Звертає увагу суду, що транспортний засіб марки «ВАЗ 2101» не отримав пошкоджень. Просить постанову суду скасувати.

На розгляд справи в апеляційний суд свідки ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не зявилися з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи належним чином були повідомлені.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у ст.6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з положеннями цієї статті, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушеннязобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були порушені.

При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобовязує суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ дотримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.(рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартами доказування « поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства» ( п.161, заява № 25).

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказав, що 30 жовтня 2017 року, повертаючись додому він рухався по вул. Гайдамацькій в м. Рівне. Проїхавши перехрестя вул. Гайдамацька - Костромська поблизу АЗС «БРСМ» почув, що позаду відбулось зіткнення транспортних засобів, однак не зупинявся та продовжив рух. В той час, коли перебував вдома, приїхали працівники поліції та вказали, що він не надав переваги в русі автомобілю, внаслідок чого сталося ДТП. Окрім цього вказав, що правил дорожнього руху не порушував та відношення до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась, він не має.

Допитаний свідок ОСОБА_8, який працює інспектором УПП в м. Рівне вказав, що ним оформлювався адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 Зазначив, що підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 стало те, що учасники дорожньо-транспортної вказали, що причиною ДТП стало саме створення водієм автомобіля «ВАЗ 2101» аварійної обстановки.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вину у інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду (а.с.17).

Для зясування обставин справи в судове засідання апеляційної інстанції неодноразово викликалися свідки ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, однак останні не зявилися з невідомих причин.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею суду першої інстанції рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Крім того, постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за порушення п.п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди (а.с.17-18).

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2018 року щодо ОСОБА_1скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І.Полюхович