Справа № 489/3833/18 18.09.2018 18.09.2018 18.09.2018
Номер провадження: 33/784/418/18
Судова справа № 489/3833/18 Головуючий суду першої інстанції Коваленко І.В.
Провадження № 33/784/418/18 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Царюк Л.М., при секретарі судового засідання - Лептугі С.С.,

за участю захисника - Притикіна І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Притикіна Ігоря Ігоровича на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2018 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Суд першої інстанції встановив, що 6 червня 2018 року о 9 год. 15 хв. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI» моделі «і10» реєстраційний № НОМЕР_1, рухаючись по вул. Погранічній від вул. 9 Слобідської в напрямку пр. Миру в м. Миколаєві в порушення вимог п.п. «б» п. 2.3., п. 10.1 Правил дорожнього руху, не переконалась у безпеці руху, здійснила зміну напрямку руху при з'їзді з перехрестя, на якому організовано круговий рух, в напрямку пр. Миру, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «ТOYOTA» моделі «CORONA» реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, який рухався в попутному напрямку праворуч в напрямку вул. Чкалова. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Такі дії водія ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 - Притикін І.І. вважає постанову суду першої інстанції такою, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, у зв'язку з чим просив скасувати постанову та ухвалити нове судове рішення, яким провадження по адміністративній справі закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

При цьому посилався на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений не уповноваженою на те особою, матеріали справи зібрані не якісно, з порушенням КУпАП та інструкції МВС, і направлена справа була зовсім в інший суд, ніж було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, вважає, що справа суддею розглянута за відсутності ОСОБА_4, чим було порушено її право на захист і при постановлені судового рішення суддя вийшов за межі обвинувачення, яке висувалось ОСОБА_4 у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, проте скориставшись своїм правом, в судове засідання не з'явилися. З урахуванням думки захисника, який вважав за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_4, інтереси якої він представляє та надає правову допомогу, та потерпілого, суд розглянув цю справу без участі зазначених осіб.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши надані докази, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції цих вимог в повній мірі не дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Встановивши зазначені обставини справи та дослідивши надані докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4, які полягають в порушенні п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1 та 10.5 Правил дорожнього руху, що призвели до пошкодження транспортних засобів і заподіяння матеріальних збитків, є склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП та її вину доведено дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який складено відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, схемою місця дорожньо-транспортної події, письмовими поясненнями обох водіїв, які долучено до протоколу та показами потерпілого ОСОБА_5

Відповідно до п. 1.1. Загальних положень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з відповідними змінами), ці правила відповідно до закону «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Виконання учасниками дорожнього руху приписів зазначених Правил дорожнього руху є запорукою безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту.

Відповідно до п.п. «б» п. 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За приписами п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напряму руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ст. 124 КУпАП.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з усіх зауважень, зазначених в апеляційній скарзі, заслуговує на увагу лише питання щодо звинувачення ОСОБА_4 у порушенні Правил дорожнього руху, зазначених у постанові суду першої інстанції.

Так, зі змісту постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності вбачається, що суд визнає її винною у порушенні п.п. «б» п. 2.3 п. 10.1 та п. 10.5 Правил дорожнього руху України. Між тим, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) такого порушення ОСОБА_4 у провину не ставилось і від такого звинувачення вона не може захищатись. Таким чином, в цій частині суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень щодо розгляду справи у межах тільки висунутого особі звинувачення, а тому таке посилання суду підлягає виключенню з постанови.

Таким чином, ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом, проявила неуважність і належним чином не стежила за дорожньою обстановкою та, маючи намір змінити напрям руху, не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушила вимоги п.п. «б» п. 2.3 та п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Що стосується решти зауважень, зазначених у апеляційній скарзі захисника, то вони не є такими, що впливають на суть прийнятого судом рішення і не дають підстав для закриття провадження у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Так, розглядаючи справу за відсутності правопорушника, суддя не порушив вимоги ст. 268 КУпАП оскільки у справі є дані про належне сповіщення ОСОБА_4 про час та місце розгляду стосовно неї справи. Більш того, на розгляд справи з'явився її захисник, який заздалегідь також знав про час та місце слухання справи, але сам не забезпечив явку своєї підзахисної, не пояснив суду поважність причин її неявки у судове засідання і не заявляв клопотання про відкладення слухання справи, якщо вважав, що таким чином порушуються права його підзахисної.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, то він, складений уповноваженою на те особою національної поліції у відповідності до положень ст. 255 КУпАП. Зміст протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Посилання захисника на положення інструкції МВС про порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не можуть бути взяті до уваги, оскільки інструкція є суто відомчим нормативним документом і положення Кодексу України про адміністративну відповідальність мають вищу юридичну силу ніж будь-які відомчі інструкції. Бажання захисника бачити у протоколі більш широкий зміст правопорушення, є лише його особистою точкою зору і не ґрунтується на положеннях закону.

Є безпідставними і твердження захисника про те, що ця справа розглянута не належним судом.

На даний момент склалася така ситуація, що Ленінський район м. Миколаєва був перейменований в Інгульський район, у зв'язку з чим були відповідно перейменовані й усі органи влади цього району, крім суду, який залишився Ленінським районним судом м. Миколаєва. Інгульського районного суду м. Миколаєва не існує, а тому будь-які помилки у назві цього суду з боку громадян або посадових осіб слід вважати суто технічною помилкою, оскільки на територію Інгульського району м. Миколаєва розповсюджується юрисдикція Ленінського районного суду м. Миколаєва, який відповідно до вимог ст. 221 КУпАП і розглянув дану справу.

Захисник в апеляційній інстанції надав суду відповідь на його запит до Комунального спеціалізованого монтажно-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради від 5 вересня 2018 року щодо статусу перехрестя та висновок автотехнічного дослідження фахівця Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, зроблений на його замовлення та за наданими ним документами від 12 вересня 2018 року, за яким

фахівець дійшов висновку про відсутність вини водія транспортного засобу «HYUNDAI і10» у настанні дорожньо-транспортної події. При цьому зазначив, що надані ним документи доводять, що водій ОСОБА_4 у дорожній ситуації, що розглядається, діяла в межах Правил дорожнього руху.

За положеннями ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документі, а також іншими документами.

Оцінюючи надані документи, апеляційній суд вважає, що дані документи не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Зі змісту довідки Комунального спеціалізованого монтажно-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради від 5 вересня 2018 року видно, що вона носить роз'яснювальний характер щодо визначення статусу перехрестя доріг та будь - якої інформації про відсутність та наявність відповідних знаків на перехресті, де сталося ДТП, з неї не вбачається.

Щодо наданого висновку спеціаліста, то такий висновок не є доказом у справі про адміністративне правопорушення у розумінні ст. 251 КУпАП та носить лише консультативний характер, оскільки містить розсуди спеціаліста щодо дорожньої ситуації за певних умов.

Отже, з огляду на викладене, можна дійти висновку, що справа стосовно ОСОБА_4 розглянута у відповідності до норм КУпАП, рішення по ній є законним, обґрунтованим і справедливим. Дії ОСОБА_4, які полягають у порушенні п.п. «б» п. 2.3 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що призвели до пошкодження транспортних засобів, кваліфіковані вірно. Накладене стягнення на винну особу є таким, що відповідає закону і принципам справедливості.

Підстав для скасування цього рішення суду першої інстанції або закриття провадження по справі немає.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 296 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП змінити.

Виключити з цієї постанови вказівку суду про визнання ОСОБА_4 винною у порушенні пункту 10.5 Правил дорожнього руху.

В решті цю постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Л.М. Царюк