Справа № 477/823/18 Провадження № 3/477/467/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 р. м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Л.М.Семенова, за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП, про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, паспорт серії НЕ 003086, виданий Ленінським РВ УМВС України в Одеській області,

- до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення БР № 190224, 15 квітня 2018 року близько 15-05 години, ОСОБА_2 на а/д «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 183 км., керував транспортним «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху водій ОСОБА_2 від проходження огляду в медичному закладі, у встановленому законом порядку для встановлення стану алкогольного сп'яніння, або за допомогою технічного засобу DRAGER в присутності двох свідків категорично відмовився. За даним фактом складено протокол про адміністративне БР № 190224.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направи до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки перебуває у відрядженні за межами України, що підтверджено відповідними документами. Як вбачається з наданих письмових пояснень, вважає, що протокол був складений працівниками патрульної поліції неправомірно, посилаючись на те, що він 15 квітня 2018 року близько 15-00 години зі своєю знайомою ОСОБА_3 рухалися на його автомобілі «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_1 по трасі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ». В свою чергу він знаходився на пасажирському сидінні, а за кермом була ОСОБА_3 Проїхавши декілька кілометрів вони звернули з траси та зупинились. Приблизно через хвилину до них підїхав автомобіль патрульної поліції. Патрульні попросили його предявити документи, та він пояснив, що водійського посвідчення у нього немає, а автомобілем керувала ОСОБА_3 В свою чергу, патрульні почали його звинувачувати в тому, що саме він керував автомобілем, при цьому перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Вони на трасі зупинили автомобіль, та попросили водія та пасажира засвідчити факт, що нібито він відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння, потім патрульний дав свідкам пусті бланки, які вони підписали. Після цього, патрульні склали протокол, при цьому ні його якого пояснення, ні пояснення ОСОБА_3 не були взяті до уваги. Зі складеним протоколом його не було ознайомлено.

На підтвердження пояснень ОСОБА_2 щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення також свідчать письмові пояснення ОСОБА_3, яка зазначила, що саме вона керувала автомобілем у час та місці, що зазначені у протоколі, та надавала працівникам поліції своє посвідчення на право керування транспортним засобом, що ними проігноровано.

Також дані пояснення підтверджуються записом відео з бодікамери працівника поліції, з якого слідує, що дійсно ОСОБА_2 перебував в автомобілі в якості пасажира.

Захисник ОСОБА_1 вважав за необхідне провадження у справі закрити за відсутності події вищевказаного правопорушення, посилаючись на те, що вимога про проходження огляду на стан спяніння, відповідно до ст. ст. 130, 266 КУпАП, може бути висунута саме водію, а не пасажиру.

Викликані до суду свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не прибули, про причину неявки не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Порядку «Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103, а також згідно п. 6 Розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та Міністерства юстиції 09.11.2015 № 1452/735 - огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; вражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду на стан сп'яніння, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Натомість сам ОСОБА_2 вказував, що був пасажиром, а допитати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про обставини їх участі як свідків відмови ОСОБА_2 саме як водія, який мав ознаки спяніння від проходження огляду на стан спяніння, суд був позбавлений можливості, з обставин про які зазначено вище.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Притягнення до адміністративної відповідальності обумовлює певні обмеження щодо особи, тому складання протоколу про адміністративне правопорушення має бути лише з обґрунтованих підстав повноважною на те особою та наслідки відмови від проходження огляду на стан спяніння мають бути розяснені водієві на момент такої вимоги.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є субєктом правопорушення, всіх обовязкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а наведені судом обставини не надають можливості поза розумним сумнівом встановити, що вимоги працівника поліції до ОСОБА_2 про проходження медичного огляду на стан спяніння були висунуті саме як до водія під час керування транспортного засобу та що фіксування відмови від проходження такого огляду було проведено належно за участю свідків, які усвідомлювали, що вимога висунута саме водію транспортного засобу із розясненням наслідків такої відмови.

Враховуючи наведені вище факти, суду не надано достатніх доказів факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та, за положеннями пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події вказаного адміністративного порушення.

Постанова може бути оскаржена через Жовтневий районний суд до апеляційного суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.М.Семенова