П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп ________________, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУ пАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 07.07.2018 р. о 21.30 год. на автодорозі Р05 Городище-Рівне-Старокостянтинів, водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом CHEVROLET Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_2, інкримінується порушення вимоги п. 2.5 ПДР України, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав пояснивши, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем в час та в місці описаному в протоколі про адміністративне правопорушення. Коли ж йому працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», то ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу, оскільки йому відомо, що прилад не сертифікований на території України. Додатково зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі, однак працівники поліції не доставили його туди. Пояснив, що далі працівники поліції зупинили двох свідків, склали протокол про адміністративне правопорушення, не відсторонили його від керування транспортним засобом, видали тимчасове посвідчення на керування транспортним засобом, після чого він продовжив рух. Надав письмові заперечення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_3, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП, встановлена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Згідно п. 6 та п. 7 розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року 1452/735, передбачено, що огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.9 розділу ІІ вказаної Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376,до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч положенням ст.251 КУпАП та п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких доказів, щодо підтвердження обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки відомості в матеріалі про адміністративне правопорушення, котрі могли б слугувати підтвердженням відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, не свідчить про відмову останнього пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі.

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України та п. 4 Постанови Пленуму ВС України від 30.05.1997 року №7 " Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З підстав наведених вище приходжу до переконання, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, будь-які належні та допустимі докази в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні та відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь ОСОБА_5

Також, суд звертає увагу на те, що вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

При цьому матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_5 від керування автомобілем та передачі цього автомобіля для керування іншій особі, хоча згідно закону це обовязок працівника патрульної поліції.

Крім того, з протоколу вбачається, що водію пропонувалась пройти огляд на визначення алкогольного сп"яніння за допомогою газоаналізатора " Алкостест № 0687", який відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов»язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. (ст. 7 КУпАП).

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи наведені обставини, суд вважає, що працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, алкогольного чи іншого сп'яніння визначений ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами.

При таких обставинах справи, суд приходить до висновку, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з порушенням законодавства, а в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриває провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Є.І.Сидорук