Справа №591/670/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/184/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 01.02.2018 року, близько 23.31 год., в районі буд.11 по вул. Перекопській в м. Суми, керував автомобілем «ВАЗ 217230», н.з.ВМ7125АХ, та після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, до проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан спяніння, вжив алкогольні напої (коньяк), після вживання алкоголю пройшов освідування на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1.47 % проміле, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді як незаконну, а справу закрити. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд належним чином не дослідив докази його вини, оскільки не викликав свідків для допиту, а лише обмежився їх письмовими поясненнями, розгляд справи провів у його відсутність незважаючи на заяву про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою, про що мається відповідна довідка, чим позбавив можливості захистити свої права, надати пояснення, скористатися правовою допомогою, а також не дотримано вимог ст. 33 КУпАП при накладенні на нього адміністративного стягнення. Зазначає, що під час фіксації події велась відеозйомка, яка суду взагалі не надавалась та не досліджувалась.

Також ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, допитавши свідків та оглянувши відеозаписи з нагрудних відеокамер патрульних, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді підлягає задоволенню, а апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не був присутнім у судовому засіданні 08.02.2018 року при винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, а направлена йому судом копія судового рішення повернулася без вручення адресату (а.с.19-20), тому строк на апеляційне оскарження даної постанови судді апелянтом пропущений з поважних причин і вважаю за необхідне його поновити.

Що стосується безпосередньо вимог апеляційної скарги, то приходжу до висновку про їх безпідставність, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону суддею суду першої інстанції були виконані.

Так, диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання водієм транспортного засобу алкоголю після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та були дослідженні в суді першої інстанції, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №204611 від 02.02.2018 року, який, враховуючи положення ст.251 КУпАП, є доказом, та в якому ОСОБА_3 власноручно зазначив, що після зупинки працівниками поліції він вживав алкоголь (а.с.1);

- даними акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого проба позитивна 1.47 % (а.с.2);

- даними чеку приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1.47% проміле (а.с.3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в присутності яких проводився огляд ОСОБА_3 на визначення стану алкогольного спяніння, прилад видав показник 1.47 %. ОСОБА_3 стверджував, що вжив алкоголь після зупинки транспортного засобу (а.с.4-5).

Зазначені докази отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Крім цього, в ході розгляду матеріалів справи апеляційним судом було здійснено огляд відеозаписів з нагрудних камер поліцейських з яких вбачається те, як ОСОБА_3, після зупинки його поліцейськими, зачинившись в салоні свого автомобіля та вживає спиртне (коньяк).

Більше того, вказані обставини підтвердили допитані апеляційним судом свідки.

Зокрема Інспектор роти №2 БУПП ОСОБА_7, в суді апеляційної інстанції допитаний в якості свідка підтвердив факт того, що водій ОСОБА_3, після зупинки його поліцейськими, відчинив їм дверцята, однак потім зачинився в своєму автомобілі та відмовлявся виходи з нього. З огляду на те, що їм як працівникам правоохоронних органів надійшло повідомлення про те, що у вказаному автомобілі може перебувати зброя, вони були вимушені пошкодити в ньому скло та викликати слідчо-оперативну групу. При цьому, після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, до проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан спяніння, перебуваючи в салоні автомобіля вжив алкогольні напої - (коньяк). І після вживання алкоголю він пройшов освідування на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1.47 % проміле, в звязку з чим відносно нього був складений адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП.

Крім цього, свідок ОСОБА_8 на поставлене апеляційним судом запитання чи вживав після зупинки поліцейськими транспортного засобу її чоловік ОСОБА_3 алкогольні напої, вказала, що вживав в салоні автомобіля, однак дану обставину пояснила його стурбованістю через незаконні дії працівників поліції.

Свідок ОСОБА_4 допитаний за клопотанням ОСОБА_3 підтвердив факт вживання ОСОБА_3 спиртного в салоні автомобіля, в той момент коли працівники поліції, на його думку, предявляли незаконні вимоги до водія ОСОБА_3

Таким чином, досліджуючи докази по матеріалам справи, суддя прийшов до вірного висновку, що у діях водія ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП і обґрунтовано притягнув його за цим Законом до адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про розгляд справи у його відсутність, незважаючи на заяву про відкладення судового розгляду справи у звязку з хворобою, про що мається відповідна довідка, та позбавлення його таким чином можливості захистити свої права, надати пояснення, скористатися правовою допомогою, то вони є необгрунтованими.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 під підпис було ознайомлено з місцем та часом розгляду справи 08.02.2018 року о 09.00 годині у Зарічному районному суді м. Суми (а.с.1).

Разом з тим, 08.02.2018 року ОСОБА_3, особисто зявившись в приміщення суду, категорично відмовився заходити до зали судових засідань на розгляд справи без зазначення поважних причин та через канцелярію суду подав заяву про перенесення судового розгляду в звязку з хворобою, однак жодних підтверджуючих хворобу документів не надав (а.с.9).

Виходячи з цього, вважаю вірним висновок судді місцевого суду про те, що особиста явка особи до суду свідчила про відсутність у нього будь-яких хвороб чи стану, які б перешкоджали участі в судовому засіданні, а подання заяви про відкладення слухання без поважних причин є нічим іншим як зловживанням своїми правами.

Таким чином, ОСОБА_3 було достовірно відомо про час і місце розгляду справи відносно нього, про що свідчить його особиста явка до Зарічного районного суду м. Суми, однак до зали судового засідання він заходити категорично відмовився, своє клопотання про відкладення розгляду справи не обґрунтував відповідними документами, а тому беручи до уваги конкретні обставини справи, та враховуючи, що положеннями ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обовязковою і справа щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП до таких не відноситься, вважаю, що суддя виносячи постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП у його відсутність не порушив вимог ст.268 КУпАП.

Більше того, як до суду першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 також не надав жодних медичних довідок щодо наявності у нього хвороб чи перебування на лікарняному станом на 08.02.2018 року, а тому погоджуюсь з висновком судді про відсутність у нього стану, який міг обєктивно перешкодити йому прийняти участь в судовому засіданні 08.02.2018 року та, виходячи з цього, скористався своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, зокрема, заявити клопотання про виклик свідків, дослідити певні докази, надати пояснення, скористатися правовою допомогою тощо.

Будь - які інші доводи апелянта, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли спростувати його причетність до правопорушення, за яке він притягається до адміністративної відповідальності, апеляційному суду не надано.

Що стосується накладеного на ОСОБА_3 стягнення, то при визначенні виду та міри адміністративного стягнення, суддя у повному обсязі врахував характер вчиненого правопорушення, яке за своєю суттю становить підвищену суспільну небезпеку, дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність, та, згідно вимог ст. 33 КУпАП, яка визначає правила накладення покарання, наклав стягнення, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, яка його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст.23 КУпАП.

Більше того, законодавець чітко визначив обовязковість без будь-якої альтернативи призначення водієві за ч.4 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк пятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. При цьому, суддя врахувавши всі обставини справи, винайшов за можливе призначити ОСОБА_3 основне стягнення в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу, що є менш суворим видом стягнення аніж адміністративний арешт.

І з таким видом та розміром накладеного на ОСОБА_3 стягнення, за встановлених при апеляційному перегляді обставин справи, погоджується й суд апеляційної інстанції.

Таким чином, вважаю, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції у повному обсязі були дотримані положення ст.ст.33, 34, 245, 252, 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною і належним чином вмотивованою, тому апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтованою і підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2018 року.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.