ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Питель-Тьолушкіна В.Л. за участі секретаря Лисовець В.В., прокурорів Куц В.А., Папу В.В., Лукянчука А.В., Бірюкової-Кисельової І.А., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

встановив:

Відповідно до протоколу № 355 від 26.06.2018 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за наступних обставин.

Згідно з Указом Президента України «Про призначення суддів» № 1001/2002 від 11.11.2002 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Васильківського міського суду Київської області строком на п'ять років.

У звязку зі вступом на посаду судді вперше ОСОБА_1 02.12.2002 прийнято присягу судді.

Згідно з постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» № 625-УІ від 30.10.2008 ОСОБА_1 обрано на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області безстроково.

Відповідно до пп. «ґ» п.-1 ч. 1 ст. З Закону судді, судді Конституційного суду України, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої ради правосуддя, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов'язків у судді) є субєктами, на яких поширюється дія Закону.

На підставі викладеного, суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Степаненко В.В. є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, згідно п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. З Закону.

Відповідно до пункту 14 ч. 1 ст. 1 Закону, субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 6,7 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобовязаний подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та дотримуватись обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

У відповідності до вимог ст.6 Коментаря до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 №1, суддя зобовязаний: своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; виявляти повагу до учасників процесу; не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції; подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; систематично розвивати професійні навички (уміння), підтримувати свою кваліфікацію на належному рівні, необхідному для виконання повноважень в суді, де він обіймає посаду; звертатися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до органів суддівського самоврядування та правоохоронних органів упродовж пяти днів після того, як йому стало відомо про таке втручання.

Таким чином, на законодавчому рівні обовязки судді умовно розподілені в двох напрямках: це обовязки, що покладаються на суддю процесуальним законодавством - дотримання процедур розгляду і вирішення справ, додержання відповідних до закону стандартів поведінки, та обовязки, що випливають із законодавства про запобігання корупції. І, незважаючи на те, що дотримання вказаних обовязків є взаємоповязаним та виконання одних обов'язків є запорукою виконання інших і навпаки, зміст вказаної статті свідчить, що перша її частина стосується саме обовязків, що випливають із процесуальних законів.

Відповідно до абз. 10 ст.1 Закону правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 Закону за вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Отже, ОСОБА_1, будучи суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області, с суб'єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обовязкові для виконання нормативно-правові акти, які згідно з ч. 5 ст. 12 Закону підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб уповноважених па виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави асе місцевого самоврядування, на першому етапі розпочинає свою роботу з 01.09.2016 року для службових осіб, які станом на 01.09.2016 займають згідно зі ст. 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування подаються службовими особами, які станом на 01.09.2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі ст. 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, субєкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону шляхом додання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог та форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті субєкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Згідно з приміткою до ст. 50 Закону під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються Президент України, Премєр-міністр України, член Кабінету Міністрів України, перший заступник або заступник міністра, член Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник або заступник, член Центральної виборчої комісії, член, інспектор Вищої ради правосуддя, член, інспектор Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, народний депутат України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступник, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступник, член Ради Національного банку України, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступник, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступник, радник або помічник Президента України, Голови Верховної Ради України, Премєр-міністра України, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «А» або «Б» та особи, посади яких ч. 1 ст. 14 Закону України від 07.06.2001 «Про службу в органах місцевого самоврядування» віднесені до першої-третьої категорій, а також судді, прокурори і слідчі, керівники, заступники керівників державних органів, юридикція яких поширюється на всю територію України, їх апаратів та самостійних структурних підрозділів, керівники, заступники керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва або Севастополя, керівників державних органів, догані в влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міста республіканського в Автономній Республіці Крим або обласного значення, району в місті, міста районного значення, військові посадові особи вищого офіцерського складу.

Отже, ОСОБА_1, станом на 01.09.2016 будучи суддею, був зобовязаний з 01.09.2016 року у десятиденний строк у разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року письмово повідомити про це НАЗК.

Встановлено, що відповідно до довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області, судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Степаненку Віктору Вікторовичу у листопаді 2016 року нараховано заробітну плату в сумі 234 805,24 грн., яку 01.12.2016 перераховано в банк. Сума виплаченої заробітної плати за цей місяць становить 189018, 22 грн.

Також відповідно до листа з територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області за № 02-13/947/18 від 20.06.2018 року на підставі наданих наказів в листопаді місяці 2016 року судді Степаненку В.В. була нарахована компенсація за щорічну основну та додаткову відпустку при звільненні в сумі 234805, 24 грн. Виплачена заробітна плата в сумі 189018, 2 грн. була одноразово перерахована останньому на картковий рахунок 15 листопада 2016 року, що в свою чергу підтверджується розрахунковим листом.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 взагалі не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв'язку з нарахуванням йому в листопаді 2016 року заробітної плати в сумі 234805, 24 грн.. Джерело доходу - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у томусчислі, але не виключно, зокрема доходи у вигляді, зокрема, від зайняття підприємницької діяльності та незалежною професійною діяльністю.

Враховуючи зазначене, субєкт декларування зобовязаний подати повідомлення уразі отримання ним кредиту, позики, поворотної фінансової допомоги (позички) тощо на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» визначено прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2016 року в сумі 1378 грн.

Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає за умови неповідомлення або несвоєчасне повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, тобто перевищує суму (1378 х 50 = 68 900) 68 900 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1 отримавши дохід у вигляді нарахованої йому в листопаді 2016 року заробітної плати в сумі 234805,24 грн., що становить 170,39 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установлених на 01 січня 2016 року, повинен був здійснити додаткові заходи фінансового контролю, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону. Тому в нього виник обовязок, передбачений цією нормою, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово повідомити про суттєві зміни в майновому стані НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Відповідно до положень статей 251 - 253 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, що має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 00:00 год. 16.11.2016 по 23:59 год. 25.11.2016.

26.11.2016 року в 00:00 год. ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений частиною 2 ст. 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи обізнаним щодо вимог Закону, усвідомлюючи обов'язок повідомляти у десятиденний термін про суттєві зміни у майновому стані, не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв'язку з нарахуванням йому у листопаді 2016 року заробітної плати в сумі 234805,24 грн.

Перевіркою встановлено, що дійсно відповідно до наказу № 05-к від 25.10.2016 року ОСОБА_1 відраховано зі штату Васильківського міськрайонного суду Київської області у звязку із звільненням за порушення присяги судді.

У свою чергу, відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною 1 цієї статті порядку декларацію за минулий рік.

Відповідно до пункту 1 Правил заповнення форми повідомлення під суттєвою зміною в майновому стані субєкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, у якому подається повідомлення. Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування.

Інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому етані субєкта декларування, повинна бути також відображена в декларації, яку такий субєкт декларування подає відповідно до Закону. Враховуючи зазначене, особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до Закону) є субєктами декларування, які згідно з положеннями частини 2 статті 52 Закону у разі суттєвої зміни в їх майновому стані зобовязані письмово повідомити про це Національне агентство.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1, обіймаючи посаду суді Васильківського міськрайонного суду Київської області, будучи відповідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону та примітки до статті 172 -6 КУпАП, субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у звязку з нарахуванням йому в листопаді 2016 року заробітної плати в сумі 234805,24 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбаченна ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, є дата закінчення десятиденного строку з моменту нарахування ОСОБА_1 заробітної плати на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2016 року, тобто 00 год 00 хв 26.11.2016 року.

Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП є дата зібрання усіх матеріалів перевірки та подання рапорту про виявлення всіх необхідних ознак складу правопорушення.

Місце вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1 мав можливість подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані через мережу Інтернет в будь-якому місці. Але оскільки, останній є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного із корупцією, у звязку із його статусом судді Васильківського міськрайонного суду Київської області, то місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця знаходження суду, а саме: Київська область, м.Васильків, вул.Шевченка, 8.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у звязку з перерахунком йому грошових коштів ним не подавались, оскільки на час оримання ним коштів він вже був звільнений і не був суддею. Зазначив також, що у даному випадку в його діях взагалі був відсутній умисел. Наголошував, що працівники поліції у даному випадку не могли здійснювати перевірку, оскільки це є повноваженням виключно НАЗК. Вважав, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому зсіданні зазначила, що даний протокол складено відповідно до встановлених вимог закону, вина ОСОБА_1 підтверджується, окрім протоколу і іншими матеріалами, які містить справа про адміністративне правопорушення, а тому вважала за необхідне визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у розмірі, передбаченому санкцією зазначеної статті. Крім того, прокурор звернула увагу на ту обставину, що у відповідості до п. 64-1 роз»яснень НАЗК щодо заповнення електронних декларацій, у даному випадку у ОСОБА_1 у період до подання ним деларації особи, яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування був обов»язок подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та подані сторонами документи, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення серед іншого зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підст ави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зясовуючи питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП, суд виходить із такого.

Так, відповідно до Указу Президента України «Про призначення суддів» № 1001/2002 від 11.11.2002 року ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Васильківського міського суду Київської області строком на 5 років, а згідно Указу Президента України № 358/2004 від 23.03.2004 переведено на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» № 625-VI від 30.10.2008 року його було обрано на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області безстроково. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року № 1600-VІІІ «Про звільнення судді» ОСОБА_1 було звільнено з посади судді у зв»язку з порушенням присяги, а наказом № 05-к від 25.10.2016 року в.о. голови Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2, він був відрахований зі штату цього суду. Згідно даного наказу було вирішено ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки.

Згідно повідомлення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області № 02-13/947/18 від 20.06.2018 року на підставі наданих наказів в листопаді місяці 2016 року ОСОБА_1 була нарахована компенсація за щорічну основну та додаткову відпустку при звільненні в сумі 234805,24 грн. Виплачена заробітна плата в сумі 189018,222 грн. бла перерахована на картковий рахунок 15 листопада 2016 року, що підтверджено також відповідним розрахунковим листом та довідкою щодо нарахованої та виплаченої заробіної плати.

Відповідно до роздруківки з Єдиного державного реєстру декларацій, ОСОБА_1 28.10.2016 року подав декларацію перед звільненням, при цьому 04.11.2016 року подав виправлену декларацію перед звільненням, а 22.03.2017 року подав декларацію після звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність..

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Склад правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обовязковим елементом обєктивної сторони є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Субєктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суддя звертає увагу, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження субєктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення, а також час та місце його вчинення.

Зокрема, повідомлення в порядку ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом подачі електронної декларації до НАЗК і не повідомлення в порядку ст. 52 цього Закону шляхом подачі окремої інформації до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування виключають наявність вини у формі умислу в учиненні зазначених дій, а відтак і наявності субєктивної сторони даного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту екноміки Національної поліції України, працівники якого збирали докази та складали протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому в матеріалах провадження відсутні будь які дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1.

Слід зазначити, що згідно Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, серед інших, боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування, протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Верховний Суд України в своїй постанові від 11.04.2018 року (справа №814/886/17), також наголосив, що на підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 №1 «Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції» (Рішення № 1) розпочало свою діяльність Національне агентство з питань запобігання корупції, до повноважень якого згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону № 1700-VII (Закон № 1700-VII) належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом (Закон № 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження зі здійснення в порядку, визначеному Закону № 1700-VII (Закон № 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону № 1700-VII (Закон N 1700-VII).

Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці Департамену захисту економіки НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного суддя приходить до висновку, що перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є також підставою для закриття провадження по справі.

Суддя виходить із того, що Роз'яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю було доповнено запитанням 64-1 згідно рішення Національного агентства, саме від 02.02.2018 року № 118, тобто у даному випадку до дати прийняття НАЗК зазначеного рішення - 02.02.2018 року, було відсутнє чітке однозначне роз»яснення щодо часу припинення обов»язку особи, яка припинила виконувати функції держави, письмово повідомляти Національне агенство про суттєві зміни у майновому стані відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Враховуючи викладене вище, а також встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, 283, 285 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Повний текст постанови виготовлено та оголошено 20.09.2018 року.

Суддя В.Л. Питель-Тьолушкіна