№3/755/5303/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р.суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали, які надішли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого у ТОВ «Easy Express», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 186868, ОСОБА_1, 24 червня 2018 року о 00 годині 01 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1, у м. Києві по пр-ту Броварському, 11, на території АЗС «WOG», з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: хитка хода; різке почервоніння обличчя; запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проводився за допомогою приладу «Драгер», результат - 1,47 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 186867, ОСОБА_1, 24 червня 2018 року о 00 годині 01 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, у м. Києві по пр-ту Броварському, 11, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності маневру та допустив наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, що призвело до пошкодження автомобілів і порушення п. 2.3 б, п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та за участі свого захисника ОСОБА_2 пояснив, що в 23 червня 2018 року у нього на роботі був корпоративна вечірка і тому він попросив ОСОБА_3 сісти за кермо і відвезти його додому, оскільки він у той вечір вживав алкоголь. У подальшому, ОСОБА_3 забрав його з роботи і вони поїхали додому. Дорогою, на Броварському проспекті вони виїхали на бордюр і пошкодили колесо автомобіля, тому, так як була поряд заправка, вони туди заїхали, щоб відремонтувати колесо, але там не було СТО і ОСОБА_3 поїхав за запаскою. Коли він чекав у автомобілі ОСОБА_3 на пасажирському сидінні, то приїхали поліцейські, які почали відносно нього складати протокол, хоча він повідомляв, що не керував автомобілем, а був тільки пасажиром. У подальшому, йому пояснили, що хтось побачив, як їх автомобіль зачепив інший і тому викликали поліцію. Пізніше, коли працівники поліції склали протокол, він побачив дівчину, яка була власником автомобіля, який вони начебто зачепили.

У судовому засіданні ОСОБА_4., водій автомобіля «Lexus», пояснила, що 23 червня 2018 року, ближче до 12 години ночі, вона заїжджала на заправку і побачила, як перед нею також заїжджав автомобіль, за кермом якого був чоловік, однак, на стверджує, що це був не ОСОБА_1, а інша особа. Припаркувавши автомобіль, вона пішла до магазину на заправці, де до неї підійшли невідомі хлопці та повідомили, що її автомобіль зачепив інший автомобіль та коли вийшла на вулицю, то побачила велику кількість людей і приїхала вже поліція. Зазначила, що всі пошкодження на своєму автомобілі вона вже усунула та ніяких претензій ні до кого не має. Крім того, запевнила, що коли припарковувала свій автомобіль, то чітко бачила обличчя водія, котрий керував автомобілем і стверджує, що це був не ОСОБА_1, оскільки вона його взагалі не бачила в автомобілі. Зокрема, пояснила, що коли вийшла з магазину, то вже приїхала поліція, а вона дуже поспішала до аеропорту і в неї не було часу щось пояснювати та вникати в ситуацію, тому вона просто підписала якісь документи і поїхала, оскільки запізнювалася та поспішала у своїх справах.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він у день події був на роботі та в них мав відбутися корпоратив і тому ОСОБА_1 попросив відвезти його додому, оскільки той вживав алкоголь. Так як він алкоголь не вживав, то сів за кермо автомобіля ОСОБА_1 і вони в подальшому поїхали додому. У той вечір був дощ та він трохи не впорався з керуванням і виїхав на бордюр, у зв'язку з чим, було пошкоджено колесо і вони заїхали на заправку та як потім виявилось, він випадково зачепив інший автомобіль на парковці заправки. Зазначив, що він дійсно одразу не зрозумів, що зачепив автомобіль, оскільки не почув навіть ніякого звуку, але припускає, що таке могло статися. Пояснив, що оскільки необхідно було зробити колесо, то він пішов шукати запаску, а ОСОБА_1 залишився в автомобілі на пасажирському сидінні. Відсутній він був десь хвилин тридцять, а коли повернувся, то побачив, що відносно ОСОБА_1 вже склали протоколи. Він намагався пояснити поліцейським, що ОСОБА_1 не керував автомобілем і за кермом був він, однак, останні не відреагували на його зауваження, а зазначили, що протоколи вже складені.

Після надання пояснень в судовому засіданні свідком ОСОБА_3, водій автомобіля «Lexus» ОСОБА_4 зазначила, що впізнає особу, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, і це є саме ОСОБА_3, а не ОСОБА_1, на якого складено протоколи.

Зокрема, захисник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Крім того, судом, неодноразово було викликано до суду інспектора патрульної поліції УПП в м. Києві, який складав протокол про адміністративне правопорушення, однак, до суду останній так і не з'явився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, думку захисника ОСОБА_2, дослідивши наявні матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, в супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судовому засіданні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Крім того, водій автомобіля «Lexus» ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 24 червня 2018 року о 00 годині 01 хвилин взагалі не керував автомобілем НОМЕР_1, а керував ним свідок ОСОБА_3

Зокрема, у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив той факт, що 24 червня 2018 року за кермом автомобіля НОМЕР_3 перебував він, а не ОСОБА_1

Таким чином, з пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_3, 24 червня 2018 року о 00 годині 01 хвилині взагалі не керував.

У зв'язку з викладеним, слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

Приймаючи до уваги, що в справі відсутні інші належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, у діях ОСОБА_1, то провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 36, 124, 130, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: