АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 з його апеляційною скаргою на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2017 року, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 17.04.2017 року приблизно о 17 год. 45 хв., на а/д М-06, 20 км. в напрямку м. Києва, керував автомобілем «Шевролет», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Не погодившись із постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2017 року, вважаючи її необґрунтованою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, зазначає, що не погоджується з прийнятим рішенням суду в частині призначення виду відповідальності, оскільки призначене адміністративне стягнення є необґрунтованим та таким, що не відповідає особі правопорушника, у зв'язку з чим просить звільнити його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ФОП «ОСОБА_6», у відповідності із ст. 21 КУпАП.

Оскільки, апелянт ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом, про що є дані в матеріалах справи, до початку розгляду справи клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому, суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що скарга, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Всупереч твердженням апелянта, вважаю, що суд першої інстанції досить повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено дослідив докази, які наявні в матеріалах справи, повно та правильно виклав їх у постанові, оцінив у плані відносності, допустимості, достовірності і на цих підставах прийшов до правильного висновку про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, судом першої інстанції досконало вивчено матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 110910 з доданими до нього матеріалами.

Отже, суд першої інстанції при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3, належним чином врахував та достатньо вмотивував обставини цього адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги ОСОБА_3 щодо звільнення його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ФОП «ОСОБА_6», у відповідності із ст. 21 КУпАП, не можуть бути задоволені з наступних підстав.

Відповідно до ст. 21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадській організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосовувати захід громадського впливу.

У даному випадку вчинене ОСОБА_3 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, а тому вимагає накладення відповідного стягнення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нею нових правопорушень, тому звільнивши ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу, не в повній мірі забезпечить виховання особи порушника та запобіганню вчинення ним аналогічних правопорушень.

Зі змісту апеляційної скарги не вбачається будь-яких вагомих причин, окрім позитивної характеристики з місця роботи, які б вказували на виправлення ОСОБА_3, хочаб таких як: визнання своєї вини та щирого каяття у вчиненому правопорушенні.

Більш того, апелянт ОСОБА_3 на численні повідомлення Апеляційного суду міста Києва про день та час апеляційного розгляду, ні разу не з'явився в апеляційне засідання, через що розгляд справи неодноразово переносився у зв'язку із неявкою апелянта. Така поведінка ОСОБА_3 дає підстави суду вважати про його безвідповідальність та байдуже ставлення до розгляду його справи.

Отже, твердження зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_4 про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є непереконливими, конкретних висновків не містять та спростовується доказами, які наявні в матеріалах справи та перевірено в апеляційному засіданні з дотриманням вимог закону.

За таких обставин, постанова Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік, винесена з дотриманням вимог закону, тому підстав для її скасування не убачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справа № 33/796/1701/2017

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Оздоба М.О.