Провадження № 33/824/1397/18 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.

секретар Ганжа В.В.,

за участю:

представника ОСОБА_3,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, з вищою освітою, працює менеджером, проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_4 12.07.2018 о 18 год. 40 хв. керував автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 та рухався по пр. Л. Курбаса, 5 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Крім того, ОСОБА_4 12.07.2018 о 18 год. 40 хв. керував автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 та рухався заднім ходом у дворі будинку № 5 по пр. Л. Курбаса в м. Києві, не впевнився в безпечності, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Forza», державний номерний знак НОМЕР_1, який був припаркований позаду, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п.п. 2.3 «б», 10.9 Правил дорожнього руху.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що фактичні обставини події, викладені в постанові суду доведеності його провини в порушенні ПДР вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, а тому постанова суду підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так під час першого судового засідання ОСОБА_4 суду пояснив, що дійсно 12.07.2018 року о 18 год. 40 хв. керував автомобілем «Opel Astra» номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись заднім ходом у дворі будинку № 5 по пр. Л.Курбаса в м. Києві не впевнився в безпечності, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Форза» д.н.з. НОМЕР_1, який був припаркований позаду, що призвело до незначних пошкоджень обох транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п.п. 2.3. «б» 10.9 ПДР.

Але при цьому апелянт зазначив, що саме в цей день та час він не знаходився в стані наркотичного сп'яніння та такий висновок інспекторами патрульної поліції щодо нього є помилковим.

Такий висновок ґрунтувався тільки на тому, що ОСОБА_4 одразу перевірили по базі «АРМОР» де виявилося, що він 6 (шість) років тому вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у лікаря нарколога, на що останній погодився.

Під час медичного огляду у лікаря нарколога ОСОБА_4 здав один раз аналіз, в якому були відсутні будь-які ознаки наркотичного сп'яніння. На що інспектори запропонували йому здати аналіз одразу ж ще раз. ОСОБА_4 повідомив, що хворіє на простатит, який на даний час на стадії загострення та фізично не може здавати такий аналіз одразу ж. Після цих слів інспектори патрульної поліції відправили ОСОБА_4 додому.

Також, апелянт зазначає, що під час судового засідання неодноразово заявляв клопотання про виклик та допит свідків у судове засідання, але жоден із зазначених осіб у судове засідання не з'явився, відповідно не надавали суду ніяких пояснень з цього приводу.

Окрім того, ОСОБА_4 зазначає, що в суді першої інстанції не було оглянуто та досліджено відеоматеріал, який є в матеріалах справи, про що також свідчить відсутність протоколу огляду саме в судовому засіданні.

Окрім того, в апеляційній скарзі, ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження то апелянт зазначає, що оскаржувану постанову він отримав в приміщенні суду тільки 16 жовтня 2018 року, про що є відповідна відмітка в матеріалах справи, у зв'язку з чим ним з поважних причин пропущено строк подачі апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_4, який підтримав клопотання та просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він пропущений з поважних причин та задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі,

пояснення захисника ОСОБА_3, який також підтримав доводи зазначені в клопотанні та апеляційній скарзі, просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі,

перевіривши доводи клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення подається протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути поновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні Святошинського районного суду міста Києва 11 жовтня 2018 року ОСОБА_4 та його представник присутні не були.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про направлення копії постанови Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року особі, яку притягнуто до відповідальності або його представнику.

Копію оскаржуваної постанови апелянт отримав 16 жовтня 2018 року, про що свідчить розписка про отримання копії постанови (а.с. 34), тому граничний строк подачі апеляційної скарги є 26 жовтня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу ОСОБА_4 було подано 24 жовтня 2018 року (а.с. 51).

Тому, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду є слушними, та такими, що заслуговують уваги, оскільки не спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_4 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та наявні в матеріалах справи інші докази.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_4 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння. Підставою для проведення огляду стало те, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння. Між тим, ці висновки судді зроблені на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок неналежної оцінки доказів і погодитись із ними не можливо.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов'язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння. Цей огляд проводиться у закладі охорони здоров'я. У випадку проведення такого огляду поліцейські зобов'язані доставити особу до відповідного закладу охорони здоров'я.

Під час апеляційного розгляду справи, було досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції з якого вбачається, що під час з'ясування поліцейськими факту перебування ОСОБА_4 у стані наркотичного сп'яніння, останній погодився на проведення огляду на стан сп'яніння.

Однак, під час медичного огляду у лікаря нарколога ОСОБА_4 не зміг надати необхідну кількість матеріалу сечі, яка необхідна для проведення вказаного огляду, у зв'язку з тим, що останній хворіє на простатит, який на той момент перебував на стадії загострення.

Тому, фізіологічна неспроможність надати необхідну кількість матеріалу для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння, у даному випадку, не може свідчити про те, що ОСОБА_4 умисно ухилявся від проходження огляду на стан сп'яніння.

Незважаючи на факт згоди ОСОБА_4 про проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, після якого працівники поліції разом з ОСОБА_4 направились до медичного закладу для проходження вказаного огляду, працівниками патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме в даному випадку це відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Вказані обставини в їх сукупності вказують на те, що фактично працівники поліції не обґрунтовано та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_4 а саме про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння при наявності його волевиявлення на проходження такого огляду у закладі охорони здоров'я, та його подальшого проходження.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_4, не знайшли свого підтвердження наявними у справі доказами.

При винесенні постанови, суддя місцевого суду, не надав належної оцінки та аналізу наявним у справі доказам, та в порушення вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, тому апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року в частині визнання вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення є обґрунтованими, тому постанова судді місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Постанова суду першої інстанції в частині визнання вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП учасниками судового розгляду не оскаржується, тому апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження чи спростування тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року в частині визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Постановити в цій частині нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду О.М.Рудніченко