Номер провадження: 33/785/1900/18
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді Драгомерецького М.М., при секретарі Півнєві Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому що він 16 серпня 2018 року близько 16.20 год., керуючи автомобілем марки «BMW 530 XI», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Середня, 83В в м. Одесі, не впорався з керуванням у результаті наїзду на яму, внаслідок чого різко змінив напрямок руху та скоїв наїзд на електроопору. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні ушкодження. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 12.3 та п. 2.3б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001р., №1306, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

На ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2018 року є незаконною, такою що ухвалена з порушенням норм процесуального та матеріального права та просить її скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_2 втратив керування через наїзд в яму, яка за своїми розмірами значно перевищує граничні допустимі розміри вибоїн на дорожньому покритті, а не через неуважність під час керування. Вказану яму неможливо було побачити в зв'язку з відсутністю чітких меж та країв. ДТП відбулась з підстав незалежних від водія ОСОБА_2.

У судовому засіданні, яке було призначене в апеляційному суді Одеської області 30 листопада 2018 року ОСОБА_2 свою вину не визнав, апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду на 06 грудня 2018 року, ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи засобами електронного зв'язку надіслав заяву, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі, оскільки не може прибути в судове засідання, тому що знаходиться на обстеженні в лікарні.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини 6 ст. 294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, з огляду на положення ч. 1 ст. 268 КУпАП та ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_2.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані належним чином.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 2.3 б та п. 12.3 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. п. 2.3 б, 12.3 ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Пункт 2.3 б ПДР України зобов'язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 12.3 ПДР України закріплює, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №075701, схеми місця події, фотоматеріалів та встановлених судом першої інстанції обставин ДТП, ОСОБА_2 16 серпня 2018 року близько 16.20 год., керуючи автомобілем марки «BMW 530 XI», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Середня, 83В в м. Одесі, не впорався з керуванням у результаті наїзду на яму, внаслідок чого різко змінив напрямок руху та скоїв наїзд на електроопору. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні ушкодження.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 фактичних обставин ДТП не спростовував, але вважає, що він не порушував п. п. 2.3 б, 12.3 ПДР України, ДТП відбулось через обставини, які незалежні від нього, як водія.

Під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав аналогічні пояснення.

Проте, як того вимагає п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, в даному конкретному випадку - ями на дорожньому покритті, водій ОСОБА_2 зобов'язаний був негайно зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу або безпечно об'їхати яму. Вказані вимоги п. 12.3 ПДР України ОСОБА_2 виконанні не були.

Доводи апелянта з приводу того, що причиною ДТП стала яма на дорожньому покритті та відсутність будь яких попереджувальних знаків, є необґрунтованими, оскільки це не звільняє водія ОСОБА_2 від обов'язку бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п. п. 12.3 та 2.3 б ПДР України. Доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують.

Твердження апелянта про винесення постанови без повного з'ясування усіх фактичних обставин та неналежної оцінки доказів не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи судом першої інстанції були досліджені всебічно, повно і об'єктивно.

Таким чином, наведені обставини вказують на відсутність у апеляційного суду підстав для скасування постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2018 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 252, 268, 294 КУпАП, апеляційний суд Одеської області, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області М.М.Драгомерецький