Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/166/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018 Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Осєтров В.І., за участі адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17 травня 2018 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17.05.2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_4 визнаний винуватим в тому, що 13.01.2018 року о 08 год. 53 хв. керував автомобілем «Nissan Juke», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в м. Кропивницькому по проспекту Університетському в стані наркотичного спяніння, що підтверджується висновком КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» №17 від 13.01.2018 року, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів медичного огляду №17 від 13.01.2018 року, копією направлення на огляд водія транспортного засобу, копією журналу реєстрації медичних оглядів, актом медичного огляду, копією результатів токсикологічного дослідження №66 від 15.01.2018 року, поясненнями свідка ОСОБА_5

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17.05.2018 року та закрити провадження у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Просить призначити судово-медичну експертизу за відібраними 13.01.2018 року зразками біологічного середовища (сеча) ОСОБА_4

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що під час складання адміністративного матеріалу поліцією допущено ряд порушень відомчих інструкцій. Зокрема, працівники поліції 13.01.2018 року, без пропозиції провести огляд на стан спяніння на місці, без наявності ознак спяніння, без направлення примусили його пройти перевірку на стан наркотичного спяніння.

Висновок про перебування у стані спяніння не був складений та виданий йому безпосередньо після огляду, натомість йому було повідомлено про відсутність ознак спяніння та він на власному автомобілі поїхав у справах.

Вказаний висновок не містить імя, по батькові лікаря, що проводив медичний огляд та поліцейського, який направив його на огляд, складено різними почерками та пастами різного кольору.

29.01.2018 року працівники поліції насильно привезли його до лікувального закладу, а не до поліції, внаслідок побиття та застосування слізогінного газу примусили його отримати висновок медичного огляду від 13.01.2018 року та склали протокол про адміністративне правопорушення, без розяснення ст.268 КУпАП.

Відсутність ознак та стану спяніння підтверджується не відстороненням його 13.01.2018 року від водіння транспортним засобом, водійські посвідчення у нього не вилучалось.

З огляду на викладене вище, висновок щодо результатів медичного огляду від 13.01.2018 року та протокол про адміністративне правопорушення від 29.01.2018 року є недопустимими доказами.

Зазначає, що судом першої інстанції не витребувано оригінали направлення, акт медичного огляду, висновку та журналу реєстрації медичних оглядів, а лише витребувано їх копії. Вважає, що вказані докази доводять протиправність дій лікаря, співробітників поліції, та доводять відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що з ініціативи суду першої інстанції викликано та допитано у якості свідка завідуючу диспансерного відділення КЗ «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_5, яка повністю підтвердила протиправність дій поліцейських та своїх дій під час медичного огляду, однак суд спотворив їх з метою визнати його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказує про завчасну домовленість лікаря з працівниками поліції.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_4 не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи.

Вислухавши адвоката ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, як за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп'яніння, так із за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

У відповідності до вимог п. 2.9 а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 411232 від 29.01.2018 року; висновком щодо результатів медичного огляду №17 від 13.01.2018 року, копією направлення на огляд водія транспортного засобу, копією журналу реєстрації медичних оглядів, актом медичного огляду, копією результатів токсикологічного дослідження №66 від 15.01.2018 року, поясненнями свідка ОСОБА_5

Доводи апелянта про те, що працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу не пропонували йому пройти тест на визначення стану спяніння за допомогою спеціального засобу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими.

Пунктом 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного спяніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Більше того, з огляду на положення пунктів 7, 8 розділу ІІІ Інструкції для визначення наркотичного засобу або психотропних речовини є обовязковим проведення лабораторних досліджень, яке може бути здійснено лише в умовах закладу охорони здоровя, за допомогою вимірювальної техніки та обладнання, дозволених Міністерством охорони здоровя.

Згідно долученої до матеріалів справи копії про направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.01.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 13.01.2018 року о 09.15 год. направлений працівником поліції саме для проведення огляду на стан наркотичного спяніння, з письмових пояснень ОСОБА_4 наданих суду першої інстанції та зі змісту апеляційної скарги вбачається, що 13.01.2018 року він від проходження вказаного освідування не відмовлявся, добровільно поїхав на обстеження до медичного закладу, де пройшов огляд на стан спяніння.

Тож, посилання апелянта, що йогобез направлення примусили пройти перевірку на стан наркотичного спяніння, не знайшли свого підтвердження.

Водночас, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги і доводи апелянта щодо порушення лікарем КЗ «Обласний наркологічний диспансер» порядку його огляду на стан спяніння.

Зокрема, з матеріалів справи встановлено, що лікарем КЗ «Обласний наркологічний диспансер», для виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння 13.01.2018 року у ОСОБА_4 були відібрані зразки біологічного середовища у вигляді сечі, для лабораторного дослідження. За результатами токсикологічного дослідження №66 від 15.01.2018 року у біологічному матеріалі (сечі) ОСОБА_4 виявлено наркотичний засіб.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння №17 від 13.01.2018 року складений на підставі акту медичного огляду, в якому відображені результати огляду від 13.01.2018 року, так і результати токсикологічного дослідження від 15.01.2018 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Інструкція прямо не регламентує час проведення, лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу, тому доводи апелянта, що висновок про перебування у стані спяніння не був складений та виданий йому 13.01.2018 року безпосередньо після огляду є необґрунтованим, оскільки лише за результатами огляду на стан спяніння та за лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, на підставі якого і видається висновок.

З огляду на це, законних підстав відсторонювати водія від керування транспортним засобом 13.01.2018 року, у працівників поліції не було, оскільки на той час достовірно не було встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в стані наркотичного спяніння.

Твердження апелянта, що висновок щодо результатів медичного огляду не містить імя, по батькові лікаря, що проводив медичний огляд та поліцейського, який направив його на огляд, повністю спростовуються в цій частині вказаним висновком наявним в матеріалах справи.

Посилання апелянта, що судом першої інстанції не оглядались оригінали направлення, акт медичного огляду, висновку та журналу реєстрації медичних оглядів, а лише оглянуті їх копії є безпідставні, оскільки копії цих документів є належним чином завірені, будь-яких обєктивних даних, які б ставили їх під сумнів, відсутні.

Доводи про спотворення судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_5 та завчасну домовленість лікаря та працівників поліції, суд апеляційної інстанції вважає надуманими, оскільки нічим не підтверджені, тому суд апеляційної інстанції розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення від встановленої законом відповідальності.

Інші твердження апелянта про незаконність дій працівників поліції під час його затримання 29.01.2018 року, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують.

Тоді як сукупність безпосередньо досліджених судом першої інстанції належних і допустимих доказів свідчить про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17 травня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя «підпис»

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2