Провадження № 3/234/2642/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Чернобай А.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали, що надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3,

якому розяснені право на відвід, ст. 63 Конституції України, права та обвязки, передбачені ст. 268 КУпАП,-

за ст. 164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 02.08.2018 року № 0002204 ОСОБА_1 02.08.2018 року в 06 годині 45 хвилин а/д М04 "Знам'янка - Луганськ - Ізварине" 407 км надавав послуги з перевезення 18 пасажирів на транспортнім засобі VOLKSWAGEN LT46, номерний знак НОМЕР_1, за маршрутом «Дружківка Білосарайська коса» без державної реєстрації як субєкта господарювання та без одержання ліцензії на проведення даного виду діяльності, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав в повному обсязі та суду пояснив, що він 02.08.2018 року їхав у гості до своєї матері та перевозив в автомобілі холодильник. По дорозі його зупинив водій автобуса та попросив підвезти пасажирів, оскільки його автобус зламався. Він погодився, але гроші за перевезення він не брав, пасажирів погодився довезти лише тому, що йому було по путі. Був зупинений робітниками Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області та відносно нього було складено з цього приводу адміністративний протокол. Нікого із пасажирів не опитували. Раніше до відповідальності його не притягували. Просив закрити справу відносно нього.

Адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні просив суд закрити провадження відносно ОСОБА_1, оскільки у протоколі не зазначено свідків правопорушення, а тому протокол не відповідає вимогам ст. 268 КУпАП. Матеріали справи не містять доказів стосовно незаконної підприємницької діяльності з боку ОСОБА_1

Проаналізувавши обставини справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника, дослідивши матеріали справи,оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України та адміністративна справа у відношенні останнього підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата в місце його складення, посада, ПІБ особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце; час вчинення в суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається зі змісту протоколу, при зазначенні суті вчиненого правопорушення старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті не зазначено нормативний акт, який порушив ОСОБА_1, за порушення якого передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП, не зазначено у протоколі свідків.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 164 КпАП України визнається провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. При цьому, господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Частиною 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва підприємцями.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підприємницьку діяльність», підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність».

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУПАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність. При цьому, чітких кількісних критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено. Разом з тим, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Як встановлено судом, 02 вересня 2018 року старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті було складено протокол про адміністративне правопорушення, встановлено факт надання послуг з перевезення 18 пасажирів на транспортнім засобі VOLKSWAGEN LT46, номерний знак НОМЕР_1, за маршрутом «Дружківка Білосарайська коса» без державної реєстрації як субєкта господарювання та без одержання ліцензії на проведення даного виду діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не є підприємцем, підприємницькою діяльністю не займається, перевозив пасажирів безкоштовно, систематичним перевезенням пасажирів не займається.

Будь - які інші докази, крім протоколу, в матеріалах справи не містяться.

Крім цього, у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», господарська діяльність означає систематичні дії особи, спрямовані на досягнення певного результату, які підпадають під дії цього закону, тобто вчинення 3 і більш разів, а разове вчинення будь - якої дії, не утворює складу адміністративного правопорушення.

Тобто однією з обов'язкових ознак підприємницької діяльності є систематичність її здійснення, докази про які в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи викладене, дії ОСОБА_1 щодо перевезення пасажирів без державної реєстрації як субєкта господарювання, не підпадають під ознаки господарської діяльності, оскільки не мають ознак систематичності, внаслідок чого суд приходить до висновку, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючі вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що наявними доказами не доводиться подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1, у зв'язку з чим, провадження по справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч. 7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст. 9, ч.1 ст. 130, п.1 ст. 247, ст. 280, 282-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: