АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1025/18 Головуючий у 1 інстанції Сенчишин Ф.М.
Справа № 199/6172/18 Доповідач Іванова А.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Тагільська, 31, офіційно не працевлаштованого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 серпня 2018 року о 23 год. 40 хв. ОСОБА_1 у м. Дніпро, по вул. Желябова, поблизу будинку № 28, керував транспортним засобом «Opel Vectra», державний реєстраційний номер KR8AF56, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода), та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, подано апеляційну скаргу, в якій останній просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що після зупинки транспортного засобу він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та висловив незгоду з підозрою поліцейського. Крім того, зазначив, що є незрозумілим, в чому саме є правопорушення ОСОБА_2, у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння чи відмови від проходження огляду на стан сп'яніння. Вказує, що в протоколі не сформульовано, який саме огляд апелянт повинен пройти на вимогу поліцейського. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. В протоколі не зазначено що водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоровя. Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Також матеріали справи не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №215875 від 08.08.2018 року, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП та підписаний ОСОБА_1 без зауважень; рапортом інспектора патрульної поліції ОСОБА_3, яким встановлений факт наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп'яніння та відмови останнього від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням обєктивної сторони скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Заперечення ОСОБА_1 стосовно того, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, та з цих підстав не бере до уваги.

Не можна погодитись з посиланнями апелянта на те, що судом першої інстанції не надано оцінки його доводам з приводу поведінки поліцейських та порушеннями ними порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення. Так, судом першої інстанції було переглянуто відеозапис, на якому зафіксовано, що співробітники поліції вели себе коректно та стримано, при тому що правопорушник ОСОБА_1 та особи, які були разом з ним, вели себе агресивно та намагалися спровокувати співробітників поліції.

Враховуючи викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 КупАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_6