АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, перекладача Салманова Мехмана Умуд огли,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі захисникОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із порушеннями процесуальних норм, а тому підлягає скасуванню. Вказує на те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.255 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Зазначає, що суд, провівши розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 через неповідомлення його відповідно до вимог ч.1 ст.277-2 КУпАП про дату, час та місце розгляду справи, не врахував право ОСОБА_3 - громадянина іноземної держави виступати рідною мовою та користуватися послугами перекладача при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення та у суді.

Звертає увагу на те, що при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не залучено свідків, які б підтверджували відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вважає протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, який покладено в основу оскаржуваного рішення, неналежним та недопустимим доказом, складеним з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Звертає увагу на те, що працівниками поліції не виконано вимоги ст.ст. 265-2, 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, щодо відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом та тимчасового затримання транспортного засобу, а також не вилучено водійське посвідчення.

Одночасно з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначивши, що розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_3, про існування оскаржуваної постанови суду ОСОБА_3 стало відомо лише 06 липня 2018 року, коли захисник отримав її з Єдиного державного реєстру судових рішень та інформаційно-довідкової системи Шевченківського районного суду м. Києва.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, заслухавши ОСОБА_3 та його захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про підтримання клопотання про поновлення строку та доводів апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що розгляд справи 15 червня 2018 року проведено за відсутності ОСОБА_3, дані про отримання ним копії постанови в матеріалах справи відсутні.

Відтак, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, у тому числі на апеляційне оскарження прийнятого рішення судом першої інстанції за відсутності особи, а також враховуючи пояснення ОСОБА_3 про ознайомлення з оскаржуваною постановою лише 06 липня 2018 року, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, як пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установлено судом першої інстанції, 16 квітня 2018 року о 01 год. 25 хв. водій ОСОБА_3 керував по вул.Кудрявський узвіз, 3 а в м. Києві автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей звужені та не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідність обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 зазначив, що 16 квітня 2018 року відпочивав з друзями на Подолі у м.Києві, був втомлений. До них наблизилися працівники поліції, які з незрозумілих причин провели їх огляд, після чого нічого не знайшовши, відпустили. Пізніше керуючи автомобілем по вул. В.Вал у м.Києві, не увімкнувши покажчик повороту здійснив поворот ліворуч, після чого був зупинений працівниками поліції, які перевірили документи та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження вказаного огляду ОСОБА_3 відмовився, оскільки необхідно було далеко їхати та довго очікувати.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №221986 від 16 квітня 2018 року, письмовими пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які підтвердили факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, письмовим зобов`язанням ОСОБА_3 від 16 квітня 2018 року не керувати автомобілем одну добу, та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, оглянутим в суді апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ &quor;Про Національну поліцію&qu>4;, наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них&q? п; та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 &q?лі;Про порядоку зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних&q?пи; чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, долученого до матеріалів справи, повністю підтверджують викладені у протоколі та постанові суду обставини.

Зокрема, з відеозапису, долученого до матеріалів адміністративної справи та переглянутого під час апеляційного розгляду вбачається, що ОСОБА_3 чітко розумів дії та вимоги працівників поліції, у тому числі щодо проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, не заперечував факту вживання ним наркотичних засобів та відмовився у встановленому законом порядку від проходження вказаного огляду.

Доводи захисника ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про порушення права ОСОБА_3, як громадянина іноземної держави, користуватися послугами перекладача при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення права на захист, є необгрунтованими та не спростовують вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Статтею 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Відповідно до положень ст.274 КУпАП перекладач призначається лише органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

При складанні протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі (ч.4 ст.256 КУпАп).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення убачається, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року адміністративний матеріал щодо ОСОБА_3 повернуто до Управління патрульної поліції в м. Києві для належного оформлення у зв`язку з відсутністю перекладача при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

На виконання вказаної постанови суду, інспектор поліції ОСОБА_10 надав письмові пояснення, у яких зазначив про відмову ОСОБА_3 від перекладача та розуміння змісту всіх дій, що підтверджується даними відеозапису.

Доводи захисника ОСОБА_4 щодо порушення права на захист ОСОБА_3 через незалучення перекладача при оформленні адміністративного матеріалу та у суді є необґрунтованими.

При оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 працівники поліції спілкувалися із ним російською мовою, яку він розумів, що підтверджується відеозаписом, суд першої інстанції розглянув вказану адміністративну справу у відсутність ОСОБА_3, що серед іншого стало підставою для поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

При розгляді апеляційної скарги задоволено клопотання захисника ОСОБА_4 та залучено перекладача з азербайджанської мови, за участю якого і проведено апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_3

Доводи захисника ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із порушеннями процесуальних норм, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що суд у повному обсязі їх дослідив.

При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника ОСОБА_4 на незаконність складеного протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення встановлено, що його складено уповноваженою посадовою особою, з дотримання вимог ст. 256 КУпАП.

Щодо доводів захисника ОСОБА_4 про проведення судом розгляду за відсутності ОСОБА_3, то вони не спростовують висновків суду про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою працівника суду про доставку смс-повідомлення (а.с.13).

У зв'язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Права ОСОБА_3 на справедливий розгляд справи не порушені у зв'язку з тим, що він не проявляв належної зацікавленості у результатах розгляду його справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду його справи.

Окрім того, судом апеляційної інстанції з огляду на відсутність ОСОБА_3 у суді першої інстанції йому поновлено строк на апеляційне оскарження постанови.

Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних про вилучення водійського посвідчення, транспортного засобу та відсторонення ОСОБА_3 не спростовує висновків суду про порушення ним вимог ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, матеріали справи містять письмове зобов`язання ОСОБА_3 про утримання від керування автомобілем протягом доби.

Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не залучено свідків, які б підтверджували відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с.2).

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року, якою ОСОБА_3 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/2332/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Волошин В.О.