Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Мельника Ф.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мельника Ф.В. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 3 липня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродження смт. Гостомель Київської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 3 червня 2018 року о 23 годині 10 хвилин ОСОБА_3 на 20 кілометрі автодороги М-07 км керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 "а" Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник Мельник Ф.В. зазначає про недотримання поліцейськими вимог закону при оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_3 за викладених раніше обставин, керуючи транспортним засобом, рухався з непрацюючою підсвіткою номерного знака в темну пору доби та був з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме, різний запах алкоголю з порожнини рота, нестійка координація рухів, почервоніння обличчя, чим порушив вимоги п.2.9 "а" ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Однак суть викладеного правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, яка не встановлює відповідальність за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння.

______________________________________________________________________

Справа № 33/796/2357/2018 Постанова винесена суддею Бандурою І.С.

Категорія: ст.130 КУпАП

Крім того, відповідно до пояснень ОСОБА_3 та відеозапису його підзахисний пройшов огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. Однак акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та записи в протоколі про участь свідків при огляді відсутні, що не відповідає вимогам п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція). Відсутнє в справі і направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому мають бути вказані ознаки алкогольного сп'яніння, спеціальний технічний засіб та цифрове значення. А тому висновки щодо результатів огляду, проведеного з порушенням вимог закону, є недійсними. Також до справи не долучено акт щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на підставі якого було складено висновок, де б зазначалося цифрове значення проміле.

На вказані обстави суддя місцевого суду уваги не звернув, не забезпечив всебічне повне і об'єктивне з'ясування обставин справи і самостійно, на шкоду його підзахисному, встановив обставини, які не відповідають суті правопорушення у протоколі, чим порушив вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права на справедливий суд. Також суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків - лікаря Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" ОСОБА_5 та поліцейського ОСОБА_6, які могли дати пояснення про обставини проведення огляду та складання протоколу.

З наведених підстав просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник МельникФ.В. підтримав апеляційну скаргу і, крім викладеного в ній, зазначив, що всупереч вимогам Інструкції, під час огляду ОСОБА_3 лікарем КМНКЛ "Соціотерапія" обстеження через 20 хвилин після первинного огляду та дослідження біологічних речовин не проводилися, а дані в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 905880 від 03.06.2018 року про те, що його підзахисний відмовився від цього, не відповідають дійсності і відеозаписом не зафіксовані.

Заслухавши пояснення захисника та ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше, і містяться його пояснення про згоду з протоколом; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 905880 від 03.06.2018 року, згідно з яким за наслідками огляду ОСОБА_3 станом на 23 годину 55 хвилин 03.06.2018 року він перебував у стані алкогольного сп'яніння; записі нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

У суді першої інстанції ОСОБА_3 заперечив вживання алкоголю і повідомив, що був зупинений нібито за те, що в автомобілі не працювало підсвічування заднього номерного знака, що, як потім з'ясувалося, не відповідало дійсності. Після цього на пропозицію поліцейських пройшов огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, що відбувалося за відсутності свідків і процесуального оформлення. З показниками приладу "Drager" 0,57 ‰ він не погодився, тому був доставлений до медичного закладу, де повторно пройшов огляд за допомогою відповідного приладу, при цьому біологічні речовини для лабораторного дослідження у нього не відбирали.

Цим поясненням суддя місцевого суду дав оцінку і правильно не взяв їх до уваги, оскільки вони спростовуються доказами в справі.

Дійсно, у протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення викладена дещо некоректно і зазначено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння. Разом з тим, у протоколі містяться дані і про те, що було проведено огляд на стан сп'яніння, і що своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9 "а" ПДР, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

А тому доводи, що, викладаючи у постанові опис обставин, установлених під час розгляду справи, суддя вийшов за межі тих обставин, що вказані у протоколі, є надуманими. І правильний виклад формулювання суті правопорушення не є її зміною або іншими кваліфікуючими ознаками, як про це вказує захисник.

Слід не погодитися і з твердженнями в апеляційній скарзі про недійсність огляду.

У відповідності з положеннями ч.ч.3, 6 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Направлення особи для огляду на стан сп'яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Така ж процедура передбачена п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2015 року № 1103, п.7 розділу І Інструкції.

Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими не складався, однак відеозаписом зафіксовано, що при огляді ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора результат виявився 0,57 ‰, з яким він не погодився. Тому ОСОБА_3 був доставлений до закладу охорони здоров'я, де оглянутий лікарем і саме за наслідками цього огляду, а не попереднього, щодо нього було складено протокол.

Відсутність у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само акту щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на підставі якого було складено висновок, не дає підстав для визнання огляду недійсним, оскільки долучення цих документів до матеріалів справи не є обов'язковим.

Між тим, копія акта була долучена захисником в апеляційному суді, і з нього вбачається, що під час огляду ОСОБА_3 у закладі охорони здоров'я, серед іншого, він був обстежений з використанням газоаналізатора "Drager Alcotest 6820", і рівень алкоголю у видихуваному повітрі становив 0,48 ‰, що в сукупності з іншими даними надало лікарю достатньо підстав для висновку щодо перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння. Дані в акті про те, що ОСОБА_3 відмовився від повторного обстеження за допомогою спеціального технічного засобу та дослідження біологічного середовища, сумнівів не викликають, а посилання захисника на те, що ці обставини не зафіксовані відеозаписом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наданий суду запис містить лише частковий перебіг подій.

Що стосується клопотань сторони захисту про виклик свідків, то задоволення клопотання чи відмова в його задоволенні є правом, а не обов'язком суду. І відмова у суді першої інстанції в допиті свідків за наявності викладених раніше даних не може свідчити про відсутність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення.

Отже, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Мельника Федора Вікторовича залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 3 липня 2018 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн