АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/625/18Головуючий у 1-й інстанції Торська І.В.
Провадження № 33/789/271/18 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І. з участю захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, - ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу в режимі відеоконференцзв"язку відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, безробітного, жителя АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської обл. від 18 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв"язку з відмовою останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією постановою також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. в користь держави.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник ОСОБА_1-ОСОБА_2 просить скасувати постанову місцевого суду як незаконну та прийняту з порушенням вимог КУпАП і закрити провадження у даній справі у зв"язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Вказує, що місцевим судом ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що не підтверджено жодним доказом, і такий протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, а був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння.

Суд не оцінив представлені докази у сукупності та безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про виклик свідків, чим порушив право ОСОБА_1 на захист.

Також, судом адміністративна справа була розглянута за відсутності як ОСОБА_1, так і його захисника, хоча захисником 17 липня 2018 р. було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з відпусткою останньої.

Крім того, зазначає, що згідно "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви, однак у протоколі про адмінправопорушення один із свідків, а саме ОСОБА_3 працює в Управлінні запобігання корупції, тобто є працівником правоохоронних органів, що є порушенням вищевказаного "порядку".

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з"явився, хоча належним чином був повідомленим.

Захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2 даний факт підтвердила, зазначивши, що останній знаходиться в Луганській обл. в якості волонтера, проти розгляду апеляційної скарги у його відсутності не заперечує.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1-ОСОБА_2, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення місцевого суду, закривши провадження у справі за відсутністю складу правопорушення в діях її підзахисного, дослідивши наявні у ній докази, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 30 квітня 2018 року о 02 год. 15 хв керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння по А/Д М-19 Доманове-Тереблече 447.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про доведеність його винуватості у порушенні п.2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано та на законних підставах дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.2.5 ПДР.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 30.04.2018 року о 02 год. 15 хв. А/Д М-19 Доманове-Тереблече 447 км. ОСОБА_1 керував авто НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, нечітке мовлення. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6820 №12-01/7337 (повірка дійсна до 04.10.18р.) відмовився. В приміщенні медичного закладу від огляду на стан алкогольного сп'яніння також відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції в зв"язку з порушенням ним вимог п.п.31.4.3 (не горіла лампа лівої фари), які внаслідок цього винесли відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 209736, від 30 квітня 2018 р. Там же йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння в зв"язку з наявністю ознак алкогольного сп"яніння, але останній відмовився. Відмовився він і від проходження такого огляду у медичній установі.

Суд апеляційної інстанції вважає даний доказ належним та допустимим доказом на підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження зазначеного огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного або наркотичного сп"яніння, чи ні.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доведена також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп"яніння як на місці, так і в медичному закладі, який регламентований Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності фактично за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння, а не за відмову від огляду на стан алкогольного сп"яніння, оскільки таке твердження матеріалами справи не доведено і із змісту рішення суду не вбачається. Навпаки, в постанові місцевого суду зазначено, що діями останнього порушено п.2.5 ПДР - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп"яніння. Аналогічний текст рішення районного суду міститься і в долученій захисником до матеріалів справи разом з апеляційною скаргою копії постанови Заліщицького районного суду від 18 липня 2018 р.

Той факт, що судом було відмовлено у задоволенні клопотання захисту викликати в судове засідання зазначених свідків, оскільки захист, враховуючи невизнання своєї вини ОСОБА_1, має сумнів у їхній правдивості, - не свідчить про порушення місцевим судом права на захист останнього, оскільки такий привід є надуманим, направленим лише на затягування розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки накладення за яке відповідно до ст. 38 КУпАП спливали 30 липня 2018 р.

Це ж стосується і заяви захисника про відкладення розгляду справи на строк після 15 серпня 2018 р. в зв"язку з відпусткою останнього, яка нічим не підтверджується.

При цьому в апеляційній скарзі об"єктивно не зазначено, які саме сумніви у захисту викликають пояснення свідків і в чому вони містяться.

Неявка в судове засідання місцевого суду ОСОБА_1 18 липня 2018 р. також, на думку апеляційного суду, не може вважатися підставою до скасування його рішення.

Так, правопорушником ОСОБА_1 під час складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення 30 квітня 2018 р. було вказано адресу проживання, а саме: м. Заліщики, вул. С. Бандери, 114/10, за якою судом і надісланий рекомендований лист про місце та час слухання справи, а саме: 18 липня 2018 р. о 09 год 00 хв. в приміщенні районного суду. Тим не менш, останній в суд першої інстанції не з"явився, а рекомендований лист повернувся в місцевий суд з позначкою про те, що адресат за вказаною адресою не проживає.

З матеріалів справи вбачається, що фактично ОСОБА_1 проживає за іншою адресою, ніж та, яку він зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1, що свідчить про свідоме надання ним неправдивої інформації з метою уникнути в подальшому відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вважати, що він не знає свого місця проживання, у суду підстав немає.

Враховуючи, що процедура повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, районним судом була дотримана, підстав для скасування рішення з цих мотивів апеляційний суд не вбачає.

При цьому апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_6, знаючи про існування щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 30 квітня 2018 р. за ч.1 ст.130 КУпАП, та про те, що він буде розглядатися у районному суді 11 травня 2018 р., про що зазначено у самому протоколі про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2018 р., тим не менш в суд за інформацією щодо часу та місця розгляду справи протягом майже трьох місяців перебування справи у суді, не звертався. Не зазначено про це і у апеляційній скарзі його захисника, тобто ним не було проявлено належної зацікавленості у розгляді справи, про що зазначав і Європейський суд, в тому числі у справі "Каракуця проти України".

Відповідно, вважати, що місцевий суд з наведених підстав порушив право ОСОБА_1 на захист, як про це наголошує його адвокат, підстав немає.

Що стосується доводів захисника з приводу того, що свідок ОСОБА_3 є працівником правоохоронних органів, а тому не міг бути залучений в якості свідка, то вони на увагу не заслуговують з наступних підстав.

Як вбачається з ч.6 розділу ІІ "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, а також "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Однак, у даному випадку ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп"яніння як на місці зупинки, так і в лікувальному закладі відмовився, відповідно, вимоги зазначеної Інструкції до даного конкретного випадку застосовані бути не можуть.

Враховуючи наведене, вважаю, що місцевим судом щодо ОСОБА_1 прийняте законне рішення, дії його правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1-ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду від 18 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.І. Коструба