Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/317/18 Головуючий в 1-й інстанції Гнатюк О.М.
Єдиний унікальний № 334/649/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2018 року стосовно нього, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, із застосуванням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 29 січня 2018 року о 14:43 год. ОСОБА_2 в м. Запоріжжя, рухаючись по бул. Вінтера біля будівлі №44, керував автомобілем «ВАЗ 2101» держномер 23172НЕ з явними ознаками наркотичного спяніння (почервоніння очей, почервоніння шкіри обличчя, нечітка мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан спяніння на місці чи в медичній установі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що суд при прийнятті оскаржуваної постанови порушив вимоги ст. 268 КУпАП. Так, ним було подано заяву, в котрій він просив перенести розгляд справи у звязку з укладенням угоди з іншим адвокатом, між тим суд проігнорував вказану заяву і розглянув справу без його участі та участі захисника, позбавивши його права бути присутнім під час розгляду справи, надавати заяви щодо виклику свідків, їх заслуховування для встановлення певних обставин справи. Вважає, що у суду було достатньо часу для перенесення справи на іншу дату та надання можливості йому здійснити захист, наданий йому законом, оскільки трьохмісячний строк притягнення до відповідальності спливав 29.04.2018 року. Зазначає, що фактичні обставини події правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним, сформульовані в оскаржуваній постанові виходячи не з власних висновків судді за результатами розгляду справи, а з посиланням на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та відмову від проходження медичного огляду. Також, судом не встановлено обєктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а саме, що апелянт відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відповідно до встановленого порядку і саме за яких причин. В протокол про адміністративне правопорушення були вписані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які не проживають за вказаними адресами. Крім того, вказані свідки є неповнолітніми та не мали бути свідками по справі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. В постанові зазначено, що він здійснював рух, проте це не відповідає дійсності, оскільки він не рухався. Машина покотилася на стоянці, на яку його запросив сторож, попросивши її відкотити. Було дуже слизько і машина посунулася та здійснила зіткнення з іншою машиною. Постанову про притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП він не оскаржує. Вислів в рапорті інспектора поліції, що він зізнався про те, що випив 100 грам горілки, нічим не підтверджується та спростовується тим, що не було доведено його стану алкогольного спяніння. Крім того, апелянт зазначає, що він не брав участі в судовому засіданні, тому отримав постанову суду поштою 13.04.2018 року. Таким чином, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ним пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, просить поновити строк на подання апеляційної скарги, постанову районного суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду двічі не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, аргументи клопотання про поновлення строку і апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, у звязку з наступним.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не приймав участі при розгляді справи, а про існування постанови він дізнався лише 13.04.2018 року, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 27.03.2018 року.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, слід зазначите наступне.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду вцілому дотримався, оскільки проаналізував усі докази у їх сукупності, та надав їм належну оцінку.

Суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КУпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, з матеріалів справи випливає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №414918 від 29 січня 2018 року (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2), відповідно до якого ОСОБА_2М,. відмовився від проходження огляду в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.01.2018 року (а.с.3), відповідно до якого огляд не провадився через відмову ОСОБА_2; письмовими поясненнями ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 (а.с.4,5,7); рапортом інспектора УПП ДПП в Запорізькій області Терентьєва Є.Є., відеозаписом, які містяться на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 29.01.2018 року.

Диспозицією ст. 130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а після зупинки працівниками правоохоронних органів, і факт його відмови від проходження огляду на стан спяніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі на предмет незаконного розгляду справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції, вважає не обгрунтованими. Так, відповідно до тексту постанови суддею першої інстанції враховано, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився двічі, заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, виходячи із вказаних обставин, суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2

З вказаною позицією погоджується і суд апеляційної інстанції, враховуючи, що відповідно до поштового повідомлення (а.с.14) ОСОБА_2 особисто отримав повістку про розгляд справи призначений на 01.03.2018 року і надав заяву про відкладення справи в звязку з незадовільним станом здоров`я, не підтверджуючи вказані обставини документально ні при подачі заяви, ні згодом. Відповідно до заяви про відкладення судового розгляду призначеного на 27.03.2018 року, ОСОБА_2М, зазаначає причиною необхідність укладання угоди з захисником на представництво його інтересів у суді. Так. в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазаначає, що мав намір укласти угоду з адвокатом ОСОБА_7, однак не зміг цього зробити оскільки останній знаходився у справах в іншому місті, однак жодних підтверджень цьому не в суд першої інстанції, не при апеляційному розгляді надано не було. Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, приходитьдо висновку, що неявки ОСОБА_2 в судові засідання не є поважними, а поведінка останього говорить по його бажання затягти розгляд справи для уникнення відповідальності за скоєне.

До того ж, ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про час і місце розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції, шляхом надіслання судової повістки на адресу його реєстрації, однак останній в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, своїм правом на безпосередню участь в судовому засіданні не скористався.

Посилання апелянта, на ті обставини, що свідки у справі є неповнолітніми та не проживають за зазначеними у протоколі про адмінстративне правопорушення адресами, жодним чином не доведені.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертаю увагу, на наявність протиріч відповідно до тексту постанови, а саме у вступній частині постанови зананачено дату народження ОСОБА_2, 13 лютого 2018 року, що спростовується даними в протоколі про адимінстративне правопорушення, в якому зазаначено, що особа, яка притягається до адмінстративної відповідальності ОСОБА_2 народився - 13.02.1950 року. Крім того, текст постанови містить відомості, що 29 січня 2018 року о 14:43 год. ОСОБА_2 в м. Запоріжжя, рухаючись по бул. Вінтера біля будівлі №44, керував автомобілем «ВАЗ 2101» держномер 23172НЕ з явними ознаками наркотичного спяніння (почервоніння очей, почервоніння шкіри обличчя, нечітка мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), але всі інші матеріали справи про адмінстративне правопорушення вказують на те, що ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння. На думку суду апеляційної інстанції, вказані суперечності вносять певну невідповідність тексту постанови фактичним обставинам справи, однак на противагу іншим доказам у справі, не можуть бути підставою для скасування постанови у справі.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

Інших істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1