Справа № 404/5527/18
Номер провадження 3/404/2015/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, за участю потерпілого ОСОБА_1, законних представників потерпілого ОСОБА_2, ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, громадянина України, фізичної особи-підприємця, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

19.06.2018 року о 17 год. 32 хв. ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на перехресті вулиць Андріївської та Соборної у м. Кропивницькому був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, під час виявлення перешкоди для руху, яка полягала в появі на проїжджій частині велосипеда під керуванням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, не вжив заходів для зменшення швидкості руху до повної зупинки транспортного засобу та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги пунктів 12.3, 2.3 (б) Правил дорожнього руху, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. У результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні ушкодження, а ОСОБА_1 тілесні ушкодження.

У суді ОСОБА_5 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 19.06.2018 року після 17 год. керував автомобілем «VOLKSWAGEN Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул.Соборній в напрямку вулиці Вокзальної у м. Кропивницькому зі швидкістю близько 50 км/год у крайній лівій смузі. Оскільки перед ним зупинився транспорт, який повертав ліворуч на перехресті із вул. Андріївською, він, продовжуючи рух прямо, перестроївся у праву смугу руху. Під час проїзду перехрестя вулиць Соборної та Андріївської він рухався на дозволений (зелений) сигнал світлофора у крайній правій смузі для руху, у лівій смузі для руху перед перехрестям перебував тролейбус та у цей момент справа від нього на заборонений сигнал світлофору раптово з вулиці Андріївської виїхав на велосипеді потерпілий, який перед його автомобілем, на заборонений для потерпілого сигнал світлофору, намагався переїхати на зустрічну для нього смугу руху вулиці Соборної. Він не мав жодної можливості уникнути зіткнення, тому, незважаючи на застосоване різке гальмування та маневрування ліворуч, відбулося зіткнення передньої частини автомобіля із велосипедом потерпілого, який фактично наїхав на автомобіль, який зупинявся. Після події було перевірено його реєстратор та зясовано, що він не записав події.

Потерпілий ОСОБА_1, який є малолітнім, суду у присутності законного представника та педагога ОСОБА_6 пояснив, що 19.06.2018 року після 17 год. рухався із своїм товаришем ОСОБА_7 на велосипедах. Переїхавши вулицю Андріївську на зелений сигнал світлофору та доїхавши до вул. Соборної у м.Кропивницькому вони зупинилися на пішохідному переході. Коли загорівся дозволений (зелений) для пішоходів сигнал світлофора, він першим почав переїжджати велосипедом проїжджу частину вулиці Соборної в напрямку ринку по пішохідному переходу. Після того, як він виїхав на проїжджу частину, проїхавши деяку відстань, на нього здійснив наїзд автомобіль під керуванням ОСОБА_5, який виїхав з крайньої правої смуги руху, в той час як у крайній лівій смузі для руху стояв транспорт. Надалі він впав, був в шоковому стані та йому було надано медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_7, який є неповнолітнім, суду у присутності законного представника та педагога ОСОБА_6 надав пояснення, в яких зазначив обставини повністю аналогічні обставинам дорожньо-транспортної пригоди, які пояснив суду потерпілий ОСОБА_1 Крім цього свідок зазначив, що після зіткнення автомобіль проїхав деяку відстань, але точно її не визначив, вказуючи від 2 метрів, а на уточнюючі запитання пояснював більшу відстань.

За клопотанням захисника судом викликано свідка ОСОБА_8, яка пояснила, що після 17 год. 19.06.2018 року поверталася додому з роботи на «Критому ринку» та перебувала на зупинці громадського транспорту поруч із місцем події по вулиці Соборній у м. Кропивницькому. У цей час вона побачила, що коли загорівся червоний сигнал світлофору для пішоходів, які переходили проїжджу частину вулиці Соборної, розпочався рух автомобіля з правої крайньої смуги по вказаній вулиці, назустріч якому з вулиці Андріївської раптово виїхав хлопець на велосипеді, із яким відбулося зіткнення, а за вказаним хлопцем виїхав ще один хлопець. Про те, чи перебували транспортні засоби на вулиці Соборній в крайній лівій смузі під час зіткнення вона не бачила. У момент удару транспортний засіб дещо занесло та він одразу зупинився.

Крім того, під час судового розгляду досліджено наступні докази, направлені до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №341193 від 14.08.2018 року (а.с.1);

- довідку про результати проведеної перевірки матеріалів за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 19.06.2018 року, згідно з якою поліцейськими згідно з отриманими відомостями про подію не здобуто даних, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.3-4);

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.06.2018 року зі схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, а також розташування автомобіля, яким керував ОСОБА_5, задні колеса якого знаходяться на відстані 7,8м від пішохідного переходу, а сам автомобіль розташований фактично у крайній лівій смузі для руху по вул. Соборній на початку перехрестя з вулицею Андріївською у місті Кропивницькому. Крім всього, схема містить відомості щодо місця зіткнення автомобіля із велосипедом, повідомлені ОСОБА_5 одразу після події, які повністю збігають із його поясненнями в суді (а.с.5-6);

- рапорт поліцейського від 19.06.2018 року, згідно з яким зафіксовано реєстрацію повідомлення про події о 17 год. 32 хв. (а.с.7);

- копії письмових пояснень ОСОБА_5 від 19.06.2018 року, згідно з якими він намагався уникнути зіткнення з велосипедистом шляхом маневрування та гальмування (а.с.8);

- письмові пояснення ОСОБА_1, аналогічні його поясненням у суді, та пояснення свідка ОСОБА_9, яка є матірю ОСОБА_7 та повідомляла обставини дорожньо-транспортної пригоди, які стали їй відомі зі слів сина, які аналогічні поясненням останнього в суді (а.с.9-10).

Аналізуючи раніше вказані досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, поміж іншого, обовязковою ознакою вказаного правопорушення є порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, яке перебуває у причинному звязку з відповідними наслідками. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 у провину ставиться порушення пунктів 2.3(б), 12.3 Правил дорожнього руху.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 КУпАП суть адміністративного правопорушення та його обставини у справах вказаної категорії мають бути викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Тому під час провадження у справі про адміністративне правопорушення розглядаються та перевіряються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, і суд не може виходити за межі тверджень, які викладені в ньому, та він фактично визначає межі висунутих звинувачень.

Положеннями пункту 2.3(б) Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Пунктом 12.3. Правил дорожнього руху передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Згідно з твердженнями, викладеними у протоколі, ОСОБА_5 під час керування автомобілем допустив зіткнення із велосипедистом ОСОБА_1 на перехресті вулиць Андріївської та Соборної у м. Кропивницькому.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які твердження про виїзд ОСОБА_5 на перехрестя на заборонений сигнал світлофору, порушення відповідних пунктів Правил дорожнього руху, перебування вказаних дій у прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою, а також про те, що дорожньо-транспортна пригода відбулася на пішохідному переході, а тому такі твердження у поясненнях потерпілого і свідка ОСОБА_7 виходять за межі висунутих звинувачень, викладених у протоколі, та не беруться судом до уваги.

Аналізуючи доведеність порушення ОСОБА_5 пунктів 2.3(б), 12.3 Правил дорожнього руху та наявність причинного звязку між діями ОСОБА_5 у вказаних обставинах із наслідками, які настали у виді дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до таких висновків.

Згідно з викладеним змістом протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не ставиться у провину ОСОБА_5 керування транспортним засобом із недозволеною швидкістю. При цьому у протоколі не визначено, коли ОСОБА_5 виявив перешкоду, як зазначено велосипедиста. При цьому, допитані у судовому засіданні всі свідки та ОСОБА_5 підтвердили те, що останній застосовував гальмування до повної зупинки автомобіля під його керуванням, що узгоджується із схемою дорожньо-транспортної пригоди.

Як стверджує ОСОБА_5, що не спростовано іншими доказами, при появі велосипедиста ОСОБА_1 він одразу почав вживати заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та одночасно маневрування з метою уникнення зіткнення. Будь-які достатні докази, які б спростовували вказані пояснення у матеріалах справи, відсутні, а долучені до справи і досліджені у судовому засіданні докази таких даних не містять.

Також у справі не проводилися дослідження або експертизи та не визначалося, чи мав ОСОБА_5 можливість уникнути зіткнення з велосипедом потерпілого. Відсутні у справі й достатні, належні і допустимі докази того, що ОСОБА_5 після виявлення руху велосипеда потерпілого на проїжджій частині як перешкоди не вживав заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, не стежив за дорожньою обстановкою або був неуважним.

Відтак, достатні та достовірні докази, які б спростовували пояснення ОСОБА_5, підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, суду не надано, а тому суд вважає недоведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні порушення Правил дорожнього руху, передбачених пунктами 2.3(б), 12.3, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а відтак є не доведеним твердження про вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

При цьому, оцінюючи доводи законного представника потерпілого про винність ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, які ґрунтуються на поясненнях потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 здійснив наїзд на велосипед потерпілого на регульованому пішохідному переході вулиці Соборної, внаслідок виїзду на нього на заборонений сигнал світлофору, суд виходить із того, що вони поставлені під сумнів поясненнями ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 Обєктивні дані щодо місця зіткнення на пішохідному переході відсутні і на схемі пригоди (а.с.6). При цьому такі дії та порушення не ставляться у провину ОСОБА_5 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, тому під час розгляду справи суд позбавлений можливості перевіряти та встановлювати інші порушення, які не ставляться ОСОБА_5 у провину.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином перед судом поставлені під обґрунтований сумнів обставини вчинення адміністративного правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, фактично вони оспорюються як потерпілим, так і ОСОБА_5, достатні докази, які б їх доводили, у справі відсутні, оскільки суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, відповідно до раніше зазначених правових положень та ст.62 Конституції України, вони вважаються не доведеними.

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.124, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровоград В.В. Поступайло