АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 19 травня 2018 року о 18 год. 22 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, та рухався по вул. Трублаїні, 1-Б в місті Києві в стані алкогольного сп'яніння (1,62%). Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився зі згоди водія в присутності двох свідків, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер Алкотест-6820», ARHK-0514, тест № 1143. Результат тесту 1,62 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення закрити.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що про постанову судді від 24 липня 2018 року дізнався лише 30 липня 2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Вказує, що не був належним чином викликаний в судове засідання та відповідно у нього не було можливості надати суду свої заперечення. За таких обставин вважає, що було порушено його, в тому числі, право на захист.

При цьому апелянт посилається на те, що суддя суду першої інстанції віднісся поверхнево та однобічно до розгляду справи, не надав належну оцінку зібраним по справі доказам та прийняв рішення з порушенням закону, що позбавило ОСОБА_2 скористатися наданими йому правами.

Також, ОСОБА_2 вказує на неправильне зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яких на місці події не було, звертає увагу на неповноту їхніх адрес та ту обставину, що ОСОБА_2 бажав долучити до протоколу свої письмові пояснення, які були проігноровані працівниками поліції та не зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається і на практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу «Barbera, Messeguan Jabardov. Spaine» від 06.12.1998 (п.146), в якій зроблено висновок, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину, всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи, однак судом першої інстанції вказані положення було проігноровано.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився.

Про призначене судове засідання на 29 серпня 2018 року був повідомлений своєчасно та належним чином. Так, 21 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суд м. Києва із заявою про видачу довідки про те, що в провадженні суду перебуває його апеляційна скарга (а.с.38), також вказав, що зазначена довідка необхідна для продовження тимчасового талону на керування транспортними засобами.

22 серпня 2018 року ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції особисто отримав зазначену довідку, про що міститься його розписка (а.с.40). В наданій ОСОБА_2 довідці було зазначено час та дату судового засідання, що призначене на 17 год. 30 хв. 29 серпня 2018 року.

До початку судового засідання ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи його тим, що про час та день розгляду справи не був повідомлений та дізнався лише 28 серпня 2018 року із сайту Апеляційного суду м. Києва, та вказував, що уклав договір з адвокатом, який також не може з'явитись в судове засідання та має намір ознайомитись із матеріалами справи.

Судовий розгляд було відкладено на 13 вересня 2018 року, про що надіслано повідомлення на адресу ОСОБА_2

До початку судового засідання, ані ОСОБА_2, ані його захисник з матеріалами справи не ознайомлювались та не подавали відповідних клопотань, що свідчить про намагання ОСОБА_2 затягнути розгляд справи. Такі ж дії ОСОБА_2 вчиняв і під час розгляду справи щодо нього суддею суду першої інстанції.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі у судовому засіданні особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи та викладені в апеляційній скарзі доводи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 19 травня 2018 року о 18 год. 22 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Трублаїні, 1-Б в місті Києві в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився зі згоди водія в присутності двох свідків, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер Алкотест-6820», ARHK-0514, тест № 1143. Результат тесту 1,62 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, обґрунтовано і вмотивовано дійшов висновку про доведеність винуватостіОСОБА_2 у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 130 КУпАП.

Суддя суду апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановив суддя суду першої інстанції, винуватість ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративні правопорушення серії БД № 300490, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, роздруківкою результату тесту спеціального приладу «DragerAlcotest6820», результат якого 1,62 проміле, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які підтверджують факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, рапортом поліцейського УПП в м. Києві ОСОБА_6, а також даними довідки складеної старшим інспектором ВАП УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_7 та поставною судді Печерського районного суд м. Києва від 27 жовтня 2017 року, згідно яких ОСОБА_2 визнавався винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.6-8) і протягом року повторно вчинив аналогічне адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим його дії правомірно кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП.

Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис із нагрудної камери поліцейського, на якій зафіксовані події 19 травня 2018 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 300490, щодо ОСОБА_2 (а.с. 10).

Доводи апелянта про те, що свідків на місці події не було, є необгрунтованими, оскільки вказаним вище відеозаписом підтверджується дотримання працівниками поліції вимог законодавства України при обстеженні ОСОБА_2 з допомогою приладу«DragerAlcotest6820», яке відбувалось у присутності двох свідків.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суддя суду першої інстанції віднісся поверхнево та однобічно до розгляду справи, не надав належну оцінку зібраним по справі доказам та прийняв рішення з порушенням закону, є безпідставними, оскільки суддя суду першої інстанції у відповідності до вимог закону з'ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надав належну оцінку доказам, і його висновки грунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Звернення апелянта до практики Європейського суду, зокрема справи «Barbera, Messeguan Jabardov. Spaine» від 06.12.1998 (п.146), щодо змісту принципу презумпції невинуватості, в даному випадку є недоречними, оскільки винуватість ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом достатніми доказами, на які правомірно послався суддя суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, суддя апеляційного суду вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, рішення судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП ухвалене на підставі належних, достатніх та допустимих доказів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Підстав для закриття провадження по справі за ч.2 ст. 130 КУпАП, у в зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, немає.

У зв'язку з цим суддя суду апеляційної інстанції оскаржувану постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко

Справа № 33/796/2533/2018 Категорія: ч.2 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Ясельський А.М.

Суддя апеляційної інстанції - Ященко М.А