Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Скадовська Херсонськоїобласті, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2018 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 26 грудня 2017 року близько 1 години 50 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 по вул. Сім'ї Сосніних, 4/2 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що 26 грудня 2017 року, керуючи автомобілем по вул. Зодчих, побачив проблисковий маячок червоного кольору екіпажу патрульної поліції і, перестроївшись у праву смугу, зупинився. На вимогу пред'явити документи запитав про причину зупинки, що викликало агресію поліцейського, і, оскільки з'ясувати суть вчиненого правопорушення не вдалося, відмовився надати посвідчення водія. Після суперечки та відмови вийти з автомобіля до нього було незаконно застосовано фізичний вплив та спецзасіб - наручники і запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу. Він погодився, оскільки був впевнений у тому, що тверезий. _________________________________________________________________________

Справа № 33/796/1168/2018 Постанова винесена суддею Скоріним А.В.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Спеціальний технічний засіб був одразу споряджений мундштуком, що викликало сумніви, але на вимогу надати сертифікат поліцейський завдав йому удар, примусивши пройти огляд, що відбулося за відсутності свідків. З результатом 1,7 ‰ він не погодився, про що зазначив в акті огляду на стан сп'яніння, і вимагав доставити його до закладу охорони здоров'я, однак щодо нього було складено протокол серії БВ № 117770. Від керування транспортним засобом його не відстороняли, тому він сів в автомобіль, щоб поїхати до найближчого пункту медичної допомоги, і через кілька хвилин знову був зупинений екіпажем патрульної поліції на вул. Сім'ї Сосніних, де йому вручили тимчасове посвідчення водія. Про складання другого протоколу серії БД № 058970 йому нічого відомо не було.

За твердженням ОСОБА_3, протокол про адміністративне правопорушення серії БВ № 117770 складений з порушеннями вимог закону, оскільки огляд проводився внаслідок застосування фізичної сили, з результатами він не погодився, а тому згідно з п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), його мали направити на огляд до закладу охорони здоров'я. Оскільки цього зроблено не було, згідно з ст.266 КУпАП огляд є недійсним. Також вказує на невідповідність протоколу вимогам ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

Посилається і на те, що огляд проведено із застосуванням приладу, який не дозволений для використання МОЗ та Держспоживстандартом, оскільки газоаналізатор "Drager Alcotest 6820" відсутній у Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженому наказом МВС України № 33 від 01.03.2010 року.

Що стосується протоколу серії БД № 058970, то він не може бути достатнім і допустимим доказом, оскільки пройти огляд ні на місці зупинки транспортного засобу, ні в закладі охорони здоров'я йому не пропонували, зі змісту неможливо встановити місце вчинення правопорушення. Дані у протоколі про наявність ознак алкогольного сп'яніння, як то нестійка хода, є безпідставними, адже з автомобіля він не виходив. У протоколі відсутній його підпис, копія протоколу йому не вручалася, і при спілкуванні з поліцейськими були відсутні свідки, у зв'язку з чим підписи від імені свідків у протоколі викликають сумнів. Також у графі "До протоколу додаються" відсутні додатки, у справі відсутні довідка про наявність або відсутність повторності, рапорти, пояснення свідків, що унеможливлює встановлення всіх обставин справи.

Під час розгляду справи суддя місцевого суду не дав йому можливості скористатися юридичною допомогою, а також реалізувати інші права, а саме, заявляти клопотання про допит свідків, надавати докази своєї невинуватості. Клопотання про виклик свідків суд безпідставно проігнорував, натомість взяв до уваги письмові пояснення, не витребував відеозапис, не вирішив питання про правильність кваліфікації діяння у зв'язку з відсутністю інформації про повторність, внаслідок чого виніс незаконну постанову.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров'я та із застосуванням приладу "Drager"; поясненнями інспектора патрульної поліції ОСОБА_7

Як пояснив суду ОСОБА_7, 26.12.2017 року щодо ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився за допомогою приладу "Drager", результат огляду 1,64 ‰. Після цього у ОСОБА_3 відібрали розписку про те, що він зобов'язується не керувати автомобілем, однак він сів за кермо і почав рух, проїхавши на червоний сигнал світлофора. Його було затримано працівниками поліції та запропоновано знову пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров'я, на що ОСОБА_3 відмовився в присутності свідків.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Поясненням ОСОБА_3, які є аналогічними викладеним в апеляційній скарзі, суд дав належну оцінку і правильно їх відкинув, розцінивши як спосіб уникнути відповідальності.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2018 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 26 грудня 2017 року о 0 годин 40 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2 по вул. Зодчих, 5 в м. Києві у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 "а" ПДР. Огляд на стан сп'яніння проводився за згодою водія в присутності двох свідків у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Drager Alcotest-6820", результат огляду 1,64 ‰.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 29.05.2018 року за наслідками апеляційного розгляду вказану постанову судді місцевого суду залишено без змін.

А тому доводи в апеляційній скарзі про допущені поліцейськими порушення при проведенні огляду водія на стан сп'яніння та оформленні матеріалів справи з протоколом про адміністративне правопорушення серії БВ № 117770 не можуть бути предметом перевірки апеляційного суду в даній справі.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, цілком логічно пояснюється її відмовою, що підтверджується даними в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено виявлені у ОСОБА_3 ознаки алкогольного сп'яніння та про відмову від проходження огляду і підпису акту, що засвідчено свідками.

Сумніви правопорушника щодо виконаних від імені свідків підписів не можуть враховуватися судом, оскільки є виключно його припущеннями.

Ніяким чином не впливає на законність протоколу і те, що в ньому не вказані додатки у відповідній графі.

Недоречними є і посилання на нібито допущені порушення у зв'язку з відсутністю у справі довідки стосовно повторності, оскільки щодо ОСОБА_3 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає накладення менш суворого стягнення ніж за повторне вчинення правопорушення.

За клопотаннями ОСОБА_3 судом першої інстанції вживалися заходи для витребування запису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, виклику свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, надавався час для отримання юридичної допомоги.

За повідомленням Управління патрульної поліції у м. Києві відеозапис даної події відсутній. Вжитими судом заходами, з урахуванням особливостей провадження у справі про адміністративне правопорушення, забезпечити явку свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 не вдалося. І, не зважаючи на достатній для укладення із захисником угоди час, правом на отримання юридичної допомоги під час провадження в справі в суді першої інстанції ОСОБА_3 не скористався.

А тому посилання в апеляційній скарзі на порушення його прав під час розгляду справи є надуманими.

Таким чином винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Отже, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн