Справа № 761/1470/18
Провадження № 3/761/1194/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Голуб О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли від Ради адвокатів Київської області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, військовослужбовця, працюючого начальником Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, службова адреса: м. Київ вул. Володимирська 26,

за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії КС № 00149 від 08.12.2017 року, складеного уповноваженим Радою адвокатів Київської області щодо складання та підписання протоколів про адміністративне правопорушення членом Ради адвокатів Київської області ОСОБА_2, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» керівники підприємств, установ, організацій, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Листом від 27.09.2017 року № 0.64-30740/0/15-17 за підписом начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1, в наданні інформації на адвокатський запит адвоката ОСОБА_3 було відмовлено. Відмова в наданні інформації на адвокатський запит була аргументована посиланням на ст. ст. 11, 21 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідно до яких не допускається поширення конфіденційної інформації та персональних даних про особу без її згоди.

Відмова в наданні інформації є неправомірною з огляду на наступне.

Право адвоката на адвокатський запит гарантоване ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вказана норма Закону є імперативною і встановлює обов'язок для посадових, службових осіб та керівників підприємств, установ, організацій не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», обмеженню у доступі підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої не обмежений.

Отже, начальник Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 повинен був перевірити, які саме відомості підлягають обмеженню (з урахуванням вимог Закону), і надати доступ до тієї частини документа, яка в доступі не обмежується (вилучивши або заретушувавши частини документа, що обмежені в доступі).

Таким чином, в діях начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а саме - неправомірна відмова в наданні інформації на адвокатський запит.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив щодо вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення та пояснив, що в адвокатському запиті адвоката ОСОБА_3 за вих. № 21-2/09 від 20.09.2017 року запитувалась інформація про особу, яка відноситься до інформації з обмеженим доступом. У лисі за його підписом від 27.09.2018 року за Вих. № 0.64-30740/0/15-17, адвокату ОСОБА_3 надано вичерпну відповідь про неможливості надання запитуваної адвокатом інформації. Відповідь ґрунтується на положеннях Конституції України, Законів України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації», за якими надання інформації про особу з обмеженим доступом допускається за згодою самої особи, за запитом органу досудового розслідування чи за рішенням суду. Зазначив, що він є військовослужбовцем, а тому в силу положень ст. 15 КУпАП, у разі вчинення адміністративного правопорушення, має нести відповідальність за дисциплінарним статутам.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Так, за правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, останнім відмовлено у наданні інформації на адвокатський запит адвоката ОСОБА_3

При цьому, як свідчать матеріали справи, в адвокатському запиті вих. № 21-2/09 від 20.09.2017 року адвокат ОСОБА_3, який представляє інтереси ТОВ «Офісний центр «Квадрат на Малевича» в кримінальному провадженні № 0003154 від 24.03.2016 року, просив надати інформацію щодо перетину в 2017 році державного кордону України громадянином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому напрямку, через який пункт пропуску, яким видом транспортного сполучення та в які конкретні дати.

На вказаний адвокатський запит адвокату ОСОБА_3 27.09.2018 року за Вих. № 0.64-30740/0/15-17 за підписом начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_1 було надано відповідь про неможливість надання запитуваної інформації, оскільки згідно зі ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. У зв'язку з тим, що зміст адвокатського запиту стосувався особистого життя зазначеної особи, то поширення такої конфіденційної інформації може здійснюватися лише за згодою особи, або в інших, передбачених законом, випадках.

Також, крім іншого, було повідомлено адвокату ОСОБА_3, що наявна запитувана інформація про особу без її письмової згоди буде надана на запит органу досудового розслідування, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0003154 або на виконання судового рішення про витребування зазначеної інформації з усіма обов'язковими реквізитами про особу («Громадянство», «Прізвище, ім'я особи», «Дата народження» (число, місяць та рік), згідно чинного законодавства, встановленим порядком.

З наведенного слідує, що адвокатом ОСОБА_3 запитувалась інформація щодо особистого життя згаданої вище особи, що в силу положень п. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію» є інформацією з обмеженим доступом, а тому інформація про перетинання державного кордону України особою не могла бути надана в рамках ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Таким чином, на переконання суду, начальником Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_1 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_3 надано відповідь, зміст якої не дає підстав вважати про неправомірну відмову в наданні інформації.

А тому, власна суб'єктивна оцінка відповіді адвокатом ОСОБА_3 не може бути підставою для притягнення начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Так само, факт не надання адвокату ОСОБА_3 запитуваної ним інформації у зв'язку з тим, що інформація стосовно особи є інформацією з обмеженим доступом, не може свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, оскільки таку інформацію не надано відповідно до вимог законодавства, про що детально поінформовано адвоката ОСОБА_3 у листі за підписом начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_1

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять об'єктивних даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушено право адвоката ОСОБА_3 на інформацію.

Тобто, не доведено, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов'язки органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Конституційний Суд України у пункті 4.2 Рішення № 23-рп/2010 (справа за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 141 Кодексу України про адміністративні правопорушення) наголосив, що статтями 245, 247, 249, 252, 280 КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Згідно з правилами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставини, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, у зв'язку з чим, провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Оскільки суд прийшов до висновку про закриття провадження стосовно ОСОБА_1, то відсутні, передбачені ст. 15 КУпАП, підстави для передачі матеріалів про правопорушення відповідному органу для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1, який є військовослужбовцем, до дисциплінарної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 7, 15, 22; ч. 5 ст. 212-3, ст. ст. 245, 247, 251, 252, 251, 255, 280, 283-285 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя