АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника Валька І.В., потерпілого ОСОБА_4, представника потерпілого ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4, на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2. на користь держави судовий збір, що становить 352,40 гривень.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2. 21 червня 2018 року о 12 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Заболотного, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_4, що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтись, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 б), 10.3 ПДР України.

Не погодившись з постановою судді, потерпілий ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2018 року змінити в частині накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, замінивши його на адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

При цьому, ОСОБА_4 вважає, що вказана постанова прийнята на основі не повно та не всебічно і не об'єктивно з'ясованих обставин справи з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що із матеріалів вказаної справи про адміністративне правопорушення не вбачається жодної підстави чи обставини, які пом'якшують відповідальність ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В постанові, на його думку, лише формально вказано про те, що суддею враховується характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки вчиненого нею правопорушення та ступінь її вини, без конкретизації відповідних обставин та не зазначено про те, як саме ці обставини впливають на визначення міри адміністративного стягнення.

Потерпілий вказує, що ОСОБА_2 в добровільному порядку, завдану шкоду та збитки не відшкодовує.Розмір завданої шкоди для нього є значним, внаслідок чого, ОСОБА_4 не може користуватися в повній мірі належним майном, тобто транспортним засобом, оскільки не має достатньо коштів для його ремонту.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2 та його захисника Валька І.В.,які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддею першої інстанції дотримано вказаних вимог закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення.

Висновок судді є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений представленими в матеріалах справи даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 338526 відносно ОСОБА_2, який складений 21 червня 2018 року та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Дані протоколу підтверджуються даними схеми місця ДТП, даними про пошкодження транспортних засобів, а також поясненнями водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Як убачається з матеріалів справи, суд визнаючи винним ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, дослідив всі матеріали справи, зокрема і дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки вчиненого ним правопорушення, та ступінь його вини.

Крім того, ОСОБА_6 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заперечував свою винуватість у порушенні ПДР України, про що свідчить і те, що останній не оскаржував постанову у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Також, згідно пояснень ОСОБА_6 він працює водієм, що є його єдиним джерелом доходу, і позбавлення його прав керування транспортним засобом суттєво вплине на матеріальне становище його сім`ї.

За наведених обставин, суддя суду апеляційної інстанції вважає, що у відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП, при накладенні стягнення на ОСОБА_6, суддя врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, і наклав стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП, яке відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Підстав вважати, що суддя не з'ясував усіх обставини справи, не дослідив повністю докази, що призвело до призначення занадто м'якого стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, як про це зазначає в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4, немає.

Крім того, згідно ч.10 ст. 294 КУпАП судом апеляційної інстанції у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4, який просить змінити постанову судді, виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Отже, рішення судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року слід залишити без задоволення, а постанову судді без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко

Справа № 33/796/2595/2018

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Валігура Д.М.

Суддя апеляційної інстанції - Ященко М.А.