Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3522/18
Провадження №: 3/332/849/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Андрюшина Л.А., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП у Запорізькій областіДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130ч.3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

11.10.2018 року о03.40год. ОСОБА_1, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, рухаючись по вул. Діагональна,3 у м.Запоріжжя,керував транспортним засобом марки Opelномерний знак СХ858AV,з явними ознаками наркотичного сп?яніння (почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння кінцівок пальців рук) тав порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України від проходження повного медичного огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КУ «ЗОКНД» ЗОР відмовився, висновок лікаря №4559.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився по невідомим причинам. Про день та час розгляду справи на адресу, вказану в протоколі, м. Запоріжжя, вул. Л.Шмідта, буд.206, було направлено повістки про виклик до суду на 01.11.2018р., 12.11.2018р.. Однак, конверти повернуті з відміткою «адресат за зазначеною адресою не проживає».Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вище наведене, суд розцінює чергову неявку ОСОБА_1 до суду, як зловживання ним правами, передбаченими ст. 268 КУпАП з ціллю затягування розгляду справи по суті, та враховуючи ухилення від явки до суду тривалий період часу, а також граничний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановлений ст. 38 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обовязковою.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом серії БД №301208 від 11.10.2018 року, відповідно до якогопідтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення, в якому ОСОБА_1 письмово відмовився від проходження медичного огляду, а такожнаправленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КУ «ЗОКНД» ЗОР від 11.10.2018 року, рапортом інспектора роти 1 батальйону 4 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 11.10.2018 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп*ягніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КУ «ОКНД» ЗОР №4559 від 11.10.2018 року, що маються в матеріалах справи.

Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2018 року ОСОБА_1було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800,00грн. на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800,00грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Диспозицією ч.3 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність особи, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп?яніння, а також, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та знову вчинила аналогічні дії, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема відповідальність настає за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп?яніння, а також, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, дослідивши та оцінивши матеріали справи, у їх сукупності, вважаю факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3КУпАП доведеним, а тому правопорушник підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Санкцією ч.3 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до довідки з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» НАІС ДДАІ МВС ОСОБА_1 не видавалосяпосвідчення водія, а отже, така особа не вважається водієм у розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При призначенні ОСОБА_1міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер скоєного ним правопорушення та особу правопорушника, ступень його вини, майновий стан і вважає за можливе накласти на нього адміністративне стягненняв межах санкції, встановленої за правопорушення, передбачене ст. 130 ч.3КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.Вирішуючи питання щодо можливості застосування до ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, суд вважає, що воно не може бути застосовано, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 під час вчинення правопорушення керував транспортним засобом Opel номерний знак CX858AV, який йому не належить та згідно довідки з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» НАІС ДДАІ МВС на території України не зареєстрований, а тому застосування додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу у даному випадку є неприпустимим, так як не можна накладати таке стягнення на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі з урахуванням положень ст. 41 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 401, 130 ч.3, 283-285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40800,00грн.(сорок тисяч вісімсот грн.) (банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р 8001, , МФО 899998, отримувач: ГУК уЗапорізькій області 21081300,код платежу 21081300-адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн. (банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р 8004, , МФО 899998, отримувач: УК в Заводському районі, код платежу 22030101- «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України, 050).

Згідно до ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, призначеного судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Андрюшина Л.А.