Справа № 711/3388/18
Провадження № 3/711/1304/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Черкаси 18 червня 2018 року

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Угорчук В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління держпраці у Черкаській області, про притягнення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, фізичної особи-підприємця, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3,

до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 41 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, яке виразилось в тому, що при здійсненні господарської діяльності в гастробарі «Пітбуль», розташованому в м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 5, працюють особи, з якими не оформлені трудові договори.

ОСОБА_1 винуватим себе не визнав і пояснив, що всі працівники офіційно працевлаштовані, а з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договори цивільно-правового характеру на виконання певної роботи.

В даному випадку слід виходити з наступного.

Управлінням Держпраці у Черкаській області 08.05.2018 р. винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченому абз.1 ч. 2 ст. 265 КЗпП України фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), та накладено штраф у розмірі 223 380 гривень.

Разом з тим, за результатами перевірки працівниками Управління Держпраці у Черкаській області за фактом фактичного допуску працівника без оформлення трудового (контракту) складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП, та направлений для розгляду по суті до суду.

Отже, як вбачається, йдеться про притягнення ОСОБА_1 за порушення одних і тих самих вимог трудового законодавства як до адміністративної, так і фінансової відповідальності, що є подвійною відповідальністю.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка висловлена у рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто, гарантії, передбачені ст. 4 Протоколу № 7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється державою.

Таким чином, норми абз. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 КУпАП поширюються на невизначене коло осіб, а також передбачають покарання особи у значному розмірі, їх можливо розглядати як кримінальне переслідування у розумінні Конвенції навіть враховуючи те, що національне законодавство не визначає його кримінальним.

Крім того, відповідальності, передбачені абз.1 ч.2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 3 ст. 41 КУпАП, це різні види відповідальності, а тому на них не розповсюджуються гарантії, передбачені ст. 61 Конституції України, ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції з таких підстав.

По-перше, диспозиції абз. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 3 ст. 41 КУпАП в частині визначення зазначеного правопорушення абсолютно тотожні: «фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)», які не мають жодної відмінності.

По-друге, субєкти відповідальності як за абз. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ, так і за ч. 3 ст. 41 КУпАП повністю співпадають, оскільки в обох випадках до відповідальності притягається ОСОБА_1

По-третє, в обох випадках у санкціях статті передбачений один й той самий вид стягнення штраф у грошовій формі.

Тобто, обидві відповідальності, передбачені абз. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 3 ст. 41 КУпАП, є за своєю сутністю штрафними (каральними), і жодна з них не має ознаки правовідновленої (компенсаційної) відповідальності. Штрафний характер відповідальності, передбаченої абз.1 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 3 ст. 41 КУпАП, дає підстави ототожнювати ці норми як один вид відповідальності, який відповідно до цілей Конвенції вважається кримінальним.

По-четверте, та обставина, що санкції, передбачені абз. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 3 ст. 41 КУпАП, містяться у різних нормативно-правових актах, та відповідно до національного законодавства не відносяться до кримінального переслідування, не є вирішальною.

Отже, виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку, що притягнення ОСОБА_1 двічі за одне й те саме правопорушення порушує права, передбачені ст. 61 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, тому провадження по справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п.8, 280, 283 КУАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження по адміністративній справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, у звязку з наявністю по тому самому факту постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк до апеляційного суду Черкаської області.

Суддя: ОСОБА_4