Справа № 727/6857/18
Провадження № 3/727/2835/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Чернівці

Cуддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, представника особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності не, притягувався, по ст. 124 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 21.06.2018 року близько 09 годині 25 хвилин водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Рiaagio-Liberty», державний номер НОМЕР_1 в м. Чернівці, по вул. Н.Сотні 23 під час руху не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем «Шкода Супер Б» д.н.з 7138FMG під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем «Фольцваген Гольф» д.н.з. GHJ 409 під керуванням гр. ОСОБА_5

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину заперечив та пояснив, що 21.06.2018 року керуючи транспортним засобом (мопед) марки «Piaagio Liberty», номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. Небесної Сотні в напрямку проспекту Незалежності зі швидкістю руху близько 10 км/год. позаду транспортного засобу марки «Skoda Super В», номерний знак 7138 FMG. Проїжджаючи по вул. Небесної Сотні, навпроти будинку №23, водій транспортного засобу марки «Skoda Super В», номерний знак 7138 FMG, зайнявши крайнє ліве положення в своїй смузі руху, увімкнув лівий покажчик повороту та, на переконання ОСОБА_3, мав намір повернути ліворуч чи здійснити розворот. Враховуючи характер здійсненого маневру водієм транспортного засобу марки «Skoda Super В», що рухався попереду ОСОБА_3 вирішено було обїхати перешкоду праворуч, при цьому зайняв крайнє праве положення на своїй смузі для руху, як раптом водій транспортного засобу марки «Skoda Super В», номерний знак 7138 FMG почав різко повертати праворуч.

Зазначив, що беручи до уваги те, що під час здійснення маневру праворуч водієм транспортного засобу марки «Skoda Super В», номерний знак 7138 FMG, транспортний засіб ОСОБА_3 знаходився в крайньому правому положенні від проїзної частини дороги на приблизній відстані 0,60 м від тротуару, а тому водій транспортного засобу, що рухався попереду зобовязаний був надати ОСОБА_3 перевагу в русі та в подальшому здійснювати відповідний маневр та проігнорувавши вимоги пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу марки «Skoda Super В», номерний знак 7138 FMG громадянин ОСОБА_4 скоїв зіткнення з транспортним засобом (мопед) ОСОБА_3 марки «Рiaagio-Liberty», номерний знак НОМЕР_1, який рухався в попутному напрямку та в подальшому внаслідок падіння мопеду було пошкоджено припаркований транспортний засіб марки «VW Golf», номерний знак GHJ 409, під керуванням громадянина ОСОБА_5

Пояснив, що за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди на місце події прибув екіпаж управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП в складі інспекторів роти №1 лейтенанта поліції ОСОБА_6 та лейтенанта поліції ОСОБА_7, які в силу браку досвіду, незнання вимог чинного законодавства України, відомчих інструкцій, які регламентують їх діяльність, а також не розібравшись в ситуації, що склалася, не дослідивши належним чином обставини, що спричинили вказану подію, почали безпідставно звинувачувати в створенні дорожньо-транспортної пригоди. Просив закрити провадження по справі у звязку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

Представник ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_2 підтримала в судовому засіданні позицію свого підзахисного і також просила закрити провадження по справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності зважає на наступне.

Статтею 124КУпАП передбачено відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об'єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об'єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об'єктивних умов його здійснення. Обов'язковими ознаками об'єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв'язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об»єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення. Суб'єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Як вбачається з висновку експерта згідно якого зіткнення мопеда Piaagio-Liberty, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 із автомобілем SKODA-Super В, номерний знак 7138FMG, під керуванням водія ОСОБА_4 могло відбутись внаслідок недотримання кожним із їх водіїв вимог ПДР. Водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості зупинити керований ним мопед Piaagio-Liberty, номерний знак НОМЕР_1, до місця зіткнення з моменту виникнення небезпеки для руху вказаного у вихідних даних. В даній дорожньо-транспортній обстановці в діях водія мопеда Piaagio-Liberty, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 не невідповідності вимог ПДР, які б з технічної точки зору перебували в причинному звязку з настанням даної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній обстановці, водію автомобіля SKODA-Super В, номерний знак 7138FMG, ОСОБА_4 необхідно було діяти відповідно до вимог пунктів 10.1 і 10.4 ПДР.

В даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія автомобіля SKODA-Super В, номерний знак 7138FMG, ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимог пункту 10.1 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному звязку із настанням даної пригоди

У суду відсутні підстави для сумнівів у правильності вищевказаного висновку, з урахуванням того, що дослідження проведено компетентним експертом за відповідним фахом, на підставі сукупності всіх фактичних обставин, які узгоджуються з тими, що були встановлені в судовому засіданні, а також враховуючи, що даний висновок є таким, що узгоджується з іншими доказами у справі, приймається до уваги судом як належний і допустимий доказ.

Вищенаведений висновок експерта узгоджується і іншими доказами, а саме - схемою місця ДТП від 21.06. 2018 року із якою погодилися як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 2), а також поясненнях відповідно останніх (а.с. 3- 5) та досліджених відеозаписах (а.с. 24).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а вказане правопорушення за документовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також грунтується на конституційних принципах та правових презумпціях. Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено потилежне.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_7 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов»язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «ОСОБА_1 проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, вивчивши і розглянувши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що справа підлягає закриттю у зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 124, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Слободян Г.М.