АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/2002/2018 Суддя у першій інстанції: ВалігураД.М.
Категорія: ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва ФричТ.В., за участю захисника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_5, на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року та провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду є необґрунтованою, ухвалена без ретельного дослідження всіх обставин події, з порушенням процесуальних прав особи, яка притягнута до відповідальності.

Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи наявні документи з юридичними дефектами, що ніби містять інформацію про вчинення нею адміністративного правопорушення, однак в розумінні статті 62 Конституції України не можуть бути використанні судом як допустимі докази, у зв'язку з чим в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП провадження має бути закритим за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Крім того апелянт зазначає, що огляд на стан сп'яніння проводився з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки перед проведенням огляду працівником МВС не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу, не було надано свідоцтво про державну реєстрацію приладу та свідоцтво про його повірку, як передбачено інструкцією.

Апелянт зазначає, про некоректну роботу приладу Драгер 6820 під час проведення її огляду на стан алкогольного сп'яніння оскільки, згідно висновків проведеного огляду (роздруківка тесту принтером) температура повітря в ніч з 23.03.2018 на 24.03.2018 становила + 7 С. Згідно ж інформації Українського гідрометеорологічного центру та відкритих даних з мережі Інтернет температура повітря 24.03.2018 за даними метеостанції Київ на 03:00 становила близько - 5 С морозу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_4, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути відданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 24 постанови пленуму ВСУ № 14 від 23.13.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

У відповідності з ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В розумінні ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 дані вимоги закону належним чином не дотриманні, а тому висновок судді про порушення водієм ОСОБА_5 п. 2.9 а ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, під час розгляду справи суд першої інстанції, підійшов формально до розгляду даного протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та визнаючи її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, не обґрунтував своїх висновків, лише послався на те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення в повному обсязі доведена доказами, що містяться в матеріалах справи, що ставить під сумнів законність даної постанови.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, під час апеляційного розгляду було витребувано з управління патрульної поліції у м. Києві, відеозапис з камер поліцейських для перевірки доводів апеляційної скарги, та який досліджено безпосередньо в судовому засіданні.

Як убачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису події, яка відбулася 24.03.2018 року, працівники поліції не зупиняли автомобіль Тойота д.н.з НОМЕР_1, а під'їхали до нього коли він стояв на узбіччі. Підійшовши до водія зазначеного автомобіля, працівники поліції запропонували ОСОБА_5, надати документи на автомобіль та посвідчення водія, що остання і зробила. Перевіривши документи, працівники поліції, запропонували пройти ОСОБА_5, огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер, на що вона погодилась. Про те, у них не було даного приладу тому вони попросили зачекати, щоб його привіз інший патруль. Коли даний прилад був привезений на місце даної пригоди, ОСОБА_5, було запропоновано продути в моштук приладу «Драгер». Вона це робила відповідно до відеозапису з 02:04:55 по 02:18:41, оскільки не вистачало видихаючого нею повітря, необхідного для проведення відповідних замірів.

Як зазначено в складеному протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 405634 від 24.03.2018 року /а.с. 1/ щодо ОСОБА_5, остання 24.03.2018 о 02 год. 30 хв. в м. Києві на вул. А.Вільямса, 11 керувала автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, про те, як вбачалось з дослідженого відеозапису, то ОСОБА_5, автомобілем о 02 год. 30 хв., не керувала, оскільки була біля поліцейських, які оформлювали матеріали.

В розпечатаному тесті з приладу Драгер 6820 /а.с.2/ зазначено час проходження огляду ОСОБА_5 02 год. 58 хв., що також не відповідає часу, який зазначений на відеозаписі з камер поліцейських.

Крім того, в розпечатаному тесті з приладу Драгер 6820 /а.с.2/ зазначено, що температура повітря на час проходження огляду становить + 7 С градусів, а відповідно наданого листа захисником ОСОБА_4 з українського гідрометеорологічного центру за підписом директора центру ОСОБА_8, /а.с 30/, температура повітря в м. Києві в ніч 24.03.2018 з 02 год. 00 хв. по 05 год. 00 хв. становила - 3.6 С. градусів, - 3.4 С. градусів, що свідчить про те, що прилад Драгер 6820 не вірно визначав температуру повітря, що ставить під сумнів вірність показника даного приладу щодо результату тесту, який відповідно становив, 0.63 % проміле.

Також захисником надано керівництво по експлуатації аналізатора парів етанола в повітрі, що видихається Alcotest 6820 з приладдям, з якої вбачається, що після транспортування аналізатора до початку експлуатації необхідно залишити його в умовах експлуатації не менше 1 години, щоб зменшити ризик його несправної роботи через утворення конденсату, про те, працівниками поліції, цього не було зроблено. Оскільки приладу Драгер в них не було, тому вони, відповідно до відеозапису використали той прилад, який їм привезли відразу після транспортування.

Згідно до керівництва по експлуатації «Alcotest 6820» «Drager», особа, яка проводить перевірку, так і сам перевіряємий при застосуванні технічного засобу повинні дотримуватися певних правил.

Вматеріалах справи також відсутні будь-які дані про роз'яснення особі, щодо якої складено протокол за ст. 130 КУпАП, вищезазначених вимог, а також з'ясування обставин, які можуть впливати на результати проведення огляду за допомогою технічного пристрою Алкотесту.

Також матеріали справи не містять даних про відсторонення водія ОСОБА_5 від керування транспортним засобом. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про затримання автомобіля відсутній, як і відсутні в матеріалах справи відомості щодо передачі його для керування іншій особі, що також ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі.

Пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які були під час огляду на стан сп'яніння ОСОБА_5, не спростовують протирічь та сумнівів встановлених під час апеляційного розгляду. Подія, яка полягає у проходженні огляду на стан сп'яніння ОСОБА_5 на приладі Драгер, хоча і мала місце але разом з тим, не достатньо доказів тому, що дійсно результат який показав даний прилад відповідає дійсності, виходячи з вище зазначеного.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованою, невмотивованою, та постановленою з порушенням вимог ст.245 КУпАП, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення відносно останньої підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року, якою ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич