Справа № 395/1111/18
Провадження № 3/395/519/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Новомиргород

Суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Орендовський В.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП України в Кіровоградській області стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого пасічником в «Агролан», проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №029754 від 18.08.2018 року ОСОБА_1 18 серпня 2018 року о 01 годині 50 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1 у м. Новомиргороді по вул. Соборності у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проведений в Новомиргородському РТМО із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, не визнав та зазначив, що у ніч з 17 на 18 серпня 2018 року перебував у стані алкогольного спяніння. Він їхав як пасажир на автомобілі НОМЕР_1, а за кермом перебував ОСОБА_2. У м. Новомиргороді на території частини міста, яка називається «Златопіль», у автомобіля поламався бензонасос через що автомобіль зупинився і стояв на обочині, у звязку з чим ОСОБА_2 поїхав за іншим бензонасосом щоб полагодити автомобіль, а він залишився на місці поломки поруч з вказаним автомобілем. У подальшому підїхали працівники поліції, зазначили, що вбачають ознаки алкогольного спяніння у нього, при цьому нікого не допитували. Йому не запропонували пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, а відразу попросили проїхати у лікарню пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного спяніння, на що він погодився. У лікарні за результатом медичного огляду було підтверджено стан алкогольного спяніння, про що він і не заперечував до проходження медичного огляду. Від підпису у всіх складених працівниками поліції документах він відмовився, оскільки не керував вказаним автомобілем, відповідно вважає що він нічого не порушив.

Свідок ОСОБА_2, який є жителем ІНФОРМАЦІЯ_3, пояснив суду, що приблизно о 12 годині ночі 3 тижні назад він їхав з Йосипівки Новомиргородського району за кермом ВАЗ 2106 на прохання ОСОБА_1, який був поруч в автомобілі. У м. Новомиргороді на території частини міста, яка називається «Златопіль», неподалік магазина «Союз», у автомобіля поламався бензонасос, тому автомобіль зупинився і стояв на обочині, у звязку з чим він поїхав за іншим бензонасосом щоб полагодити автомобіль, а ОСОБА_1 залишився на місці поломки поруч з вказаним автомобілем. Після того як повернувся, то зазначеного автомобіля та ОСОБА_1 не було, куди вони поділися він дізнався через декілька днів, оскільки на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав.

У судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_3 пояснив, що він складав протокол щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП. Він разом з ще одним працівником поліції рухалися по маршруту патрулювання. Він побачив як автомобіль ВАЗ 2106 зупинився, їх службовий автомобіль теж зупинився поруч. Він попросив оглянути документи у ОСОБА_1 та побачив, що останній має ознаки алкогольного спяніння, а тому запропонував їхати в лікарню проходити медичний огляд на визначення стану алкогольного спяніння. ОСОБА_3 пояснив, що відеофіксація розглядаємих подій в автоматичному режимі за службового автомобіля не відбувалася, також відсутня будь-яка інша відеофіксація подій. ОСОБА_3 також пояснив, що на місці, де зупинився автомобіль ВАЗ 2106 ОСОБА_1 не пропонували пройти медичний огляд на стан спяніння, оскільки такої технічної можливості у поліції не має відсутній прилад «Драгер».

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, працівника поліції ОСОБА_3, який складав протокол, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, посадова особа, в даному випадку суддя, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КПК України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Оцінка доказів у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст.252 КУпАП, повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУаАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ч.3 ст. 266 КУаАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Також ч.5 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Працівники поліції при встановленні правопорушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватись Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", розділу ІХ інструкції (затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в МЮ України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853) з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

З урахуванням досліджених доказів судом встановлено, що всупереч вимог ст.266 КУпАП, вищевказаної інструкції огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу не проводився, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти такий огляд на місці, що також підтверджується поясненнями працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2106, що у подальшому могло стати підставою для проходження огляду вказаної особи на стан алкогольного спяніння. Показання працівника поліції ОСОБА_3 з приводу керуванням ОСОБА_1 вказаним автомобілем суд не може покласти в основу обвинувачення, оскільки згідно п.7 розділу ІХ вказаної вище Інструкції не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Оцінюючи допустимість і можливість використання направленого до суду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд, окрім встановленого вище, керується наступним.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, перед судом поставлена під обґрунтований сумнів допустимість як доказу протоколу в справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому відповідно до раніше зазначених правових положень та ст.62 Конституції України він не береться судом до уваги. Долучені до матеріалів справи інші докази (письмові пояснення свідків) не спростовують викладених порушень.

Відтак, зважаючи на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2106, порушення порядку проведення огляду особи на стан алкогольного спяніння, наслідком чого є визнання судом недопустимим доказом висновку РТМО «Новомиргородське» № 36 від 18.08.2018 року, а також визнання протоколу в справі про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, суд не вбачає законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП провадженням закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя: В. А. Орендовський