Справа № 742/1566/18 Головуючий у 1 інстанції Циганко М. О.
Провадження № 33/795/252/2018
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, та його представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, не працює,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 352,40 грн.

Місцевим судом встановлено, що 15 травня 2018 року, о 02.00 год., по вул. 1 Травня у м. Прилуки Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду та спрощено підійшов до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зазначив, що складений відносно нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП йому було направлено поштою разом із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія. Зазначив, що місцевим судом було залишено поза увагою його клопотання про виклик свідків, які знаходились в автомобілі під час його зупинки працівниками поліції, та які б могли спростовувати факт перебування його у стані алкогольного спяніння. Також указав, що протокол відносно нього за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння в його присутності не складався й особи, які були з ним в автомобілі, в якості понятих не залучались.

Дослідивши апеляційну скаргу; заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №000725, ОСОБА_1, 15 травня 2018 року, о 02 год. 00 хв., у м. Прилуки по вул. 1 Травня, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.2).

Згідно вищевказаного протоколу, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відмовився від підпису та надання пояснень у протоколі, а також від отримання його копії.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, та є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, згідно яких водій ОСОБА_1, у їх присутності, відмовився проходити на місці огляд на стан спяніння та їхати до закладу охорони здоровя для визначення стану спяніння (а.с.3, 4).

При цьому, на переконання апеляційного суду, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1, їх пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Крім того, допитаний у судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_1 не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан спяніння, заперечуючи лише факт перебування його у стані алкогольного спяніння (а.с.14).

Допитані в судовому засіданні апеляційного суду свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, пояснили, що були на святкуванні дня народження ОСОБА_7, після якого подзвонили ОСОБА_1 із проханням забрати їх та підвезти додому. Під час руху їх зупинили працівники поліції та попросили ОСОБА_1 предявити посвідчення водія. Оскільки документів у нього з собою не було, він подзвонив сину, який на таксі привіз йому посвідчення водія. Проте працівники поліції в цей час уже склали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за керування автомобілем без посвідчення водія, інших протоколів не складали. Під час зупинки ОСОБА_1 сторонніх осіб на місці події не було і нікого працівники поліції в якості понятих не залучали.

Свідок ОСОБА_8 в апеляційному суді пояснив, що коли 14.05.2018 року прийшов додому після роботи, батьків вдома не було, вони перебували на святкуванні дня народження. Вночі 15 травня 2018 року йому подзвонив батько з проханням привезти документи на автомобіль, оскільки його зупинили працівники поліції. Він привіз документи на таксі через 15-20 хвилин.

Апеляційний суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і вважає їх неспроможними, так як перша перебуває в дружніх стосунках з сімєю ОСОБА_6, а друга є дружиною апелянта, а тому прямо зацікавлені у тому, щоб ОСОБА_1 не був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Крім того, свідок ОСОБА_8 (син апелянта) в суді апеляційної інстанції пояснив, що ввечері 14 травня 2018 року, коли він прийшов з роботи, його батьків удома не було, так як вони обоє перебували на святкуванні дня народження.

А тому версію апелянта та свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_5 про те, що вночі 15.05.2018 року ОСОБА_1 не керував автомобілем в нетверезому стані і ніхто з працівників поліції не пропонував йому пройти огляд на стан спяніння, суд вважає неспроможною і такою, що не заслуговує на увагу, оскільки вона була висунута правопорушником вже після розгляду справи в місцевому суді. Указану версію подій ОСОБА_1 апеляційний суд розцінює як його захисну реакцію, з метою уникнення останнім адміністративної відповідальності за скоєне.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність доказів перебування його у стані алкогольного спяніння, не ґрунтується на законі, оскільки, як вже було зазначено вище, ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність не лише за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп'яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння.

У даному випадку має місце саме відмова водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто в його діях наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ним встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_9