АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/1482/18 Суддя 1 інстанції: Назаренко О.В.
Провадження: 33/790/594/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

11 червня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюХарківського районного суду Харківської області від 15 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись вказаним із рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуХарківського районного суду Харківської області від 15 травня 2018 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що строк на оскарження постанови пропущений з незалежних від заявника причин, так як копію оскаржуваного судового рішення ОСОБА_2 отримав лише 21 січня 2018 року, про що є відповідна відмітка пошти

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скаргаОСОБА_2 надійшла доХарківського районного суду Харківської області 01.06.2018 року, тобто, за межами апеляційного строку.

Дослідивши зазначені матеріали, приходжу до висновку, що причину, на яку посилаються апелянт не можна вважати поважною для пропуску строку на апеляційне оскарження. З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, зокрема, на 15.05.18р., про що свідчить його власний підпис у розписці (а.с. 10) та подана правопорушником заява про відкладення судового розгляду (а.с. 11), що, в свою чергу, дає підстави вважати, що ОСОБА_2, будучи у повній мірі обізнаний про розгляд справи, мав об»єктивну змогу дізнатися про стан розгляду справи, отримати копію оскаржуваного рішення самостійно або через захисника та своєчасно подати апеляційну скаргу. Крім того, зважаючи на те, що рішення постановлено 15 травня 2018 року, посилання апелянта на отримання його копії 21 січня 2018 року, за відсутності даних про відмітку пошти (тоді як в апеляційній скарзі посилається на її наявність) взагалі не може розглядатися судом як підстава для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження.

Таким чином відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтами не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотанняОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2018 року відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1