Справа № 525/324/18
Провадження №3/525/121/2018

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2018 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_3 Федерації, проживаючого як вказано у протоколі в АДРЕСА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, вул.

Магістральна, 11 (як встановлено в ході розгляду справи),

пенсіонера, ідентифікаційний номер суду невідомий,

до адміністративної відповідальності на протязі року

не притягувався (як вказано у протоколі)

в с т а н о в и в:

08 березня 2018 року о 16 год. 30 хв. на 284 км автодороги Київ Харків Довжанський водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки KIA SOUL, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 з ознаками алкогольного спяніння та від проходження медичного огляду в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Судовий розгляд справи було призначено на 04.04.2018 року, однак у звязку з перебування судді на лікарняному, розгляд даної справи за попереднім узгодженням дати розгляду справи з захисником було призначено на 24.04.2018 року; 24.04.2018 року захисник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, обравши пріоритетом участь у розгляді справи, яка розглядалася в Полтавському окружному адміністративному суді; цього ж дня, постановою суду від 24.04.2018 року було відмовлено в задоволенні його клопотання про зміну територіальної підсудності розгляду даної адміністративної справи; узгоджено дату судового розгляду на 18.05.2018 року, оскільки в період часу згідно графіку відпусток суддя перебував у відпустці з 02.05.2018 року по 17.05.2018 року включно. 18.05.2018 року в судове засідання не зявився ОСОБА_1 у звязку з перебуванням з 17.05.2018 року на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні військового госпіталю м. Полтави, у звязку з цим розгляд справи було відкладено на попередньо узгоджену дату 30.05.2018 року; постановою суду від 25.05.2018 року було задоволено клопотання інспектора роти №4 батальйону УПП в Полтавській області ОСОБА_5 про проведення його допиту в режимі відеоконференції 30.05.2018 року. В період з 30.05.2018 року по 08.06.2018 року включно суддя перебував на лікарняному, після виходу, постановою суду від 11.06.2018 року були задоволені клопотання вищевказаного інспектора УПП та захисника ОСОБА_2 про проведення судового засідання 19.06.2018 року в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 19.06.2018 року особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав і суду по суті пояснив, що 08.03.2018 року близько 17 год. він був зупинений працівниками поліції в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області, оскільки його задній бампер частково відокремився від місця його кріплення. Цього дня він їздив в с. Сагайдак Шишацького району Полтавської області, оскільки його теща поламала ногу в тазобедреному суставі і їй потрібен постійний сторонній догляд. Цього дня він випив безалкогольного пива і коли його зупинили працівники поліції, то він їм говорив, що випив безалкогольного пива і не проходив освідування на стан спяніння. Після складення протоколу працівники поліції дозволили йому продовжувати рух автомобілем. Вказав, що в той день він спиртного, яке б містило алкоголь не вживав.

Не дивлячись на невизнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

-Відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 08.03.2018 року серія БД №134069, де зазначені обставини вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення про те, що 08.03.2018 року о 16 год. 30 хв. на 284 км автодороги Київ Харків Довжанський водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння та від проходження медичного огляду в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків (а.с.1);

-письмовими поясненнями громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 08.03.2018 року про те, що 08.03.2018 року о 16 год. 40 хв. вони були запрошені в якості свідків на автомобільній дорозі Київ Харків в с. Поділ Великобагачанського району, де в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від медичного освідування за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі в установленому законом порядку (а.с.а.с.2,3);

-переглянутим в судовому засіданні відеозаписом (два файли) з місця зупинення автомобіля НОМЕР_3, що міститься на ДВД диску, де зафіксовано на автодорозі Київ-Харків-Довжанський те, що в присутності свідків водій ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан спяніння (а.с.6).

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами) (про порушення якого водієм ОСОБА_1П.) складено уповноваженою особою органу нацполіції протокол про адміністративне правопорушення), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного спяніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, має підстави вважати, що особа за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан спяніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обовязковість проведення огляду на стан спяніння лише у закладі охорони здоровя.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, аналіз положень п.2.5 Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозвязку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася 08.03.2018 року на 284 км автодороги Київ-Харків-Довжанський в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області з участю водія ОСОБА_1, відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції (в даному випадку поліцейський роти №4 батальйону УПП в Полтавській області ОСОБА_5М.) мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного спяніння водія запропонувати йому пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння як на присторої алкотестер, так і у медичному закладі у встановленому порядку (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, який посвідчено відповідними написами, вбачається зі змісту письмових пояснень громадян та слідує з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця події). Тобто, відповідний водій транспортного засобу, з огляду на характер його дій, добровільно відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на місці за допомогою відповідного алкотестера, так і в медичному закладі для встановлення наявності-відсутності стану спяніння.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння.

В сукупності досліджених доказів у справі, суд не може погодитися з посиланнями особи, яка притягується до відповідальності та його захисника про те, що протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП складений безпідставно, оскільки дані, що викладені у протоколі стосуються вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (саме щодо порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України) і стосується саме правопорушення у сфері транспорту, а обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового розгляду вказаного адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з матеріалів справи не вбачається.

Як слідує з матеріалів справи, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення разом з усіма матеріалами справи надійшов до суду засобами поштового звязку 21.03.2018 року (а.с.8) і був призначений до розгляду у строки, передбачені ч.1 ст.277 КУпАП. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСС з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», перебіг строку розгляду справи про адміністративне правопорушення здійснюється за загальними положеннями КУпАП. У випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у звязку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП. З урахуванням причин перенесення розгляду даної справи з поважних причин (лікування особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, термінів перебування судді на лікарняному) та того, що положеннями КУпАП не забороняється застосування аналогії закону, з огляду на викладене, в даному випадку вбачається зупинення строків у звязку з поважними причинами перенесення розгляду справи, які не були здійснені за клопотанням учасників судового розгляду (були викликані обєктивним причинами), за аналогією випадків, передбачених ч.4 вищевказаної статті; при цьому, не йдеться про продовження строків, визначених ст.38 КУпАП як таких, а вказується про можливість зупинення цих строків за аналогією закону.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують його відповідальність, вбачаються обставини для притягнення вищевказаної особи до адміністративної відповідальності. При цьому є необхідним врахувати, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення суд повинен застосовувати до особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 352 грн. 40 коп. належить стягнути з ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 27, 33, 40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.251, 252, 277, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 10200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя