Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/5104/18 Головуючий в 1 інст. Крамаренко І.А.
Провадження №33/778/584/18 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області Дадашева С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою захисника на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнуто судовий збір в розмірі 352,40 гривень.

Згідно з постановою суду, 03 травня 2018 року водій ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1, в м. Запоріжжя в районі вул. Поточна, 4, в стані наркотичного сп'яніння. Стан наркотичного сп'яніння підтверджується висновком КУ «ЗОНД» ЗОР №1942 від 03 травня 2018 року. Результат - ОСОБА_2 знаходиться в стані наркотичного сп'яніння (маріхуана). Від керування транспортним засобом відсторонений. Тим самим ОСОБА_2 порушив п. 2.9 а ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_3 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд не дослідив належним чином обставини справи, не з'ясував стан здоров'я ОСОБА_2 станом на 03 травня 2018 року, не встановив і не прийняв відповідні процесуальні заходи к дослідженню лікарських засобів, вжитих ОСОБА_2, що має значення для ухвалення законного і справедливого судового рішення по даній справі.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам положень статті 256 КУпАП. Так, в протоколі зазначено, що свідками скоєння правопорушення, яке вчинене о 07 годин 56 хвилин 03 травня 2018 року, є ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Згідно з відеозаписом, на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 ніяких свідків не було. Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були залучені співробітниками патрульної поліції лише о 09 годині 45 хвилин.

Судом не звернуто увагу на ту обставину, що наданий управлінням патрульної поліції диск не є допустимим доказом у даній справі, оскільки виготовлений і наданий суду в порушення вимог діючого законодавства України. Про застосування відеофіксації, і зазначенням хто її проводив, на який конкретно відеореєстратор, в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі запис відсутній. Крім того, зазначений відеозапис переривається, що свідчить про його фальсифікацію.

Незаконними також є дії поліцейського ОСОБА_6 щодо зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення дати та часу розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки вона не наділена правом призначати до розгляду справи в суді.

Вислухавши ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову суду скасувати з закриттям провадження по справі, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що не вживав наркотичних засобів, однак з метою зняття стресу та тахікардії прийняв ліки до проходження ним медичного огляду на стан сп'яніння. Він не був попереджений працівниками поліції про заборону вживання ліків до проходження медичного огляду. Також зазначив про неправомірні дії працівників поліції та застосування сили щодо нього. Всі дії поліцейських відносно нього були упередженими.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_2 на свій захист, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так твердження ОСОБА_2 про застосування до нього тиску та неправомірних дій під час доставки його до закладу охорони та складення протоколу жодними доказами по справі не підтверджуються. Відомості про оскарження ОСОБА_2 будь-яких дій працівників поліції у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №421706 від 03 травня 2018 року, згідно якого ОСОБА_2 роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, від підпису протоколу та отримання його копії останній відмовився у присутності свідків, прізвища яких вказані в протоклі (а.с.1); направленням на огляд ОСОБА_2 до КУ «ЗОНД» ЗОР (а.с.8), а також висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 в КУ «ЗОНД» №1942 від 03 травня 2018 року, в якому зазначено що останній перебуває у стані наркотичного сп'яніння (марихуана) (а.с.9).

В судовому засіданні апеляційного суду інспектор поліції ОСОБА_7 пояснив, що 03 травня 2018 року під кінець чергування помітив автомобіль Subaru, який від'їжджав від школи. Отримали орієнтування, що зазначеним автомобілем керує водій, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП. Він подав звуковий сигнал, але водій не зупинився. Заїхавши у двір, автомобіль зупинився, водій, яким виявився ОСОБА_2, вийшов із автомобіля та підійшов до дверей під'їзду. Він намагався його зупинити, повідомивши про позбавлення його права керувати транспортними засобами та з вимогою пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, на що ОСОБА_2 відповів відмовою, пропонував якусь винагороду, та зазначив, що він не керував транспортним засобом. Почалась емоційна розмова, та він повідомив водія про застосування примусових заходів, якщо останній буде намагатись утекти. ОСОБА_2 увійшов до квартири та намагався зачинитись в туалеті, поводився неадекватно, у зв'язку з чим він вимушений був застосувати кайданки, оскільки ОСОБА_2 міг завдати шкоду собі та оточуючим. Він супроводив останнього до службового автомобілю, та ОСОБА_2 добровільно прослідував до медичного закладу. Також зазначив, що ОСОБА_2 отримав ушкодження на лобі о жетон чи бодікамеру в ході перепалки, у зв'язку з цим йому була викликана швидка допомога. Протокол затримання відносно ОСОБА_2 не складався, оскільки останній до відділення поліції не доставлявся.

Допитана в судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_6 пояснила, що 03 травня 2018 року під час патрулювання помітили автомобіль Subaru. За наявною інформацією водій міг бути позбавлений права керування транспортними засобами. На вимогу про зупинку наданий звуковий сигнал, який був проігнорований водієм. Автомобіль зупинився лише біля будинку, водій покинув автомобіль та направився до під'їзду, однак був зупинений інспектором поліції ОСОБА_7 Водій, яким виявився ОСОБА_2, поводився неадекватно, нервував, не зміг пояснити, чому не зупинився на вимогу поліцейських. Під час спілкування були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння (бліда шкіра обличчя, зіниці очей розширені та не реагують на світло), ліхтарик не застосовувався, оскільки була світла пора доби. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, однак останній відмовився та почав рухатись до дверей квартири. Його було попереджено, щоб він залишався на місці. ОСОБА_2 намагався зайти до квартири, інспектор поліції ОСОБА_7 прослідував за ним. ОСОБА_2 став агресивно поводитись, став кричати, намагався закритись у вбиральні. Вона повідомила по рації про допомогу, приїхав інший патрульний автомобіль. ОСОБА_2 повторно було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, після чого останній надав згоду та його було супроводжено до закладу охорони здоров'я. У лікарні було виявлено у ОСОБА_2 стан наркотичного сп'яніння, з чим останній погодився. Протокол затримання не складався, а складався протокол відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП. Ніяких ліків в квартирі ОСОБА_2 не вживав, весь час був під наглядом. Пізніше він повідомив, що вживає марихуану, як знеболювальне, та буде вживати і надалі. При складанні протоколу відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП права останньому були роз'яснені, скористатися допомогою адвоката він відмовився, бажав лише дати пояснення. Свідки залучались для засвідчення факту відмови ОСОБА_2 від підпису і отримання протоколу.

Зазначені пояснення патрульних поліцейських узгоджуються з відеозаписом вказаних подій, при перегляді якого встановлено, що ОСОБА_8 після зупинки транспортного засобу, яким він керував, влаштував конфлікт с поліцейськими, поводився зухвало, намагався залишити місце зупинки транспортного засобу, перешкоджаючи з'ясуванню обставин правопорушення та оформленню матеріалів. Після проходження огляду у медичному закладі будь-яких зауважень щодо процедури проведення огляду та його результатів не висловлював.

При апеляційному розгляді ОСОБА_2 зазначив, що після конфлікту, який в нього відбувся з поліцейськими, він погодився проходити медогляд у медичному закладі.

У своїх письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_8 підтвердив, що після зупинки його працівниками поліції між ним та поліцейськими виник конфлікт, оскільки він трохи не зрозумів ситуації та був збентежений. Конфлікт перейшов у колотнечу, в ході якої він хапав поліцейського за формений одяг, оскільки поліцейський намагався його затримати. У поліцейського внаслідок цього падала камера. В ході цих подій йому тілесних ушкоджень не завдано, але було пошкодження на лобі і від медичної допомоги він відмовився.

Згідно з письмовими поясненнями лікаря швидкої допомоги ОСОБА_9, 03 травня 2018 року о 09 годині 37 хвилин надійшов виклик за адресою:АДРЕСА_1. Привід - травма голови, викликали працівники патрульної поліції. Прибувши на місце, постраждалий ОСОБА_2 категорично відмовився від медичної допомоги, претензій до поліцейських не мав.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, і які були долучені під час розгляду справи, надав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких порушень при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №421706 від 03 травня 2018 року, складений відносно ОСОБА_2, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Крім того, зауважень при складанні протоколу від ОСОБА_2 не надійшло, він відмовився від підпису та отримання протоколу у присутності двох свідків, але надав пояснення на окремому аркуші.

Доводи ОСОБА_2 про вживання ним ліків до проходження медичного огляду нічим не підтверджені, спростовуються поясненнями поліцейських та вищевказаним відеозаписом.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_2 страждає на тяжке захворювання, у зв'язку з чим постійно вживає лікарські препарати, не спростовують результати вищевказаного медичного огляду, а відповідно і висновки суду.

Більш того, відповідно до положень п.2.9 б Правил дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом, перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу.

За порушення вказаних Правил також передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про фальсифікацію відеозапису у зв'язку з тим, що він переривається, також є необґрунтованими, оскільки технічний носій інформації має декілька файлів з відеозаписом, оскільки відеозйомка проводилась з декількох відеокамер паралельно.

Крім того, інспектор поліції ОСОБА_6 при апеляційному розгляді повідомила, що інколи вона вимушена була вимикати відеокамеру для того, щоб вона не розрядилась швидко.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Як встановлено при апеляційному розгляді, судом першої інстанції забезпечено ОСОБА_2 можливість брати участь у розгляді справи та реалізувати свої процесуальні права. Останній своєчасно та належним чином повідомлявся про день, місце і час розгляду справи.

За клопотаннями ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 розгляд справи неодноразово відкладався, після чого ОСОБА_2 перестав отримувати на пошті повідомлення суду, та вони поверталися до суду за закінченням терміну зберігання.

Суд першої інстанції, вживши всі необхідні заходи для забезпечення ОСОБА_2 можливості реалізувати свої процесуальні права, дійшов правильного висновку, що останній свідомо затягує розгляд справи, та розглянув справу без його участі.

У зв'язку з цим, на думку апеляційного суду, процесуальні права ОСОБА_2, передбачені ст.286 КУпАП, судом першої інстанції не порушені.

Крім того, при апеляційному розгляді ОСОБА_2 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права - були розглянуті всі клопотання сторони захисту та досліджені додаткові докази, в т.ч. заслухано працівників патрульної поліції, на яких вказував ОСОБА_2, та які оформлювали адміністративні матеріали у цій справі, відтворено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, тощо.

Проте висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, стороною захисту не спростовані.

Не спростовують цих висновків і факт винесення Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя постанови від 03 березня 2018 року, копія якої надана захисником - адвокатом ОСОБА_3 при апеляційному розгляді, про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.185 КУпАП.

Крім того, як вбачається зі змісту зазначеної постанови, суд не досліджував всі докази, які містяться в матеріалах даної справи (за ч.2 ст.130 КУпАП), в т.ч. і відеозапис з нагрудних камер поліцейських, та, відповідно, оцінку їм не давав, та перевіряв відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.185 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП. оскільки згідно з наявними у справі доказами, на останнього постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2017 року накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в сумі 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми та у своїй сукупності доводять вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення в межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.В. Дадашева