Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі судді Ковальчук Н.М.,

з участю захисника ОСОБА_1 адвоката - Москаля Я. О.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 5 липня 2018 року відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 5 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 352 (триста п»ятдесят дві ) гривні 40 копійок.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. Суд недостатньо вмотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, допустив неправильність при застосуванні норм права.

Зазнчає, що 29.04.2018 року на автодорозі Городище-Рівне-Староконстянтинів був зупинений працівниками поліції через вимкнені фари. Однак, після зупинки, його запідозрили у вживанні алкоголю, на що він пояснив, що алкоголю взагалі не вживає, так як лікується від цукрового діабету і перебуває на обліку у ендокринолога. Пояснення про хворобу працівниками поліції були залишені поза увагою і зразу ж йому запропонували пройти медичний огляд на стан сп»яніння у медичному закладі. Він заперечив і просив освідувати його на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецзасобів, надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку такого технічного засобу, як того вимагає п.3,5 розділу 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом № 1452/735 від 9.11.2015 року.

Поліцейським було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП про відмову від проходження медичного огляду на стан сп»яніння, при цьому, в порушення ч.4 ст.256 КУпАП, не було роз»яснено прав при складанні протоколу.

Окрім цього поліцейські, під погрозою відправити автомобіль на штрафмайданчик, заставили написати розписку про те, що він не буде керувати автомобілем. Така розписка не передбачена жодними нормативними актами.

Поліцейським порушені вимоги ч.3 ст.266 КУпАП, в якій зазначено тільки дві підстави проведення огляду на стан сп»яніння у медичному закладі, а саме: незгода водія на проведення огляду на стан сп»яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів та у разі незгоди водія з результатами такого огляду.

Протокол складено про те, що водій відмовився від проходження медичного огляду. Однак, він не відмовлявся, а навпаки вимагав пройти огляду на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу. Зазначене свідчить, що у працівника поліції не було спецзасобу для проведення огляду .

Поліцейським ОСОБА_3 одноособово було виписане направлення у медзаклад де зазначено, що «особу на огляд у заклад охорони здоров»я доставив поліцейський роти № 2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП, рядовий поліції ОСОБА_3.», а тому цей документ не є належним доказом.

Наявні в матеріалах справи пояснення свідків не можуть бути доказом у справі, оскільки не відповідають ст.272 КУпАП, в них не зазначено на підставі яких документів ідентифіковані особи, які були свідками, свідчення працівник поліції відбирав на значній відстані і свідки не могли бачити, чи були в нього ознаки алкогольного сп»яніння.

З огляду на зазначене вказує, що в його діях відсутній склад адмінправопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, просить постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 5 липня 2018 року скасувати, провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено: 29 квітня 2018 року ОСОБА_1 на автодорозі Городище-Рівне-Староконстянтинів 118 км. керував транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, держ.номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп»яніння і від проходження огляду на стан сп»яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відмова від проходження освідування на стан алкогольного сп»яніння. Такий висновок ґрунтується на доказах, які є в матеріалах справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 099045 від 29 квітня 2018 року, ОСОБА_1 о 11 год. 30 хв., на автодорозі Городище-Рівне-Староконстянтинів, 118 кмкерував транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, держ.номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп»яніння, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медзакладі відмовився.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є в матеріалах справи, і які підтверджують обставини, викладені в протоколі.

Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків не підтверджують вину, оскільки відсутнє посилання на документ, який ідентифікує особу свідка, є необґрунтованими, так як у письмових поясненнях, відібраних поліцейським, вказано місце проживання свідків та номери їх мобільного зв»язку.

ОСОБА_1 не заперечує, що на вимогу поліцейських, погодився не керувати транспортними засобами протягом 24 годин, про що надав розписку. Доводи апеляційної скарги про те, що розписка була відібрана під погрозою вилучення автомобіля, не підтверджена жодними доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України і доводи апеляційної скарги не містять доказів, які спростовували б висновки оскаржуваної постанови.

При притягненні до відповідальності та визначення виду стягнення судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан правопорушника, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Такий висновок ґрунтується на доказах, які є в матеріалах справи. З цих підстав апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 283,284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 5 липня 2018 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Рівненської області підпис Ковальчук Н. М.

Згідно: суддя Ковальчук Н. М.