Справа № 308/5851/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

13.09.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., за участі секретаря судових засідань Чейпеш С.І. та прокурора Малицького С.І., розглянувши заяву судді Стана І. В. про самовідвід, заявлений під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2018, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень,

ВСТАНОВИВ:

під час розгляду справи суддя Стан І. В. подав заяву про самовідвід, який мотивував тим, що ОСОБА_2 у період з 05.05.2001 по 12.01.2005 працював на посаді помічника голови Апеляційного суду Закарпатської області, де він, у свою чергу, працював суддею, і в певний період ОСОБА_2 був його помічником. Крім того, послався на те, що в силу своєї специфіки роботи та займаної посади (секретар судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення), він знайомий та підтримує робочі стосунки з батьком ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який являється головою Закарпатського окружного адміністративного суду. Зазначає, що вказані обставини можуть викликати сумнів у його об'єктивності під час розгляду даної справи, а тому, з метою уникнення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо його неупередженості та об'єктивності розгляду справи заявив самовідвід.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення самовідводу, приходжу до висновку про те, що заява про самовідвід підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма, у тому числі й ст. 53 Конвенції, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

17.07.1997 Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11 відповідним Законом № 475/97-ВР, визнавши її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст. ст. 8, 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-IV в Україні визнається і діє принцип верховенства права; чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України; якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Щодо безсторонності суду, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Суддя є безсторонній, поки зворотнє не буде доведено. До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобов'язані заслуговувати на довіру учасників процесу.

Європейський суд визнає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід (справа Делкурт проти Бельгії).

Одним із основних елементів у сфері запобігання корупції є врегулювання конфлікту інтересів осіб, які виконують службові повноваження, що визначено Законом України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

У статті 1 Закону закріплено зміст поняття «потенційний конфлікт інтересів», як наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

Дієвим засобом уникнення конфлікту інтересів є процедура виключення державного службовця з процесу прийняття рішення, що зазнає впливу в результаті конфлікту інтересів.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N 8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

З урахуванням вищенаведеного, а також положень Кодексу суддівської етики, які містять обмеження, пов'язані з дотриманням етичних норм у поведінці судді під час здійснення правосуддя, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, яким визначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення; ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", якою закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, приходжу до висноку про те, що наведені суддею Станом І. В. у заяві про самовідвід обставини є такими, що можуть викликати сумнів у його неупередженості та об'єктивності під час розгляду даної справи, а також створити конфлікт інтересів у сенсі, визначеному Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII.

Згідно до ст. ст. 2, 246 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, як і провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється згідно зцим Кодексом та іншими законами України.

За таких обставин, з метою уникнення виникнення в учасників справи будь-яких сумнівів щодо неупередженості та об'єктивності судді Стана І. В. під час розгляду даної справи, заява судді Стана І. В. про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. ст. 8, 9, 22, 55, 64, 129 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-IV, ст. ст. 1, 3, 28-30, 35 Закону України Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 2,294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

заяву судді Стана І. В. про самовідвід задовольнити.

Провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2018 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого головуючого судді.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя І. В. Стан