Справа №591/4626/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Мальована-Когер В. В.
Номер провадження 33/788/462/18 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, та прокурора Ткаченка К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, одружений, працюючий головним спеціалістом відділу приватизації Регіонального відділення ФДМУ, проживаючий в АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Постановлено стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2018 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за те що він, відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов'язаного з корупцією, та згідно ч. 1 ст. 1 вказаного Закону будучи суб'єктом декларування, обіймаючи посаду головного спеціаліста РВ ФДМУ по Сумській області, несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, з пропуском встановленого на те строку - 05 квітня 2018 року о 10:55 годині, чим порушив п. 6 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» і рішення НАЗК № 2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просив скасувати оскаржувану ним постанову у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Однак в подальшому ОСОБА_3 вимоги своєї апеляційної скарги змінив та повністю визнаючи, що дійсно допустив порушення вимог закону - вчасно не подав декларацію, просив суд апеляційної інстанції постанову судді скасувати та звільнити його від відповідальності на підставі ст. 22 КупАП, обмежившись усним зауваженням.

Так, у зміненій апеляційній скарзі ОСОБА_3 повністю погоджується з тим, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого суд першої інстанції притягнув його до відповідальності. Разом з тим, вважає, що при призначенні йому стягнення суд не повністю дотримався вимог ст. 33 КупАП та не врахував ряд обставин, які суттєво знижують ступінь його вини у вчиненому.

Зокрема того, що умислу на вчинення правопорушення він не мав, жодного разу він не притягувався ні до адміністративної ні тим більше, до кримінальної відповідальності, першу щорічну декларацію за 2017 рік він подав вчасно - 21.03.2018 року, як і вимагає закон, однак потім в ході виявлення в ній помилки (в назві своєї посади), він подав наступну, уточнюючу, однак вже з пропуском строку - 05.04.2018 року. При цьому, пропуск строку був зумовлений життєвими обставинами які склалися у нього в цей період (вагітність дружини, її передчасні пологи, хвилювання за немовля та, його ОСОБА_3 хвороба), що в своїй сукупності не дозволило сконцентруватися на інших повсякденних турботах.

Крім цього, апелянт просив суд врахувати і те, що він є єдиним годувальником у своїй молодій сім'ї, вчинене ним правопорушення не завдало шкоди суспільним чи державним інтересам та не заподіяло нікому будь-яких збитків.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який вимоги зміненої апеляційної скарги підтримав, просив суд оскаржувану ним постанову скасувати та звільнити його від відповідальності на підставі ст. 22 КУПАП, думку прокурора Ткаченка К.В., який заперечив проти задоволення вимог зміненої апеляційної скарги та просив оскаржувану постанову суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи зміненої ОСОБА_3 апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, як вбачається із доводів зміненої апеляційної скарги ОСОБА_3, останній не заперечує своєї вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому і не оспорює рішення суду в цій частині.

Разом з тим, ОСОБА_3 не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині накладення на нього стягнення за вчинене, оскільки вважає, що суд не дотримався вимог ст. 33 КУпАП та, не врахував ряду обставин, які на його переконання, істотно знижують ступінь його вини.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши зміст оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції з доводами зміненої апеляційної скарги ОСОБА_3 погоджується.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовано в автоматичному режимі.

Метою адміністративного стягнення, згідно ст. 23 КУпАП, є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, суддя місцевого суду встановив те, що впродовж січня-березня 2017 року ОСОБА_3, маючи на те об'єктивні можливості, безвідповідально поставився до виконання своїх обов'язків, як суб'єкта декларування, та будучи на робочому місці, не дотримався вимог закону щодо подачі своєї декларації.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами зміненої апеляційної скарги апелянта та вважає, що суд не звернув уваги на пояснення ОСОБА_3, які той надавав в ході судового розгляду та про які йдеться і у його скарзі.

Так, ОСОБА_3 вказує на те, що щорічна декларація за 2017 рік подавалися ним до Реєстру 21.03.2017 року, що узгоджується з матеріалами справи (а.с. 48). З наявного повідомлення, між іншого, вбачається і те, що НАЗК попереджає ОСОБА_3 про те, що у разі виявлення вже у поданій декларації помилок, він може їх виправити протягом 7 днів після подання первинної декларації , до якої повинна бути додана виправлена версія шляхом створення та подання виправленого документа у Реєстрі, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Разом з тим, відповідно до поданих ОСОБА_3 документів, ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 (а.с. 72), згідно медичної документації вагітність дружини ОСОБА_3 дійсно перебігала з ускладненнями (а.с. 74), а в період з 02 по 06 квітня він, сам ОСОБА_3, перебував на лікарняному (а.с. 69), що узгоджується з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року (а.с. 70).

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи він дійсно перебуває у шлюбі, його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та він як батько і чоловік є годувальником у сім'ї.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про запобігання корупції» відомості про осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної або цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв'язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов'язані з корупцією правопорушення, що формується та ведеться Національним агентством.

Згідно ст. 65 цього ж Закону за вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Крім цього, такі особи підлягають звільненню із займаної ними посади в порядку встановленому законом.

Враховуючи викладене та порівнюючи його з фактичними обставинами справи і особою правопорушника, апеляційний суд вважає, що наслідки, які загрожують ОСОБА_3, у разі накладення на нього стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, є занадто суворими, оскільки порушать його право на працю, бо фактично є підставою для звільнення ОСОБА_3 з роботи та позбавлять можливості і в майбутньому займати посади в державних органах та органах місцевого самоврядування.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_3 до вказаних дій, з урахуванням даних, що характеризують його особу, відсутності суспільної шкоди його діяння, апеляційний суд вважає можливим застосування до ОСОБА_3 положень ст. 22 КУпАП, звільнення його від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.

Враховуючи наведене, змінена апеляційна скарга ОСОБА_3, підлягає задоволенню, постанова судді - скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з внесеними до неї змінами - задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2018 року, якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. - скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.