П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2018 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління Держпраці у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідка на постійне проживання№ІН067355, видана 01.03.2016 року, фізичну особу-підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, -

- за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення № ЗК 249/215/АВ/П/ПТ від 15.06.2018 року випливає, що ФОП ОСОБА_1 у магазині «Scandinavia» (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Швабська, 5) 13.06.2018 року допустив до виконання робіт гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4 без укладання з ними трудового договору. Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) за порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

У судове засідання гр. ОСОБА_1 не зявився, однак доручив представляти свої інтереси адвокату ОСОБА_5, який заперечував щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі не відповідають дійсності, не підтверджені належними доказами. Зокрема, зазначив, що на час проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 працювало двоє найманих працівників ОСОБА_6, ОСОБА_7, з якими укладено відповідні трудові договори. 13.06.2018 року у магазині «Scandinavia», що в м. Ужгород по вул. Швабська, 5, працювала ОСОБА_6 Особи, яких зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 станом на 13.06.2018 року не перебували, а прийшли для зясування умов праці, оскільки мали бажання влаштуватися на роботу. Перебування останніх за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 під час здійснення інспекційного відвідування не може свідчити про фактичний допуск таких до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Окрім того, що стосується наявних письмових пояснень, то такі не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки були написані під надиктовування тексту перевіряючим.

Допитана у судовому засіданні як свідок гр. ОСОБА_6 зазначила, що працює у ФОП ОСОБА_1 з квітня 2018 року на підставі трудового договору. Графік роботи гнучкий, працюють з 09 год. по 19 год. Так, 13.06.2018 року вона працювала у магазині «Scandinavia». Того дня до неї прийшли дівчата, шукали роботу, питалися умови праці.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення № ЗК 249/215/АВ/П/ПТ від 15.06.2018 року, ФОП ОСОБА_1 у магазині «Scandinavia» (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Швабська, 5) 13.06.2018 року допустив до виконання робіт гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4 без укладання з ними трудового договору. Останні виконували роботи з викладки та реалізації товару.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Згідно з п. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», реалізація - діяльність суб'єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення», продаж (реалізація) - господарська операція, під час якої здійснюється обмін товару на виражений у грошовій формі еквівалент або інший вид компенсації його вартості.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення», товар - продукція, роботи, послуги, матеріально-технічні ресурси, майнові та немайнові права, що підлягають продажу (реалізації).

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення викладки та реалізації товару, зокрема підтвердження отримання грошових коштів, товарних чеків, які б підтверджували відомості, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Окрім того, матеріали справи не містять пояснень особи, якій було реалізовано відповідний товар.

Диспозиція ч. 3 ст. 41 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на працю, на оплату праці, на охорону праці та інших прав у трудовій сфері.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Суб'єкт адміністративного проступку - посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю.

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з аналізу ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівником є особа, яка уклала трудовий договір про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Таким чином, працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену трудовим договором, підлягає внутрішньому трудовому розпорядкові, за виконану роботу отримує заробітну плату.

Як випливає з матеріалів справи, такі не містять доказів виконання робіт, підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядкові та отримання заробітної плати за виконану роботу гр. ОСОБА_4, ОСОБА_3 в магазині «Scandinavia».

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність у діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях гр. ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 41, 221, 245, 247, 251-252, 280, 284, 287-291 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8