Справа № 359/6391/18
Провадження № 3/359/2411/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2018 м. Бориспіль
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., з участю прокурора Добривечір К.В., особи, щодо якої розглядається справа про притягнення до адміністративної відповідальності його захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки у Київській області ДЗЕ Національної поліції України, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого на посаді заступника начальника відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження ним Управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Київської митниці, за ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Згідно протоколу №391 від 03.08.2018, ОСОБА_2, обіймаючи посаду заступника начальника відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження ним Управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Київської митниці, будучи державним службовцем категорії «Б», маючи спеціальне звання, в порушення вимог п.п. «б» п. 3 ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про запобігання корупції», подав 20.03.2018 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію за 2017 рік, в якій зазначив недостовірні відомості, а саме не вказав наявність транспортного засобу, який перебуває в нього на праві користування та належить членові його сімї, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, не визнав та пояснив, що ним дійсно в декларації за 2017 рік не зазначив автомобіль марки «Ford Kuga», оскільки він перебуває у власності його доньки і був ввезений нею у травні 2017 в Україну та розмитнений. Донька на момент подачі декларації не проживала разом з ним, тому фактично не є членом його сімї, а тому обовязку вказувати даний автомобіль не було. Він, дійсно інколи керує даним автомобілем, оскільки його донька ще навчається автошколі, і не має прав керування. Вони разом приїздять до роботи.
Захисник особи, яка притягується до відповідальності - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_2, крім того зазначив, що під час складання протоколу оперуповноваженим, не враховано обставини, які виключають факт наявності між ОСОБА_2 та його повнолітньою дочкою наявність сімейних відносин, тобто вона фактично не є членом сімї субєкта декларування, а тому внесення до щорічної декларації даних про належність їй майна не вимагається. Крім того, досудова перевірка по вказаній справі проводилась неналежним органом, оскільки згідно чинного законодавства України, дану перевірку уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК. З огляду на вказані обставини просив провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.
У судовому засіданні прокурор надав пояснення про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, у звязку з чим просить накласти на правопорушника адміністративне стягнення.
Вислухавши пояснення особи, стосовно якої складено протоколи, його захисника, думку прокурора, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить висновку про закриття провадження по справі у відповідності до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст. 7, 254 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.
Згідно положень ч. 4 ст.172-6 КУпАП, передбачається відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 391 від 03.08.2018, за результатами проведеної перевірки оперуповноваженим сектору протидії корупції управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, останній вказав, що ОСОБА_2 не зазначив в щорічній декларації за 2017 рік автомобіль своєї дочки, яка є членом його сімї, марки «Ford Kuga», який перебуває у її власності і був ввезений нею у травні 2017 в Україну та розмитнений. Тобто зазначив в декларації завідомо недостовірні відомості.
Однак, з вказаним протоколом ОСОБА_2 не погодився, про що свідчить його пояснення, викладені у протоколі та пояснення надані у судовому засіданні, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню під час розгляду справи.
Так, згідно п. 19 Розяснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затв. Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 № 3 щодо того, хто належить до членів сімї субєкта декларування зазначено, що відповідно до статті 1 Закону, членами сімї субєкта декларування вважаються:
1) особа, яка перебуває у шлюбі із субєктом декларування (чоловік/дружина), незалежно від їх спільного проживання. Це означає, що членом сімї субєкта декларування є його чоловік/дружина, якщо шлюб між ними офіційно не розірвано (навіть якщо особи спільно не проживають, не повязані спільним побутом тощо);
2) у випадку наявності сукупності таких ознак як спільне проживання, повязаність спільним побутом та наявність взаємних прав та обовязків (крім осіб, взаємні права та обовязки яких не мають характеру сімейних) із субєктом декларування, членами його сімї є також його: діти, у тому числі повнолітні; батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням; будь-які інші особи, у тому числі особи, які спільно проживають із субєктом декларування, але не перебувають з ним у шлюбі.
Усі інші особи, за відсутності хоча б однієї із вказаних ознак для цілей декларування не вважаються членами сімї субєкта декларування (наприклад, особи, які за відсутності вказаних ознак спільно орендують (користуються) житлом, проживаючи в одній квартирі, кімнаті у гуртожитку, готелі тощо).
Судом встановлено, що повнолітня донька ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за іншою адресою, має власне житло, таким чином вони не повязані спільним побутом та взаємними правами та обовязками.
Факт родинних та сімейних відносин не є тотожними поняттями, а тому родич субєкта декларування на є обовязково членом сімї, оскільки Закон чітко встановлює коло таких осіб за наявності чітко визначених ознак для цілей декларування
Отже, оперуповноваженим, яким складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, не враховано дані обставини, які виключають факт наявності між ОСОБА_2 та його повнолітньою донькою наявність сімейних відносин.
З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що повнолітня дочка не є членом сімї субєкта декларування, а тому внесення до щорічної декларації даних про належність їй майна не вимагається.
Крім цього, обґрунтованими є також твердження захисника, особи яка притягується до відповідальності адвоката ОСОБА_1, про те, що в ДЗЕ НП відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій.
Відповідно до ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи , органів внутрішніх справ (Національної поліції).
З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_2 проводилась виключно працівниками УЗЕ у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протоколи про адміністративне правопорушення.
При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше.
Слід зазначити, що згідно Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, серед інших, боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування, протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов'язаним з корупцією.
Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.
Верховний Суд України в своїй постанові від 11.04.2018 справа №814/886/17, також наголосив, що на підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 N 1 "Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції" (Рішення N 1) розпочало свою діяльність Національне агентство з питань запобігання корупції, до повноважень якого згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII) належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом (Закон N 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження зі здійснення в порядку, визначеному Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.
Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII).
Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.
Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.
Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.
В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.
На підставі викладеного суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів захисника стосовно того, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.
У разі відсутності складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 4 ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283-285 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В.Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили________