АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/597/18 Головуючий у І-й інстанції - Скрипник К.О.
Справа № 205/56/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його представника - , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу останнього на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, який мешкає у м. Дніпрі по вул. Моніторній, 2/331,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Вирішено стягнути з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 25 грудня 2017 року о 17:15 год. у м. Дніпрі, с. Таромське, по вул. Лісній, в районі будинку №42, керував автомобілем «Шкода» д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук та на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 поза межами строку апеляційного оскарження постанови суду звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просив поновити йому пропущений строк на її оскарження, постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду, ОСОБА_2 посилається на те, що справу було розглянуто без його участі та участі його захисника, а про оскаржуване рішення його захисник дізнався лише 02 травня 2018 року. При цьому, 22 березня 2018 року судове засідання з невідомих їм причин не відбулось, хоча до суду вони зявились.

Свої вимоги про скасування постанови та закриття провадження ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що працівниками поліції було передчасно складено відносно нього протокол. Апелянт зазначає, що від проходження медичного огляду у медичному закладі не відмовлявся, про що власноруч зауважив у протоколі. На переконання ОСОБА_2, при розгляді справи суд допустив порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП. Окрім того, апелянт зазначає, що строки притягнення до відповідальності сплили 25 березня 2018 року, справа розглядалась судом більше 4 місяців, а постанова була оприлюднена лише 27 квітня 2018 року.

Вислухавши думку ОСОБА_2 та його представника, які свою апеляційну скаргу підтримали, уточнивши, що працівники поліції не мали підстав для направлення ОСОБА_2 для проходження освідування на стан наркотичного спяніння, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що про оскаржуване рішення ОСОБА_2 дізнався лише 02 травня 2018 року, про що в матеріалах справи є розписка його представника та в 10-денний строк звернувся до суду з апеляційною скаргою.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску останнім строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає необхідним задовольнити клопотання, поновивши строк на оскарження постанови та розглянувши подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції виконані не були.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані наркотичного спяніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

Встановлення стану наркотичного спяніння потребує застосування спеціальних процедур та може бути підтверджений виключно належними доказами відповідним медичним висновком. Разом з цим, відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі сама по собі є підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, наявні в ній докази не містять обєктивних даних на підтвердження в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що суд першої інстанції при ухваленні рішення необґрунтовано залишив поза своєю увагою.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення містяться відомості про наявність у ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння, що стало підставою для направлення його для проходження огляду на стан спяніння.

Між тим, зазначені обставини під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Як вбачається з наданих ОСОБА_2 пояснень, саме ці працівники поліції зупиняли його неодноразово, висловлюючи при цьому кожного разу підозру щодо його перебування у стані наркотичного спяніння, що згодом не знайшло свого підтвердження та було спростовано.

Зазначені обставини в повному обсязі знайшли своє підтвердження у відеозаписі з нагрудних камер поліцейського, а також у поясненнях патрульного ОСОБА_3, яким складався протокол про адміністративне правопорушення.

Так, патрульний ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду вказав на те, що підставою для зупинки ОСОБА_2 стало орієнтування на автомобіль. При цьому, патрульний пояснив, що раніше ОСОБА_2 неодноразово зупинявся та йому пропонувалось пройти огляд на стан наркотичного спяніння, при цьому під час однієї з зупинок в якості пасажира в його автомобілі знаходилась особа, відносно якої внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а в автомобілі знаходились порожні сліп-пакети, що в сукупності давало підстави вважати, що особа могла знаходиться в стані наркотичного спяніння.

Проте, у рапорті, що міститься у матеріалах справи не зазначено обєктивних підстав для зупинки автомобіля ОСОБА_2 Не містяться також і дані про відсторонення водія від керування автомобілем внаслідок підозри у знаходженні його у стані наркотичного спяніння.

Поряд із цим, переглядом відеозапису з нагрудних камер поліцейського встановлено дані, які дають підстави вважати упередженим ставлення поліцейського до ОСОБА_2, враховуючи попередні факти зупинки його автомобіля. Не можуть бути підставою для направлення для медичного обстеження та відповідно складання адміністративного протоколу дані та мотиви, якими б міг керуватись працівник поліції, виходячи з попередніх фактів зупинки автомобіля особи без встановлення певних, передбачених для цього обставин, що вказували б на безпосереднє знаходження особи на час зупинки транспортного засобу в стані спяніння.

Так, з розмови останніх вбачається, що працівник поліції, вкотре висловлюючи свою підозру, пропонує ОСОБА_2 пройти медичний огляд та при цьому обіцяє останньому, що зупиняє його востаннє. Разом із цим, працівник поліції на підстави для зупинки ОСОБА_2 не зазначає, направлення для проведення медичного огляду не видає та права останньому не розяснює.

Окрім того, з відеозапису не вбачається, що працівниками поліції встановлено ознаки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчили б про знаходження ОСОБА_2 в стані наркотичного спяніння. При цьому поведінка останнього не є сумнівною, а нервування водія вочевидь зумовлено лише діями поліцейських, які без законних на те підстав ставлять вимогу про необхідність проходження медичного огляду.

На переконання апеляційного суду, вказані обставини необґрунтовано були залишені поза увагою судом першої інстанції, як такі, що вину ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовують та можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною статтею виключають.

Крім того, як вбачається з постанови суду, предметом дослідження в суді першої інстанції був диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, проте відповідно до листа Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (а.с.28), зазначений диск направлено до суду 23.03.2018 року, а отримано судом 29.03.2018 року, тобто вже після винесення постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, що ставить під сумнів його дослідження судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Таким чином, доводи ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т АН О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_2, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1