Справа № 536/391/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Кременчук

Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Колотієвський Олександр Олександрович, розглянувши в місті Кременчуці заяву представника Державної судової адміністрації України по довіреності ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого документа та поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2018 року на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області від представника ДСА України ОСОБА_1 надійшла вказана заява з проханням виправити помилку, допущено при оформленні виконавчого документа та поновити строк предявлення виконавчого листа до виконання.

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21.03.2017 у справі № 536/391/17 постановлено стягнути судовий збір з ОСОБА_2 у сумі 320 гривень.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Повідомленням Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 15.05.2017 постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21.03.2017 у справі № 536/391/17 повернуто без прийняття до виконання у зв'язку із невідповідністю вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта.

Пунктами третім та четвертим частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у виконавчому документі зазначається:

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

У постанові Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.05.2015 року у справі № 536/391/17-пне зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта.

Згідно статті 304 КУпАП питання, зв'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Під час вирішення заяви по суті, суддя дослідив документи справи про адміністративне правопорушення та встановив, що постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21.03.2017 у справі № 536/391/17 постановлено стягнути судовий збір з ОСОБА_2 у сумі 320 гривень.

На час розгляду справи суду не був відомий ідентифікаційний номер ОСОБА_2

На запит суду про надання інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи ОСОБА_2 30 березня 2017 року (після розгляду справи) Державною фіскальною службою України була надана довідка про неможливість однозначно ідентифікувати вказану фізичну особу.

Статтею 283 КУпАП визначені вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Вказана норма не містить вимог щодо обов'язкового зазначення в постанові реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Загальновідомо, що відповідно до статті 285 КУпАП винесена уповноваженою особою постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Відомості щодо прийнятого рішення судом вносяться в ЄДРСР.

Будь-які доповнення та редагування змісту чинної постанови після її оголошення не допускаються.

Тому суд не вправі вносити у постанову відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_2

Згідно ч.3 статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач самостійно має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти виконанню рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Таким чином, у державного виконавця також є можливість отримати інформацію щодо ідентифікаційного коду боржника. Тому, якщо Ваш виконавчий документ не містить інформації щодо ідентифікаційного коду боржника, Ви також можете звернутись до державного виконавця з заявою про витребування такої інформації у відповідного органу.

У випадку, якщо стягувачу у виконавчому провадженні, повернуто виконавчий документ органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, з тих підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим до нього абзацем 2 пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», такі дії державного можуть бути оскаржені в порядку статей 383-385 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, суддя вважає про відсутність правових підстав для звернення заявника до суду з заявою про виправлення описки, тому у задоволенні заяви в цій частині має бути відмовлено.

Що стосується вимоги про поновлення пропущеного строку, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень .

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне поновити пропущений строк для предявлення виконавчого документа до виконання, оскільки не виконання рішення суду з підстав не зазначення частини відомостей боржника, нівелює принципи ЗУ «Про судовий збір», оскільки однією зі статей формування доходів спеціального фонду Державного бюджету країни є судовий збір.

Таким чином, строк визначений державним виконавцем для повторного предявлення виконавчого документу до виконання, стягувачем пропущено з підстав, які від нього не залежали, оскільки він самостійно не мав можливості отримати необхідні дані для предявлення виконавчого листа, тому у суду є законні підстави для поновлення пропущенного строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.304 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Представнику Державної судової адміністрації України по довіреності ОСОБА_1 в частині заяви про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого документа відмовити.

Заяву представника Державної судової адміністрації України по довіреності ОСОБА_1 в частині поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання по справі про адміністративне правопорушення № 536/391/17-п задовольнити.

Поновити пропущений строк на три місяці з дня отримання даної постанови для пред'явлення до примусового виконання виконавчого документа у справі № 536/391/17-п, виданого 21.03.2017 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2, на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Колотієвський