АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/458/2018 Постанова винесена суддею Новик В.П.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, її захисників ХальзєваС.І., Вікнянського І.І. та особи, щодо якої провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито - ОСОБА_5, його захисника ПадалкиК.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Хальзєва С.І. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Федорівка Фастівського району Київської області, громадянки України, з вищоюосвітою, одруженої, працюючої генеральним директором ТОВ «Інститут землеустрою та земельно-правових відносин», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

та

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с.Березівка Устинівського району Кіровоградської області, громадянина України, звищою освітою, одруженого, працюючого в ТОВ «Глобал Лоджик Україна» спеціалістом з розроблення програмних систем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Цією ж постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з постановою суду, 18 вересня 2017 року о 10 год. 30 хв. по пр. Академіка Палладіна в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, під час маневру перестроювання не переконалась в його безпечності, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_3, та автомобілем «Форд», державний номерний знак НОМЕР_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.3 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким 18 вересня 2017 року о 10 год. 30 хв. по пр. Академіка Палладіна в м. Києві ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Форд», державний номерний знак НОМЕР_4, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, який в свою чергу від поштовху здійснив зіткнення з транспортним засобом «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, оскільки відсутні порушення ПДР України з його боку.

Не погодившись з таким рішенням суду, захисник Хальзєв С.І. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження всіх обставин справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, та визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що викладені у протоколах, складених відносно ОСОБА_2 таОСОБА_5, відомості про суть вчиненого адміністративного правопорушення не узгоджується між собою та фактичними обставинами справи, оскільки зі змісту протоколу, складеного відносно водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_2, не зрозуміло суть та механізм вчиненого правопорушення, зокрема не зрозуміло, коли та яка саме перешкода чи небезпека для руху виникла у водія автомобіля «Тойота», в результаті якої остання повинна була вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди та куди саме, та на яку смугу руху остання здійснювала маневр і не переконалась у його безпечності, а також у якому порядку та в результаті, якого конкретно порушення, водій автомобіля «Тойота» здійснила зіткнення з автобусом «Богдан» та автомобілем «Форд».

Крім того, суд, визнавши пояснення водія автомобіля «Форд» ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 про те, що на ділянці дороги де відбулось зіткнення, була відсутня дорожня розмітка, у зв'язку з чим ОСОБА_5 на свій розсуд визначав кількість смуг руху з урахуванням ширини проїжджої частини, що їх приблизно було п'ять, та рухаючись у передостанній смузі руху (другій з ліва), напрямку руху не змінював та приблизно за 20-30 м за перехрестям на його смугу зненацька виїхав автомобіль «Тойота», який він побачив за 5 метрів до зіткнення, застосував екстрене гальмування, але уникнути зіткнення з автомобілем «Тойота» йому не вдалося, в результаті чого останній відкинуло на автобус «Богдан», допустимими та такими, що узгоджуються з іншими доказами по справі, і достатніми для закриття провадження відносно ОСОБА_5 та визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, у своєму рішенні не відобразив пояснення свідка ОСОБА_7, який зазначив, що при перетині перехрестя після якого відбулось ДТП на автодорозі наявний дорожній знак 5.16, відповідно до якого зазначена дорога має три смуги для руху.

А, беручи до уваги норми ПДР та те, що, відповідно до схеми місця ДТП, ширина проїжджої частини дороги складає 12,4 м, а найбільша відстань від лівого краю проїжджої частини до лівої частини автомобіля «Форд» після зіткнення не перевищує 3,29 м, то можна дійти висновку, що у даній дорожній обстановці автомобіль «Форд» в момент зіткнення рухався, займаючи дві смуги для руху одночасно, а саме перебував в межах крайньої лівої та середньої смуги руху. Крім того, водій автомобіля «Форд» не мав права визначати кількість смуг для руху самостійно, у зв'язку з відсутністю дорожньої розмітки, оскільки на дорозі був наявний дорожній знак 5.16, яким і мав керуватись водій ОСОБА_5, згідно з вимогами п. 11.1 ПДР.

До того ж, розглядаючи положення автомобіля «Тойота» на схемі місця ДТП та враховуючи ширину смуг, безпечний інтервал між повздовжньою роздільною смугою доріг та тротуару, остання в момент зіткнення перебувала в межах середньої смуги для руху, що також підтверджується фотографіями та зображеннями, які долучені до матеріалів справи та відображають дорожню обстановку, та рівень організації дорожнього руху на даній ділянці дороги.

Також доводи свідка ОСОБА_7 та водія ОСОБА_5, що праворуч від автомобіля «Форд», в суміжній для нього смузі руху, перебував автобус «Богдан», який нібито і об'їжджав автомобіль «Тойота», не узгоджуються з кінцевим розташуванням автомобілів після зіткнення, оскільки, відповідно до схеми місця ДТП, відстань між правою частиною автомобіля «Форд» та лівою частиною автобусу «Богдан» складає не менше 4,74 м, тобто ця відстань навіть є більшою, ніж ширина однієї смуги руху для автомобілів на даній ділянці дороги.

Крім того, враховуючи доводи водія ОСОБА_5, що він рухався прямо по своїй смузі і не змінював напрямку руху та уникаючи зіткнення застосовував лише екстрене гальмування, можна прийти до висновку, що за описаним ОСОБА_8 та ОСОБА_7 механізмом ДТП, до зіткнення з автомобілем «Тойота» між автомобілем «Форд» та автобусом «Богдан» був інтервал не менше ніж у одну повздовжню смугу руху на проїзній частині, що спростовує їх твердження про те, що автомобіль «Тойота» виїхав на їх смугу руху, об'їжджаючи автобус «Богдан».

Також, відповідно до пояснень водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_9, ОСОБА_2 рухалась по пр. Палладіна в напрямку пр. Перемоги в середній смузі (з наявних трьох) для руху автомобілів, напрямок руху не змінювала, перешкод для руху не мала, дотримувалась безпечного інтервалу між автомобілями, справа у суміжній смузі для руху рухався автобус «Богдан» і, проїхавши регульоване перехрестя та наближаючись до зупинки громадського транспорту, відчула удар у ліву сторону автомобіля, в результаті чого її автомобіль відкинуло вправо, де відбулось зіткнення з автобусом «Богдан».

Крім того, в ході судового розгляду справи ОСОБА_2 та її представником зазначалось, що механізм ДТП, описаний водієм автомобіля «Форд» ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_7, не відповідає дійсності з огляду на характер пошкодження автомобілів «Форд» та «Тойота», які не могли виникнути за описаних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обставин, а саме, відсутність пошкоджень передньої частини автомобіля «Форд», на який би мав прийтись удар, натомість наявність пошкоджень правого переднього крила та правого зовнішнього дзеркала заднього виду автомобіля «Форд», що дає підстави вважати, що під час зіткнення «Форд» не міг рухатись прямолінійно, що зокрема підтверджується слідами колісного ковпака автомобіля «Тойота», які залишились на протекторі (робочій поверхні) правої шини автомобіля «Форд», що дає підстави вважати, що передні колеса автомобіля «Форд» під час контакту (зіткнення) з автомобілем «Тойота» були повернуті вправо, а також кінцеве розташування автомобілів після зіткнення з урахуванням пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та дорожньої обстановки на даній ділянці дороги свідчать про те, що автомобіль «Форд» перебував на двох смугах для руху одночасно та не дотримувався вимог дорожнього знаку 5.16.

Між тим, навіть якщо прийняти механізм ДТП, який описаний водієм ОСОБА_5 за дійсний, то останній, помітивши перешкоду для руху за 10 метрів та застосувавши екстрене гальмування, «теоретично» міг уникнути ДТП, але взагалі не здійснював його, тому що він зіткнувся з автомобілем «Тойота» своїм правим колесом та правим переднім крилом при випередженні автомобіля «Тойота» та здійсненні маневру - зміні руху вправо, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 11.1, 13.1, 13.3 ПДР, що підтверджується наявністю характерних пошкоджень транспортних засобів, їх кінцевим розташуванням, відсутністю гальмівного шляху, що підтверджується всіма учасниками ДТП, які, окрім удару, не чули жодних характерних звуків гальмування чи сигналу автомобілів.

Зазначені доводи, окрім частини про відсутність слідів гальмування автомобіля «Форд», також не відображені у постанові суду першої інстанції та їм не надана належна оцінка.

Крім того, показання водія «Форд» ОСОБА_5 з моменту ДТП та до завершення розгляду справи постійно змінювались, то він зазначав, що відстань між автомобілем «Форд» та «Тойота» була незначна, то відстань вказувалась у розмірі не більше 10 метрів, то відстань, на якій він помітив, що «Тойота» здійснює об'їзд автобуса, складала 5 метрів, а також у своїх поясненнях ОСОБА_5 вказував, що саме він отримав удар в ліве крило, що взагалі не узгоджується з його поясненнями щодо намагання ним уникнути зіткнення у результаті того, що автомобіль «Тойота» створив йому перешкоду для руху, виїхавши перед ним на його смугу руху.

Проте, зазначеним розбіжностям судом першої інстанції не було надано оцінку та було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення автотехнічної експертизи обставин та механізму ДТП, яка була необхідна для встановлення та перевірки фактів, які потребують спеціальних знань.

Таким чином, на думку апелянта, суд, всупереч вимогам ст.ст. 247, 280 КУпАП та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», не з'ясував всіх обставин справи, належним чином не дослідив та не надав оцінку доводам водія ОСОБА_2, відмовив у призначенні експертизи, у зв'язку з чим виніс постанову, яка містить передчасний та невмотивований висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження по справі відносно ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та її захисників Хальзєва С.І. і Вікнянського І.І. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_5 та його захисника Падалки К.В. проти апеляційної скарги,свідка ОСОБА_7, а також пояснення спеціалістів - судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_10 та судового експерта ДП «Центру Експертних Досліджень» ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, вислухав позицію ОСОБА_2 та ОСОБА_5 щодо невинуватості кожного з них в порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, проаналізував у постанові докази у справі, і повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та про відсутність такого в діях ОСОБА_5, оскільки відсутні порушення ПДР України з його боку, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме - про незабезпечення нею безпеки здійснюваного маневру - перестроювання під час керування 18 вересня 2017 року о 10 год. 30 хв. по пр. Академіка Палладіна в м. Києві автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до зіткнення з автомобілем «Форд», державний номерний знак НОМЕР_4, та автомобілем «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_3, та отримання внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, у схемі ДТП, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху по пр. Академіка Палладіна, 1А в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9 щодо обставин події.

Так, за поясненнями ОСОБА_5, наданими ним як в суді першої, так і апеляційної інстанції, він, керуючи автомобілем «Форд», рухався по пр. Палладіна в напрямку пр. Перемоги в потоці автомобілів прямолінійно, не змінюючи напрямок руху, у другій від відбійника смузі руху зі швидкістю 40 км/год. На дорожньому покритті розмітки не було, попереду нього автомобілів не було, а зліва та справа від нього рухались автомобілі, але проїхавши 20-30 метрів, за перехрестя, на його смугу руху раптово виїхав автомобіль «Тойота», об'їжджаючи автобус «Богдан», який рухався в крайній правій полосі та, призупинившись, заїжджав на зупинку громадського транспорту. Він застосував екстрене гальмування, однак уникнути зіткнення не вдалося, а від зіткнення автомобіль «Тойота» по інерції відкинуло на автобус «Богдан». Після зіткнення він одразу зупинився.

Зазначені пояснення ОСОБА_5 в тій частині, що він рухався прямолінійно і не змінював напрямку руху, а рух почала змінювати саме водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_2, об'їжджаючи маршрутний автобус, об'єктивно підтверджуються наявними в матеріалах справи та наданими в суді першої та апеляційної інстанції поясненнями свідка ОСОБА_7, з яких вбачається, що 18.09.2017 року він, як пасажир, знаходився на передньому сидінні автомобіля «Форд», який рухався по пр. Палладіна у другій смузі зліва, при наявності 3 - 4 смуг для руху, оскільки дорожньої розмітки нанесено не було, зі швидкістю 30 - 40 км/год., так як вони щойно проїхали світлофор і була невелика інтенсивність руху. Однак, проїхавши перехрестя, раптово на їх смугу, об'їжджаючи маршрутний автобус, виїхав автомобіль «Тойота», який він побачив, коли той почав рухатися вліво, на їх смугу, і, незважаючи на всі зусилля ОСОБА_5, уникнути зіткнення не вдалося.

З наявних в матеріалах справи пояснень водія автобусу «Богдан» ОСОБА_12 вбачається, що 18.09.2017 року він, керуючи автобусом «Богдан», рухався по пр. Палладіна в напрямку пр. Перемоги та почав повертати на зупинку громадського транспорту, і в цей момент відчув різкий сильний удар у задню частину автобуса. Після удару він одразу зупинився та, вийшовши із автобуса, побачив автомобіль «Тойота», який в'їхав у нього, та автомобіль «Форд», який знаходився з правого боку від автомобіля «Тойота».

Щодо посилань іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_2 на відсутність в її діях порушення вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.3 ПДР та винуватість у дорожньо-транспортній пригоді водія автомобіля «Форд» ОСОБА_5 із зазначенням такого механізму дорожньо-транспортної пригоди, як рух автомобіля «Форд» між двох смуг (другою та третьою), при наявності трьох смуг для руху, відповідно до наявного там знаку 5.16, попереду якого рухався інший автомобіль, та те, що вона рухалась в середній смузі, не змінюючи напрямок руху, а ОСОБА_5 хотів проїхати між нею та цим автомобілем, внаслідок чого вона відчула удар з лівої сторони в переднє ліве колесо, від чого у неї вирвало кермо та її відкинуло вправо на маршрутку, яка в цей час там рухалась, не заважаючи її руху, а також наявних в матеріалах справи пояснень свідка ОСОБА_9, яка, як пасажир, знаходилася в автомобілі «Тойота», відповідно до яких вони рухалися прямо, не змінюючи напрямок руху, у середній смузі руху, а у суміжній (правій) смузі рухався автобус «Богдан», який не заважав руху їх автомобілю, але, проїхавши перехрестя, відчула поштовх з лівої сторони автомобіля, від чого їх відкинуло вправо на автобус «Богдан», а зупинившись та вийшовши з автомобіля, побачила, що в них в'їхав автомобіль «Форд», то вони спростовуються даними схеми дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів та пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з якої також вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на пр. Академіка Палладіна, 1-а в м. Києві, і у кінцевому положенні після зіткнення автомобіль «Форд» розташований у крайній лівій смузі ближче до середньої смуги передньою частиною в напрямку свого руху до зіткнення, при цьому, відстань від переднього і заднього його лівого колеса до лівого краю проїзної частини становить 3,05 м та 3,29 м, автомобіль «Тойота» розташований попереду автомобіля «Форд» і праворуч, орієнтований передньою частиною в напрямку свого руху до зіткнення з відхиленням передньої частини праворуч і відстань від переднього і заднього лівого колеса становить 7,06 м та 6,35 м до лівого краю проїзної частини даного напрямку, а автобус «Богдан» розташований праворуч від автомобіля «Тойота», орієнтований передньою частиною праворуч відносно напрямку свого руху перед ДТП і знаходиться на відстані 4,6 м та 6,22 м від правого краю проїзної частини, при цьому на автомобілі «Тойота» пошкодження локалізовані в його лівій передньо-боковій частині та на правій боковій частині, на автомобілі «Форд» пошкодження розташовані на його правій передньо-боковій частині, а в автобусі «Богдан» на лівій задній частині бамперу.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Тойота» та «Форд» свідчать про те, що лівою передньо-боковою частиною в районі переднього крила автомобіль «Тойота» контактував із правою передньо-боковою частиною автомобіля «Форд».

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями місця розташування автомобілів після зіткнення та їх пошкоджень після зіткнення, з яких слідує повна відповідність відтворених у схемі ДТП даних в цій частині.

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, і зокрема розташування автобуса «Богдан» після зіткнення, вказують, що останній на момент зіткнення частково виїхав на смугу руху водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_2 та створював небезпеку для її руху, що вочевидь змушувало її здійснювати об'їзд перешкоди, змінюючи напрямок руху вліво, де рухався автомобіль «Форд» під керуванням ОСОБА_5

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об'єктивно підтвердив і допитаний в суді апеляційної інстанції спеціаліст (судовий експерт) ДП «Центр Експертних Досліджень» ОСОБА_11, який, підтримавши свій висновок №051-17 від 10.10.2017 року, пояснив, що оскільки за обсягами матеріалів справи вбачається два протилежних механізми дорожньо-транспортної пригоди, тому технічно спроможній механізм пригоди встановлювався шляхом моделювання, і було встановлено, що механізм ДТП з пояснень водія автомобіля «Форд» ОСОБА_5 є спроможнім, а з пояснень водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_2 - неспроможнім, т.я. в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота» перед зіткненням об'їжджала інший транспортний засіб і здійснювала маневр перестроювання ліворуч, чим створила небезпеку для руху водію автомобіля «Форд», який не мав технічної можливості уникнути зіткнення, навіть шляхом застосування екстреного гальмування згідно п. 12.3 ПДР. Таким чином, водій автомобіля «Форд» зі свого боку виконав весь комплекс заходів, регламентований вимогами Правил дорожнього руху для такої ситуації, і був поставлений в аварійну обстановку діями іншого учасника дорожнього руху, а тому його дії з технічної точки зору не перебували в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Натомість, в даній дорожній обстановці невідповідності дій водія автомобіля «Тойота» вимогам п.п. 10.1, 10.3 ПДР з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Твердження ж ОСОБА_2 про рух водія автомобіля «Форд» ОСОБА_5 між другою та третьою смугами, при наявності трьох смуг для руху, відповідно до наявного там знаку, та його намагання проїхати між її автомобілем та автомобілем, який рухався попереду нього, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що за таких обставин є неможливим, як те розташування автомобілів після зіткнення, що відображено в схемі ДТП та на фотокартках, так і утворення тих пошкоджень, що зафіксовані на автомобілях в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

З цих підстав, судом також не приймаються до уваги і надані в апеляційному суді пояснення судового експерта ОСОБА_10 про те, що більш детально встановити дійсний механізм дорожньо-транспортної пригоди неможливо, оскільки автомобілі відремонтовані, проте, якийсь кут між осями автомобілів був, але, чи був він між якимись маневруваннями, на даний час встановити неможливо, а тому не виключається розвиток даної дорожньо-транспортної пригоди як за обставин, вказаних у поясненнях водія автомобіля «Форд», так і за механізмом, про який вказує водій автомобіля «Тойота».

Аналізуючи дані, зафіксовані на схемі ДТП, зокрема щодо визначеного місця зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також характеру та локалізації пошкоджень автомобілів у результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_5 щодо напрямку руху транспортних засобів безпосередньо перед зіткненням, можна прийти до висновку про те, що водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_2 перед перестроюванням ліворуч не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та здійснила зіткнення з автомобілем «Форд».

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляційної скарги захисника Хальзєва С.І. про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про невинуватість ОСОБА_2 не заслуговують на увагу.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_2 у виді штрафу в розмірі 340 гривень, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з характеру вчиненого правопорушення, особи порушника.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника Хальзєва С.І. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Хальзєва С.І. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.