ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Волноваха

Суддя Волноваського районного суду Донецької області Безрук Т.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, яка народилася 24 жовтня 1987 року в с. Зоря Володарського району Донецької області, є громадянкою України, НОМЕР_1, виданий 18.01.2005 року Володарським РВ ГУМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2, не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

встановив:

ОСОБА_1 25.04.2018 року о 23.30 годині за адресою: Донецька область, Волноваський район, смт. Ольгинка, вул. Північна, буд. 32 влаштувала сімейну сварку зі своїм співмешканцем ОСОБА_2, висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою, чим вчинила психологічне насильство в сімї та скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 статті 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала, вказала, що дійсно вони з чоловіком посварились, їй довелось викликала поліцію, однак з її боку психологічного насильства не було.

Потерпілий ОСОБА_2 надав заяву про закриття провадження по справі, зазначив, що саме він був ініціатором сварки, ОСОБА_1 психологічного насильства стосовно нього не вчиняла.

Перевіривши матеріали справи, вважаю необхідним провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого…

Крім того, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, який згідно зі ст. 256 КУпАП зокрема має містити суть адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 вчинила дії психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 які виразились у висловлюванні на його адресу нецензурною лайкою.

Однак ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи не містять правових доказів того, що такі дії ОСОБА_1 викликали у постраждалої особи ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Крім того, учасники справи про адміністративне правопорушення не заперечували про наявність між ними словесного конфлікту, однак заперечували факт вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства в розумінні вищенаведених норм закону.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 221, 247, 280, 284 КУпАП

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Безрук