Справа № 311/3181/18
Провадження № 3/311/851/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.09.2018 м. Василівка

17 вересня 2018 року Суддя Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал (протокол № 0009095 від 03.09.2018 року), який надійшов з Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Казахстан, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И В :

До Василівського районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 0009095 від 03.09.2018 року, складений головним спеціалістом ВДК Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_2, та в якому зазначається, що 03.09.2018 року о 21-40 годині, на 341 км а/д М-18 при перевірці водія транспортного засобу, відповідно до посвідчення водія серії АНВ076912, ОСОБА_1, який надавав послуги з перевезення вантажів автомобілем НОМЕР_1 з причепом до нього FRUEHAVE TX34, державний номерний знак НОМЕР_2, виявлено порушення: здійснення господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання, чим порушено ст.58 Господарського кодексу України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, вважаю, що матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, складений за ч.1 ст. 164 КУпАП, підлягає поверненню до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області для належного оформлення, оскільки при складанні головним спеціалістом протоколу про адміністративне правопорушення допущено ряд порушень КУпАП.

Положеннями статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, в тому числі в ході складення протоколу, збору необхідних доказів, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що зобов'язує працівників поліції належно виясняти необхідні для притягнення особи до відповідальності обставини, збирати про це докази.

Відповідно до приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які факти дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, відповідно до вимог статті 256 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку ст.278 КУпАП судом встановлено ряд недоліків, які перешкоджають розгляду адміністративного матеріалу по суті, а саме: наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення не містить у відповідності до вимог ст.256 КпАП України наступних відомостей, а саме: повних анкетних даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема: взагалі не зазначено місце народження ОСОБА_1, а також відсутні дані про його матеріальний та сімейний стан, наявність на його утриманні неповнолітніх та/або непрацездатних осіб та кого саме, не долучено повних даних, які характеризують його особу за місцем фактичного проживання, роботи, відсутні відомості про наявність (відсутність) у нього тяжких захворювання, перебування ОСОБА_1 на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів (нарколога, психіатра тощо), уповноваженого органу з питань пробації, наявність соціальних пільг, групи інвалідності, також протокол не містить відомостей про розмір його доходів (заробітку) у разі офіційного працевлаштування особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за провадження господарської діяльності без державної реєстрації субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування мовчазної згоди), тобто ця норма закону є бланкетною і вимагає зазначення конкретних нормативних актів, які регламентують необхідність державної реєстрації субєкта господарювання та одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, посилання на які в порушення вимог п.6 Інструкції відсутні в протоколі.

Як видно, норма ст.164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, отже, у протоколі про це адміністративне правопорушення мають бути зазначені нормативні документи, із розкриттям їх суті, якими, зокрема, унормовано питання провадження господарської діяльності, ліцензування певних її видів, питання дотримання умов ліцензування тощо, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

У звязку з викладеним, протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, має містити посилання на відповідний нормативний акт, закон України із зазначенням конкретної статті, яка вважається порушеною, та викладено їх зміст.

Також, слід зауважити, що обєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. При цьому, господарська діяльністьце будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Частиною 2 ст.3 Господарського кодексу України визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а субєкти підприємництвапідприємцями.

Згідно зі ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття "господарська діяльність".

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність. При цьому, чітких кількісних критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено. Разом з тим, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як субєкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, повязану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Проте в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено свідків, з адресами їх місця фактичного проживання, чи їх письмових пояснень, носіїв інформації у вигляді CD, DVD дисків, на яких безпосередньо зафіксовані події пправопорушення та/або інші належні та допустимі докази, що унеможливлює встановлення судом всіх необхідних характеризуючих ознак підприємницької діяльності для встановлення наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, у складеному протоколі не вказано вид господарської діяльності, якою займався ОСОБА_1 та нормативний акт, за яким даний вид господарської діяльності підлягає ліцензуванню. Тобто протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Вищенаведені порушення закону є істотними і перешкоджають провадженню у справі, та не можуть бути усунені при судовому розгляді.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п.52 рішення від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» (заява №74420/01) зазначив, що питання щодо допустимості доказів у справі це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим (див. рішення від 23 квітня 1997 року у справі «ВанМехелен та інші проти Нідерландів», № 21363/93, № 21364/93, № 21427/93 та № 22056/93, п. 50; рішення від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», №25829/94, п. 34; ухвалу від 6 травня 2003 р. щодо неприйнятності справи «Секейра проти Португалії», № 73557/01; ухвалу від 6 квітня 2004 року щодо неприйнятності справи «Шеннон проти Сполученого Королівства», №67537/01). У такому випадку Суд зобовязаний не визначати, чи певні докази було отримано незаконно, а перевіряти, чи така «незаконність» не спричинила порушення іншого права, гарантованого Конвенцією.

Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Як розяснено в п.12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року за №11, норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Згідно абзацу 5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Також, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутній засвідчений відповідною посадовою особою опис матеріалу справи, який його склав, крім того, аркуші матеріалів справи взагалі не містять відповідної та належної нумерації, що є неприпустимим при оформленні матеріалів справи та направлення їх в суд для розгляду по суті.

Крім того, матеріали справи не містять відображення контактних засобів звязку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, з метою належного сповіщення останнього за допомогою телефонограми про день та час судового розляду, оскільки здійснення листування шляхом направлення поштової кореспонденції адресатам на територію Донецької області тимчасово призупинено.

Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутній засвідчений відповідною посадовою особою опис матеріалу справи, який його склав, крім того, аркуші матеріалів справи взагалі не містять відповідної та належної нумерації, що є неприпустимим при оформленні матеріалів справи та направлення їх в суд для розгляду по суті.

Таким чином, для своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із Законом, суд приходить до висновку про повернення протоколу про адміністративне правопорушення до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області для належного оформлення, відповідно до вимог чинного законодавства України та усунення вищезазначених недоліків.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що адміністративний протокол складений неналежним чином, а тому підлягає поверненню органу, що його склав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.164 ч.1, 256, 278, 283, 284 КпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області - для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3