Справа № 326/1132/18
Провадження № 3/326/470/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року м. Приморськ

Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., за участю секретаря Філанової В.І., прокурора Сушка В.О., захисника Мартиненка А.В, розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід головуючого судді у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Приморську Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, працює головою Приморської районної ради Запорізької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Приморського районного суду 05.09.2018 надійшов адміністративний протокол відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, в якому вказано, що голова Приморської районної ради ОСОБА_2 після набуття у власність спадкового майна, а саме земельної ділянки площею 10, 4990 га кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Банівської сільської ради Приморського району Запорізької області, вартістю 132 287 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017, не повідомив про суттєві зміни в майновому стані Національне агентство з питань запобігання корупції, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», відповідальність за яке встановлена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

05.09.2018 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи справа була розподілена судді Каряка Д.О. (а.с.76).

Постановою судді Каряка Д.О. від 11.09.2018 заяву ОСОБА_2 про відвід судді Каряки Д.О. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - задоволено; матеріали адміністративної справи постановлено передати до канцелярії Приморського районного суду Запорізької області для забезпечення її розгляду іншим суддею у порядку визначеному чинним законодавством. Підставою відводу ОСОБА_2 вказано намір уникнення подальших сумнівів в неупередженості судді у сторін по справі, оскільки вчинене адміністративне правопорушення, у здійсненні якого звинувачують ОСОБА_2, є місце роботи ОСОБА_2 - Приморська районна рада Запорізької області, яка є орендодавцем приміщення суду, у якому працює суддя. Ці обставини можуть викликати сумнів у об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду справи (а.с.27).

12.09.2018 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи справа була розподілена судді Стріжаковій Т.В. (а.с.93), сторони викликані у судове засідання на 21.09.2018.

21.09.2018 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про відвід судді Приморського районного суду Запорізької області Стріжакової Т.В., в якій вказано, що ОСОБА_2 обрано на посаду голови Приморської районної ради Запорізької області. 12.04.2015 укладено договір оренди нерухомого майна, в якому орендодавцем зазначена Територіальна громада сіл, селищ, міста Приморська Приморського району Запорізької області в особі Приморської районної ради Запорізької області, орендатором Територіальне управління судової адміністрації України в Запорізькій області, предмет оренди - нерухоме майно будівля поліклініки, розташована за адресою: м.Приморськ, вул.Кірова, 84; складений Акт прийму-передач. В цьому приміщенні розташований суд, працює суддя. Тобто, ОСОБА_2 є представником орендодавця приміщення, в якому розташований Приморський районний суд Запорізької області. За своїми повноваженнями та у зв'язку з укладенням та реалізацією цього договору він підтримує певні стосунки з суддями Приморського районного суду, та в подальшому повинен їх здійснювати, що буде ставити в край невигідне становище, може перешкоджати належній реалізації договору оренди. Ці обставини можуть викликати сумнів в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді справи. Підставою відводу є намір уникнення подальших сумнівів в неупередженості судді у сторін по справі. З метою виключення будь-якого розумного сумніву з приводу безсторонності суду та враховуючи аналогію права, практику Європейського Суду з прав людини, просив заяву про відвід судді задовольнити.

Захисник адвокат Мартиненко А.В. дав пояснення, аналогічні викладеним у заяві про відвід судді, підтримав заяву про відвід судді.

Прокурор проти зави заперечував, вказуючи, що відсутні підстави для задоволення заяви.

Суд вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід та самовідвід.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1).

Як зазначається у п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухвалених 17.11.2010, зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Тому заява про відвід має бути розглянута по суті.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Так, п. 4 Рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року за №34, роз'яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Процесуальним законодавством, зокрема кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, передбачено різний порядок вирішення відводів та самовідводів у справах.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть, якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням «застарілих» норм з одного й того ж питання.

Крім того, 15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції. З аналізу вказаних норм, суд приходить до висновку, що врегулювання процедури розгляду відводів та самовідводів в справах про адміністративні правопорушення слід здійснювати шляхом застосування аналогії закону, за нормами процесуального законодавства, в якому викладена вказана процедура в найбільш актуальній редакції. В даному випадку, таким процесуальним актом слід вважати Цивільний процесуальний кодекс України.

Так, відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді. Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Крім того, відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з'їзду суддів України від 22.02.2013, неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

У клопотанні про відвід судді підставою відводу головуючому судді вказано намір уникнення подальших сумнівів у сторін по справі в неупередженості судді, оскільки адміністративний протокол складений та розглядається в суді відносно ОСОБА_2, який є головою Приморської районної ради Запорізької області, яка згідно з договором оренди є орендодавцем приміщення, в якому працює суддя.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, та "Веттштайн проти Швейцарії" п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Згідно з роз'ясненнями ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії» правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ'єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Оскільки зазначені у заяві про відвід судді обставини можуть викликати сумнів у об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду справи, з метою недопущення таких сумнівів, та забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, заява ОСОБА_2 про відвід судді підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7 КУпАП, 36, 40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Стріжакової Т.В. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - задовольнити.

Матеріали адміністративної справи передати до канцелярії Приморського районного суду Запорізької області для забезпечення її розгляду іншим суддею у порядку визначеному чинним законодавством.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя підпис Т.В. Стріжакова

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

21.09.2018