АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/607/18 Головуючий у І-й інстанції - Байбара Г.А.
Справа № 209/446/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2на постанову судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_2 17 лютого 2018 року о 23 годині 20 хвилин , перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керував автомобілем "Опель Омега", державний номер НОМЕР_1, по проспекту Наддніпрянський у м. Кам'янське Дніпропетровської області, чим порушив п. 2.9-а Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2подав апеляційну скаргу. Просить скасувати постанову судді, а провадження закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_2посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив всі обставини справи, не впевнився в тому хто саме був за кермом автомобіля, оскільки за кермом безпосередньо була його подруга ОСОБА_3, однак вона не мала водійських прав, тому ОСОБА_2 зазначив поліцейським та понятим, що саме він керував автомобілем та погодився пройти медичний огляд на стан сп'яніння. Однак, судом вказані обставини в судовому засіданні не досліджувалися, ОСОБА_3 не було допитано про дійсні обставини справи. А також, суд не витребував відеозаписи з машини поліцейських та той, що вели патрульні під час складання протоколу.

Вислухавши адвоката ОСОБА_4, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_2адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про перебування останнього у стані алкогольного спяніння, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 330555 від 17.02.2018 року, який складений у відповідності до вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП і де викладено обставини скоєння ОСОБА_2адміністративного правопорушення; висновком №1/53 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.02.2018 року, де зазначено, що огляд було пройдено 17.02.2018 року о 23.50 год. та підтверджено перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння;письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно яких водія ОСОБА_2 під час розмови відчувався сильний запах алкоголю з порожнини рота, та який погодився пройти перевірку на стан сп'яніння в мед закладі; рапортом старшого сержанта поліції ОСОБА_7, де ним викладені обставини скоєння інкримінованого ОСОБА_2, які узгоджуються з викладеними обставинами у протоколі адміністративного правопорушення.

Вказані докази та свідки підтверджують факт перебування ОСОБА_2за кермом у стані алкогольного спяніння, що в сукупності утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у перебуванні особи, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного спяніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів і викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, що він не керував транспортним засобом під час зупинки його поліцейськими, свого підтвердження матеріалами справи не знайшли і інших даних, які б вказували на вказані обставини під час розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Крім того, протокол підписано самим ОСОБА_2 власноручно, зауважень, окрім того що свідків не було, від останнього не надходило. Висновок щодо результатів медичного огляду також підписано водієм без будь-яких зауважень.

Так, як слідує із приписів вимог ст. 266 КУпАП, а також відповідно до спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя Українивід 09.11.2015 № 1452/735«Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів проведений у відповідності до норм вказаних законодавчих актів.

Твердження адвоката, що свідки не були присутні у медичному закладі під час проведення огляду ОСОБА_2, суд не приймає до уваги, оскільки чинне законодавство не вимагає обов'язкової наявності свідків у даному випадку.

Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності лише поліцейського, у відповідності до ст. 266 КУпАП, що було дотримано інспектором поліції. Даних, які б свідчили про зворотне відсутні.

З приводу доводів адвоката, що протокол складено раніше ніж висновок, яким встановлено факт алкогольного сп'яніння, необхідно вказати наступне.

Так, дата складання висновку щодо результатів медичного огляду вказана 18.02.2018 року, однак зі змісту вбачається, що безпосередньо огляд ОСОБА_2 проводився о 23.50 год. 17.02.2018 року, тому вказані обставини не містять порушення, на яке звертає увагу адвокат. Окрім того, беру до уваги, що дата. час і місце скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_2співпадає з датою, часом і місцем початку складання поліцейським інспектором протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2Оскільки проходження медичного огляду і отримання висновку має тривалий час, тому вважаю зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення дати, часу його складання, який співпадає з датою і часом скоєння правопорушення, не є підставою для визнання такого протоколу неналежним чи недопустимім доказом.

Заперечення ОСОБА_2 факту керування автомобілем 17.02.2018 року, суд сприймає критично, і вважає її як позицію захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності. Оскільки обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в матеріалах справи та пояснень свідків на їх достовірність по справі не вбачається.

Отже, матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_2у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем у стані алкогольного спяніння, оскільки будь яких обставин які спростовують наявність його вини не встановлено і стороною не надано.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню не підлягає.

Суддя : О.М. Кононенко