Справа № 504/2191/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2018 року смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 СТ «Світанок» вул.Єлова, ділянка 1224, НОМЕР_1, виданий 28.09.2011р. Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області;

за ст.ст.130 ч.1, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває справа, обєднана в одне провадження відносно ОСОБА_1 за ст.ст.130 ч.1, 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №334449 від 18.06.2018р., складеного ІСРПП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області

ОСОБА_2 вбачається, що 18.06.2018р. о 20 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 по вул.ОСОБА_2 д/м Світанок Лиманського району Одеської області з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан спяніння в присутності свідків відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №334454, складеного 18.06.2018р. начальником СРПП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 вбачається, що 18.06.2018р. о 20 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 по вул.Веселій 3305 д/м «Світанок» Лиманського району Одеської області, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не впорався з керуванням автомобіля, в результаті чого допустив наїзд на стоячий на узбіччі велосипед «Хамер». В результаті ДТП автомобіль та велосипед отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3 «б» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав, при цьому пояснив, що 18.06.2018р. біля 20 год. 30 хв., він на свому автомобілі НОМЕР_2 приїхав до магазину, розташованого на д/м Світанок Лиманського району Одеської області, де придбав пляшку пива, після чого направився в сторону свого припаркованого автомобіля НОМЕР_2, в цей час до нього підбіг невідомий чоловік, спитав чи його це автомобіль, він підтвердив, після чого чоловік став йому наносити удари, при цьому говорив, що він колишній співробітник міліції. В ході побиття він втратив свідомість і отямився звязаним на задньому сидінні автомобіля поліцейських. На місце пригоди була викликана карета швидкої допомоги, яка зафіксувала побої, а саме в нього було виявлено струс головного мозку, закриту черепно-мозкову травму. Лікарі хотіли госпіталізувати його, однак співробітники поліції запевнили їх, що самі завезуть його до лікарні, чого в подальшому не зробили. Після чого у звязку з тим, що йому хотілося пити, пересохло в роті, він вжив пляшку пива. Наїзд на велосипед він не здійснював, від проходження медичного огляду на стан спяніння не відмовлявся. Протокол та пояснення підписав під диктовку, не розумів, що робить через погане самопочуття внаслідок побиття.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 18.06.2018р. ввечері він був дома, а його син катався на велосипеді по дачному масиву Світанок Лиманського району Одеської області. Син зателефонував йому та повідомив, що його самого та його велосипед збив автомобіль темного кольору «Мазда». Після чого ОСОБА_4 одразу вибіг з дому, став шукати даний автомобіль. Біля місцевого магазину він побачив припаркований автомобіль, який підпадав під ознаки такого як описав син. В автомобілі сидів чоловік, анкетні дані не памятає, в руках тримаючи відкриту пляшку пива, з ознаками алкогольного спяніння. Він, ОСОБА_4, викликав співробітників поліції. Зі слів сина йому стало відомо, що той стояв з велосипедом на узбіччі біля дерев, а автомобіль наїхав спочатку на велосипед чорно-зеленого кольору, в результаті чого погнулося колесо, а потім велосипед вже вдарив його самого, внаслідок чого були завдані тілесні ушкодження. Автомобіль залишив місце пригоди та направився в сторону магазина. При цьому, ОСОБА_4 пояснив, що не розуміє з яких причин в матеріалах справи не зафіксовано те, що його дитині внаслідок ДТП було завдані тілесні ушкодження, те, що автомобіль залишив місце пригоди.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 18.06.2018р. біля 19-20 год. він їхав з рибалки та по дорозі додому вирішив заїхати до магазину, розташованого на дачному масиву Світанок Лиманського району Одеської області, щоб випити кави. Прибувши до магазину він побачив, як з нього вийшов чоловік, як потім взнав, на імя ОСОБА_1, який придбав пляшку пива. Валентин підійшов до автомобіля «Мазда» темного кольору, і знервовано біля нього ходив. Потім ОСОБА_5 зайшов до магазину, а коли вийшов почув галас та побачив, що ОСОБА_4 котить велосипед із пошкодженнями. Потім почалися якісь розбори із ОСОБА_1 відносно того, що він начебто здійснив наїзд на дитину, приїхали співробітники поліції, швидка допомога, при цьому кому саме викликалася швидка допомога він не знає. На його думку, ОСОБА_1 був випившим, в його присутності жодні особи ОСОБА_1 тілесні ушкодження не завдавали. Самої пригоди він не бачив.

Будучи допитаною в судовому засіданні, свідок ОСОБА_6 пояснила, що усі обставини справи їй відомі зі слів її сина ОСОБА_7, який 18.06.2018р. ввечері катався на велосипеді разом із товаришем ОСОБА_8 сином ОСОБА_4 Близько 20 год. їй зателефонував син і повідомив, що ОСОБА_8 на ногу наїхав автомобіль, який також пошкодив його велосипед. Вона одразу побігла до сина, де біля магазину побачила старий автомобіль темного кольору, на який указала її дитина, в ньому сидів чоловік, який тримав у руці відкриту пляшку пива. Їй здалося, що чоловік був в неадекватному стані. Вона бачила, що на місце пригоди викликалася карета швидкої допомоги, їй здалося, що медична допомога надавалася дитині, однак достовірно ствердити не може. При цьому вона чула, що чоловік, якого звинувачували у наїзді на ОСОБА_8, скаржився на головний біль.

Судом було двічі здійснено виклики ІСРПП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2, начальника СРПП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3, інспектора Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 однак останні до суду не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про дату, час та місце проведення судових засідань були сповіщені своєчасно належним чином, судовими повістками, у звязку з чим суддя вважає можливим розглянути справу у їх відсутності, на підставі доказів, які є в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд приходить до висновку про те, що провадження у справі необхідно закрити в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов'язаний всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, обєктивна сторона вказаного правопорушення повинна виражатися саме у цьому.

Суб'єкт адміністративного правопорушення - спеціальний (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами).

В судовому засіданні не був підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що підтверджується його поясненнями та показаннями допитаних свідків, які бачили тільки те, що ОСОБА_1 сидів у припаркованому автомобілі із пляшкою пива в руках.

Порядок проходження огляду на стан спяніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №400/666 від 09.09.2009 року.

Зокрема пунктами 2 Розділу І Інструкції передбачено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п.6, 7 Розділу І Інструкції огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Згідно п.п.1, 3-6 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

При цьому, в судовому засіданні жоден із допитаних свідків не підтвердив того, що ОСОБА_1 взагалі пропонувалося пройти медичний огляд на визначення стану спяніння, у відповідності зі встановленим законом порядку, також не знайшов свого підтвердження і той факт, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження відповідного огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №334449 від 18.06.2018р., складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що свідками правопорушення є ОСОБА_4 та ОСОБА_4, тобто батьки, які звинувачували ОСОБА_1 у наїзді на їх дитину, що в свою чергу, на думку судді, унеможливлює їх участь в якості свідків як заінтересованих осіб при складанні протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1

В письмових поясненнях від 18.06.2018р., долучених до матеріалів справи ОСОБА_5 зазначив, що 18.06.2018р. біля 20 год. 30 хв. він знаходився біля магазину, розташованого в СТ «Світанок», в цей час підїхав автомобіль «Мазда-626» н/з854-37 ОК, з якого вийшов чоловік, по якому було видно, що він нетверезий. Після чого цей чоловік знову сів до автомобіля та до нього підійшов ОСОБА_4, який повідомив, що той наїхав автомобілем на дитину. На що чоловік почав вести себе агресивно та все заперечувати. Вказані письмові пояснення ОСОБА_5 узгоджуються із тими поясненнями, які він давав в судовому засіданні, проте жодним чином не доказують і не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за правовою кваліфікацією: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Аналогічне стосується письмових пояснень ОСОБА_4 від 18.06.2018р.

При цьому, пояснення свідка ОСОБА_4, яка зазначена другим свідком в протоколі БД №334449, в матеріалах справи взагалі відсутні.

Судом було направлено запит для встановлення інформації відносно того, чи здійснювався виїзд карети швидкої допомоги на місце події, кому саме надавалася медико-санітарна допомога, який діагноз було поставлено/які дії проведено.

На виконання вказаного запиту, до суду надійшла відповідь (вх.12709 від14.09.2018р.), згідно якої карета швидкої допомоги ППБ с.Красносілка Доброславської підстанції ВП «Іванівська СЕ (Ш)МД» виїжджала на виклики для надання медичної допомоги ОСОБА_1, за адресою: с.Світле Лиманського району Одеської області в 21 год. 32 хв. Скарги на головний біль, запаморочення, нудоту, діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, травму отримав внаслідок побиття невідомими, була надана медична допомога: анальгін 2, 0 в/м. Постраждалий ОСОБА_1 від госпіталізації до ОКЛ відмовився.

Інформація, викладена у зазначені відповіді, дає підстави для виникнення вагомих сумнівів в тому, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду на стан спяніння, оскільки як встановлено, карета швидкої допомоги викликалася саме для надання медичної допомоги йому, він оглядався на місці події, проте жодної інформації про можливе перебування останнього в стані алкогольного спяніння лікарями зафіксовано не було.

По причині того, що у ОСОБА_1 було виявлено закрито черепно-мозкову травму, струс головного мозку, що документально підтверджено, суд не може взяти до уваги пояснення ОСОБА_1 від 18.06.2018р., в яких вказано що він здійснив наїзд на заднє колесо велосипеда, який стояв на узбіччі, після чого не зупинившись поїхав до центру дачного масиву, перед тим як сісти за кермо вжив два літри алкогольного пива, від проходження медичного огляду щодо визначення стану алкогольного спяніння в присутності свідків відмовився. Зазначені письмові пояснення повністю різняться з поясненнями, які дав ОСОБА_1 в судовому засіданні. Крім того, письмові пояснення від 18.06.2018р. складені ІСРПП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2, а ОСОБА_1 лише зазначено «прочитано вірно», що також, зважаючи на стан здоровя ОСОБА_1, не може бути визнано як доказ.

Також, суд звертає увагу на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 18.06.2018р. 23 год. 00 хв., що значно пізніше ніж час, коли відбулися інкриміновані ОСОБА_1 події (18.06.2018р. 20 год. 30 хв.) та час коли ОСОБА_1 було викликано швидку допомогу.

Крім того, у матеріалах справи відсутні конкретні правові докази про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та які б свідчили про наявність у поліцейських правових підстав вважати, що особа перебуває в стані сп'яніння, та складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, хоча виконання вимог ст. 266 КУпАП це не право поліцейського, а обов'язок.

Враховуючи, що ОСОБА_1 нібито перебував з ознаками алкогольного спяніння, є особою, позбавленою права керування транспортними засобами, поліцейські були зобовязані відсторонити його від керування транспортним засобом, тимчасово вилучити автомобіль, проте з невідомих причин цього зроблено не було.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №334454, складеного 18.06.2018р. за ст.124 КУпАП суддя зазначає наступне.

Суб'єктом вказаного правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, обставини наїзду на велосипед (дитину) зафіксовані зі слів батьків свідків, які не були безпосередніми очевидцями правопорушення, а проінформовані про вказані події тільки зі слів своїх дітей. При цьому, співробітниками поліції не вчинено жодних дій для організації проведення допиту неповнолітніх свідків, у відповідності до норм чинного законодавства. Свідки чи потерпілі в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені.

Співробітниками поліції перед направленням справи про адміністративне правопорушення до суду достеменно не встановлено який саме автомобіль здійснив наїзд на велосипед, чи мав взагалі наїзд місце, які механічні пошкодження та внаслідок чого були завдані. Не проведено відповідних експертиз, слідчого експерименту. Також, відповідних клопотань з цього приводу в судовому засіданні заявлено не було.

Разом із тим, в судовому засіданні неодноразово було вказано свідками щодо здійснення наїзду на дитину. Враховуючи, що в протоколі про адміністративне правопорушення йде мова тільки про здійснення наїзду на велосипед, суддя не в праві вийти за межі відомостей, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення в цій частині, проте, не вдаючись в оцінку доказів цієї обставини, може зауважити те, що співробітникам поліції було необхідно провести судово-медичну експертизу для виявлення тілесних ушкоджень, завданих дитині, однак цього зроблено не було.

В судовому засіданні ОСОБА_1 були надані фотознімки транспортного засобу, проте, суд не може надати їм правову оцінку, оскільки встановлення наявності та механізму творення механічних пошкоджень, в компетенцію суду не входить.

Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.130 ч.1,124 КУпАП , всі встановлені судом обставини, в своїй сукупності, дають судді змогу зробити висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаних адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.130 ч.1,124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.7, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити в звязку з відсутністю в його діях складу зазначених адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя: П.В. Жовтан