АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., розглянувши матеріли справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 з його апеляційну скаргою на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2017 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 22.08.20107 року о 04 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Малишка, 3, водій ОСОБА_3, керував автомобілем «BMW» д.н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, та необґрунтованим, винесене без всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин події, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій зазначає наступне.

Апелянт вказує, що не згоден з постановою суду, оскільки, мотивувальна частина постанови відповідає лише змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником патрульної поліції уникнувши будь якої перевірки доказами.

Крім того, ОСОБА_3, у своїй апеляційній скарзі, посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього має очевидні виправлення, помилки та дописки, що згідно з вимогами чинного законодавства є недопустимим.

Крім того, апелянт зазначає, що під час розгляду справи у Дніпровському районному суді міста Києва його ніхто не повідомив про день та час слухання справи. Його було позбавлено можливості подавати клопотання про допит свідків для перевірки належності протоколу про адміністративне правопорушення, як доказу у справі, а також для перевірки обставин події правопорушення.

Апелянт вважає помилковим висновок суду, щодо доведеності його стану сп'яніння належними доказами, адже відсутність його пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення свідчить про незгоду з протоколом.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що скарга, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Всупереч твердженням апелянта, вважаю, що суд першої інстанції досить повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено дослідив докази, які наявні в матеріалах справи, повно та правильно виклав їх у постанові, оцінив у плані відносності, допустимості, достовірності і на цих підставах прийшов до правильного висновку про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, судом першої інстанції досконало вивчено матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 22.08.2017 серії БД № 119029, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, рапорт інспектора поліції.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, які оформлені з порушенням встановлених вимог, не спростовує самого факту вчинення ОСОБА_3 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, бо його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Більш того, з камери відео спостереження, що наявне в матеріалах справи, видно як ОСОБА_3 зупинив свій автомобіль та почав швидко перелаштовуватися на пасажирське сидіння, намагаючись уникнути, таким чином, відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чино, суд першої інстанції при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3, належним чином врахував та достатньо вмотивував обставини цього адміністративного правопорушення.

Твердження зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є непереконливими, конкретних висновків не містять та спростовується доказами, які наявні в матеріалах справи та перевірено в апеляційному засіданні з дотриманням вимог закону.

Отже, переконливих доводів, які б спростували висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги апелянтом не наведено.

За таких обставин, постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік, винесена з дотриманням вимог закону, тому підстав для її скасування не убачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справа № 33/796/2782/2017

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Федосєєв С.К.