ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/246/18
Єдиний унікальний № 336/2116/16-п Головуючий в 1-й інстанції - Щаслива О.В.
Категорія - ст. 130 ч.3 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., розглянувши клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, яке викладено в апеляційній скарзі, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року визнано винним ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ 21104» державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 275 гр. 60 коп. в дохід держави.

Як зазначено в постанові, 10.04.2016 року о 01 год. 40 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем марки ВАЗ 21104 державний номер НОМЕР_1 на а/ш Запоріжжя - Донецьк з явними ознаками наркотичного сп'яніння (бліде обличчя, зіниці ока не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДД України. ОСОБА_2 піддавався адміністративному стягненню протягом року за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст. 130 КУпАП десять разів.

17.12.2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та клопотання, в якому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження наведеної вище постанови посилаючись на те, що в судовому засіданні він не був присутнім, а тому не знав про винесення постанови, фактично дізнався про існування постанови суду 10.12.2018 року, коли його викликали до Шевченківського ВП.

По суті скарги просить постанову судді суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по ній.

Перевіривши матеріали справи та доводи наведені у скарзі, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 03 червня 2016 року з огляду на наступне.

Відповідно до норм, викладених у статті 289, частині 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу на постанову судді від 03.06.2016 року подав лише 17.12.2018 року (згідно вхідного штампу суду), тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження більше ніж 2 роки 5 місяців (кінцевий строк подачі скарги припадав на 13.06.2016 року).

В обґрунтування свого клопотання про поновлення строку, ОСОБА_2 зазначає, що в судовому засіданні він не був присутнім, а тому не знав про винесення постанови, фактично дізнався про існування постанови суду 10.12.2018 року, коли його викликали до Шевченківського ВП.

Його доводи з приводу необізнаності про існування постанови суду є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 був повідомлений під підпис про місце та дату розгляду справи - 25.04.2016 року, суд Шевченківського району м. Запоріжжя.

Так, 25.04.2016 року слухання справи в суді не відбулося, перенесено слуханням на 13.05.2018 року, ОСОБА_2 вдруге направлено виклик до суду (за адресою, яку він вказав в протоколі про адміністративне правопорушення м. Запоріжжя, вул. Панфьорова, 19), повістку він отримав, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, міститься підпис та дата 28.04.2016 року.

Крім того, про його обізнаність щодо перебування адміністративної справи у відношенні нього в суді, і це спростовує його доводи про те, що судові повістки він не отримував, свідчить той факт, що до суду 13.05.2016 року звернувся захисник Коломаренко Д.В., який діяв від його імені з заявою про оголошення перерви в розгляді справи відносно ОСОБА_2, оскільки на той час ОСОБА_2 з 11.05.2016 року перебував під адміністративним арештом на строк 15 діб.

Слухання справи було відкладено на 27.05.2018 року на 16 годину, і ОСОБА_2 судом належним чином повідомлявся про наступне слухання справи - 27.05.2018 року, в матеріалах справи також міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, міститься підпис (бабушка) та дата 18.05.2016 року.

Діючим законодавством передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім'ї чи іншій особі, яка з нею проживає, і це також свідчить про його обізнаність з приводу дати слухання справи.

З вищевказаного вбачається, що суд вжив заходів для повідомлення особи шляхом виклику в судові засідання засобами поштового зв'язку, будь-яких клопотань та заяв він до суду не надсилав, хоча був обізнаний про те, що в провадженні суду перебуває справа відносно нього, з цього вбачається, що суд прийняв всі міри та заходи для того, щоб належним чином повідомити про дату, час і місце розгляду справи, а також зберегти його право на своєчасне оскарження постанови суду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що він був обізнаний щодо вищевказаної події, йому було повідомлено, у вчиненні якого адміністративного правопорушення йому висувається обвинувачення, тому зважаючи на це, він мав реальну нагоду хоча б поцікавитись після цього в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя про стан та перебіг справи щодо нього або стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, щоб зберегти своє право на своєчасне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав через 2 роки 5 місяців після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Враховуючи вищевказане, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_2 свідчить про його намагання уникнути відповідальності за скоєне. Останній мав об'єктивну можливість як особисто приймати участь при розгляді справи, так і оскаржити постанову у передбачений законом строк, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Виходячи із системного аналізу норм права, посилання ОСОБА_2 на той факт, що про оскаржувану постанову йому не було відомо, на строки апеляційного оскарження не впливає і саме по собі не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Під поважними підставами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з обставинами, які були об'єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов'язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Проте, ОСОБА_2 не навів в апеляційній скарзі поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення та достатніх підстав для його поновлення, а його доводи щодо поважності пропуску з вищевказаних підстав не заслуговують на увагу.

Інших доводів, які заслуговують на увагу, щодо того, з яких підстав він не міг оскаржити постанову суду у визначений законом строк, він не наводить.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 03.06.2016 року стосовно нього.

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року стосовно ОСОБА_2, у зв'язку з чим повернути йому апеляційну скаргу.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 336/2116/16-п