Справа № 308/7608/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, розглянув у відкритому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/777/516/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2018.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка АДРЕСА_1, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп..

Згідно постанови судді від 25.07.2018 ОСОБА_1, визнана винною у тому, що вона 21.06.2018 о 19 год. 10 хв. за місцем проживання в АДРЕСА_2, вчинила насильство в сім'ї відносно співмешканця сестри ОСОБА_2, а саме дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову - скасувати, а провадження щодо неї закриття у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Вказує, що справу було розглянуто у її відсутності, чим було позбавлено можливості її реалізувати процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, що вплинуло на повноту та об'єктивність судового розгляду. Суд, в порушення вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, належно не з'ясував обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зі змісту постанови суду вбачається, що правопорушення нею вчинено за місцем проживання, а саме в м. Ужгороді по вул. Достоєвського, 20/44, проте дійсним місцем проживання є інша адреса, а саме АДРЕСА_1. Крім того, вказує, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду твердження про вчинення нею психологічного насильства щодо ОСОБА_2 є безпідставні, оскільки саме останнім були вчинені щодо неї неправомірні дії, в результаті чого їй були завдані тілесні ушкодження. Також суд залишив поза увагою невідповідність складеного щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП. Одночасно ОСОБА_1 порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

-2-

постанови судді з тих підстав, що такий пропущено з поважних причин, оскільки розгляд справи проведено без її участі та в порушення вимог ст. 285 КУпАП, копія постанови в межах трьох днів їй не надсилалась, а про зміст судового рішення дізналася тільки 25.08.2018.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, поясненя потерпілого ОСОБА_2 який заперечив апеляційну скаргу та пояснив, що саме ОСОБА_1 вчинила насильство по відношенню до нього, але він членом сім'ї останньої не являється, а є співмешканцем її сестри, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оскаржена постанова судді щодо ОСОБА_1 цим вимогам не відповідає.

Згідно положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172 4 - 172 9, 173, 173- 2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185 1, статтями 185 7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, даних про належне та своєчасне повідомлення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, такі не містять.

Не зважаючи на це, всупереч вимогам ст.268 КУпАП суддею постановлено судове рішення, чим порушено зазначені вище вимоги закону та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Апеляційний суд вважає, що такий спрощений підхід до судового розгляду справи не відповідає вимогам закону та порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

-3-

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення її права на захист та право на справедливий суд, є обґрунтованими.

Крім того, відповідно до вимог ст.280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд цих обставин не перевірив тане звернув уваги, що за змістом протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, формулювання обставин правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 за своїми ознаками не відповідає вимогам, закріпленим в ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №102999 від 23.06.2018 вбачається, що ОСОБА_1 ставилось в вину те, що вона 21.06.2018, близько 19 год. 10 хв. погрожувала фізичною розправою та виражалась нецензурною лайкою в бік громадянина ОСОБА_2 за місцем спільного проживання.

Проте, диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру ( застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров»ю потерпілого.

За змістом вказаної статті насильством у родині визнаються будь-які умисні дії фізичної, сексуальної, психологічної або економічної спрямованості одного члена родини щодо іншого члена родини, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена родини як людини і громадянина і завдають йому моральної шкоди, шкоди його фізичному або психічному здоров'ю.

Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП та настання (можливість настання) для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті. Відтак, дії, вчиненні ОСОБА_1. в межах цього конфлікту не досягли межі, які б вказували на вчинення нею того виду насильства, який визначений у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Отже, протокол про адміністративне правопорушення, який є процесуальним документом, внаслідок якого проводиться подальше провадження у справі, не містить посилання на наявність обов'язкових наслідків, зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виключає відповідальність особи за данною статтею.

Крім того, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, хоча із пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається, що такі діяння відбувались за адресою АДРЕСА_1, при цьому в постанові судді в порушення вимог ст.283 КУпАП зазначена інша адреса подій - АДРЕСА_2.

Також з матеріалів справи вбачається, що конфлікт виник між ОСОБА_1 та співмешканцем її сестри - ОСОБА_2. При цьому судом було залишено поза увагою те, що відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» членами сім'ї є особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не

-4-

перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Відтак, за змістом ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення цього правопорушення передбачається тільки в сім'ї та відносно її членів. При цьому, проживання ОСОБА_1 за однією адресою з потерпілим ОСОБА_2 не є спільним проживанням в контексті Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» та диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Однак, суд першої інстанції залишив ці обставини поза увагою, не дослідив характер взаємовідносин між особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілим, не встановив, чи дійсно ОСОБА_1 та потерпілий проживають однією сім'єю і чи може у даному випадку особа, яка притягається до адміністративної відповідальності бути суб'єктом адміністративного правопорушення, яке їй ставиться в вину.

Допустивши неповноту та однобічність, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не врахував те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є членами однієї сім'ї, а тому ОСОБА_1 не є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Як вбачається зі змісту постанови, суд першої інстанції не навів та не спростував пояснення ОСОБА_1 про невизнання вини, дав невірну оцінку обставинам адміністративного правопорушення, оскільки такі не відповідають змісту ч.1 ст.173-2 КУпАП, а висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушення обґрунтував посиланням на протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи без зазначення обставин, які ними підтверджуються.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади, зокрема, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, висновок суду не ґрунтується на зібраних матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яка до того ж розглянута з грубим порушенням вимог ст.268 КУпАП, а сама постанова щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є не вмотивованою.

Апеляційний суд приходить до висновку, що наведені обставини події, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а винність останньої у його вчиненні не знайшла свого підтвердження вказаними доказами у справі.

Таким чином постанова судді підлягає до скасування, а провадження по справі - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Оскільки, судом першої інстанції було розглянуто справу з порушенням вимог ст.268 КУпАП, і як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, копія оскаржуваної постанови була надіслана на адресу ОСОБА_1 з порушенням, передбаченого ст.285 КУпАП строку, причини пропуску на подання апеляційної скарги визнаються поважними, у зв'язку з чим такий строк підлягає поновленню.

-5-

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП , апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07. 2018.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо неї закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: