Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1909/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 серпня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 352 гривні 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 11.03.2018 року приблизно о 01 год. 10 хв. біля буд. № 15 по вул. Здолбунівській в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року щодо нього; скасувати зазначену постанову та закрити провадження за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як зазначає ОСОБА_2 у своїй скарзі, при винесенні постанови судом першої інстанції не було враховано відсутність належних доказів того, що він перебував у стані наркотичного сп'яніння.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що при складанні протоколу працівниками патрульної поліції були проігноровані його пояснення про те, що він був цілком тверезим, в наркотичному сп'янінні не перебував, поводив себе адекватно, лише був стомлений, оскільки події відбувалися близько першої - другої години ночі.

Відображені в протоколі симптоми (зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови), як зазначається у скарзі, були зумовлені переживаннями через сімейні обставини, стомленістю, сонливістю, оскільки він, ОСОБА_2, працює у нічний час доби. До того ж, коли його зупинили працівники поліції, він віз пасажира в аеропорт Бориспіль, а до лікарні відмовився їхати, оскільки було пізно, інше таксі для пасажира він викликати не зміг, а тому вважав своїм обов'язком довести його до місця призначення, оскільки пасажир був іноземцем, взагалі не орієнтувався в місцевості та ледве розмовляв російською мовою.

Між тим, як вважає апелянт, при винесенні оскаржуваної постанови, суддя місцевого суду, в порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з'ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вказані норми чинного законодавства, апелянт робить висновок про те, що судом першої інстанції було грубо порушено та проігноровано передбачений КУпАП процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення його права на захист та надання доказів своєї невинуватості у вчиненні 11.03.2018 року правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в результаті призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої постанови.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апелянт посилається на те, що він не погоджується із тим, як суд розцінив його неявку в судове засідання, вказавши на те, що вона спрямована на уникнення відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки про судове засідання, призначене на 12.04.2018 року, він, ОСОБА_2, не був повідомлений належним чином. Судову повістку отримав лише 13.04.2018, на наступний день, після розгляду його адміністративного матеріалу, а тому вважає, що був позбавлений можливості реалізувати в суді надані йому законом права, якими наділена особа, котра притягується до адміністративної відповідальності.

Крім цього, апелянт зазначає про те, що копія постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2018 року, у передбачений законом строк йому надіслана не була, а отримав він її лише 23.05.2018 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, у зв'язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на підтримку поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими поясненнями свідків, у присутності яких ОСОБА_2, на вимогу поліцейського, відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Більш того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2.власноручно здійснив у ньому запис про те, що він відмовляється їхати до лікаря нарколога.

У зв'язку з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не перебував у стані наркотичного сп'яніння та про обставини через які він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я не можуть бути визнані такими, що заслуговують на увагу, з огляду на таке.

По-перше, для притягнення до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, не має значення чи перебував водій транспортного засобу в стані наркотичного чи іншого сп'яніння, оскільки сам по собі факт відмови від проходження такого огляду утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною вище нормою.

По-друге, причини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, на які він посилається у своїй скарзі не виключають його відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказана норма не місить посилання на наявність будь-яких причин, у тому поважних, які звільняють водія транспортного засобу від обов'язку, передбаченого п. 2.5 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського, пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

По-третє, під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 не було надано будь-яких переконливих доказів, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та спростовували або ставили під сумнів докази, на підставі яких суддя постановив оскаржуване судове рішення.

З огляду на вищенаведене, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, оскаржувана ним постанова винесена із порушеннями норм процесуального та матеріального права, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

За таких обставин, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Домарєв О.В.