Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва м. Києва від 12.12.2017 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 15 жовтня 2017 року о 6 годині 20 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем Daewoo Lanos д/н НОМЕР_2 на вул. Мельникова, 63 у м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що справа не містить доказів його винуватості. Однак суд першої інстанції не взяв до уваги його пояснення та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений лікарем Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Cоціотерапія", згідно з яким ознак сп'яніння у нього виявлено не було, і мотивував свої висновки даними у протоколі про адміністративне правопорушення, незважаючи на допущені поліцейськими порушення під час оформлення матеріалів справи.

З огляду на викладені обставини, відсутність доказів керування ним транспортним засобом, ОСОБА_3, посилаючись положення ст.6 Конвенції про захист прав людини ________________________________________________________________________

Справа № 33/796/643/2018 Постанова винесена суддею Макаренко І.О.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

і основоположних свобод та доктринальні положення в адміністративному праві, просить постанову судді скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; опитавши правопорушника, свідка ОСОБА_5, дослідивши інші докази в справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, у присутності яких він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Не спростовують таких висновків суду і пояснення ОСОБА_3 та доводи, викладені ним в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 пояснив, що 15.10.2017 року близько 6 години його і ОСОБА_5 на вул. Мельникова привіз ОСОБА_8 Коли вони вдвох стояли біля автомобіля "Daewoo Lanos", під'їхав патрульний автомобіль, як вони зрозуміли, поліцейського обурила їх поведінка, тому він почав світити в очі ліхтариком. На його прохання працівник поліції не представився і звернув увагу напарника на його поведінку, зазначивши, що у нього тремтять руки і зіниці не реагують на світло. Через погрози забрати документи силою він їх надав, після чого щодо нього склали протокол. Права йому не роз'яснювали, пропонували кудись проїхати, але куди і навіщо, не говорили. На цю ж пропозицію, висловлену в присутності свідків, він відмовився, оскільки не розумів поліцейських.

За клопотанням ОСОБА_3 апеляційним судом було опитано свідка ОСОБА_5, досліджено запис нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що після ДТП, учасником якої був він, ОСОБА_8 і ОСОБА_3 приїхали на місце події та надали допомогу в оформленні матеріалів та транспортуванні автомобіля за допомогою евакуатора. ОСОБА_8 завіз його і ОСОБА_3 на вул. Мельникова, і коли вони підійшли до автомобіля останнього "Daewoo Lanos" за цигарками, під'їхав патрульний автомобіль. Поліцейські не зрозуміли їхні жарти про те, що вони достатньо вже наспілкувались, тому світили їм в очі ліхтариком. Він з телефоном відійшов і не чув, про що ОСОБА_3 спілкувався з працівниками поліції. Також вони намагалися зігрітися в автомобілі, при цьому він знаходився на місці водія, однак володільцем автомобіля є ОСОБА_3, тому він і спілкувався з поліцейськими. Свідків не бачив, і коли поїхав, були лише поліцейські.

На записі зафіксовано, як поліцейські в присутності ОСОБА_5 неодноразово пропонують ОСОБА_3 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у лікарні "Cоціотерапія" на вул. Визволителів, 6, повідомляють, що у нього наявні ознаки такого сп'яніння, а саме, тремтіння пальців рук і відсутність реакції очей на світло. Поліцейські роз'яснюють положення п.2.5 ПДР та попереджають про наслідки його невиконання. ОСОБА_3 не заперечує, що здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора, що свідчить про те, що він керував транспортним засобом, тривалий час спілкується з кимось по телефону, ігноруючи законні вимоги поліцейських, що надалі вже відбувається за відсутності ОСОБА_5 Реєстраційній документи і документи, які посвідчують його особу, він надав лише тоді, коли його попередили про можливість тимчасового затримання, а не за обставин, викладених ним у поясненнях. Відмова від проходження огляду зафіксована в присутності свідків.

Оцінюючи ці докази, слід зазначити, що пояснення правопорушника, які він давав у суді першої та апеляційної інстанцій, і пояснення свідка є суперечливими. Так, у суді першої інстанції ОСОБА_3 не заперечував, що був зупинений поліцейськими під час керування транспортним засобом, і ці ж обставини вбачаються з долучених ним в апеляційному суді пояснень від імені ОСОБА_5 Разом з тим, надаючи пояснення апеляційному суду в усній формі, правопорушник і свідок стверджували, що ОСОБА_3 транспортним засобом не керував, а тому не повинен був на вимогу поліцейських проходити огляд на стан сп'яніння.

Враховуючи неузгодженість такої позиції і те, що пояснення правопорушника і свідка спростовуються наявними в справі доказами, в тому числі записом, вважаю, що вони є неправдивими, такими, що направлені на ухилення від відповідальності за скоєне правопорушення, а тому їх неможна брати до уваги.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою Національної поліції у відповідності з ст.256 КУпАП. Твердження у додаткових поясненнях правопорушника про відсутність доказів того, що ця посадова особа кимось була уповноважена, є недоречними, оскільки повноваження з контролю за дотриманням ПДР його учасниками та стосовно здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення на поліцейського покладені в силу ст.23 Закону України "Про Національну поліцію". А Інструкція про оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, на яку посилається ОСОБА_3, намагаючись довести невідповідність протоколу її вимогам, не стосується правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 18.10.2017 року, складеним лікарем Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Cоціотерапія", у ОСОБА_3 ознак сп'яніння виявлено не було (а.с.18).

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

У відповідності з вимогами ч.4 ст.266 КУпАП, п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, п.9 розділу ІІ вказаної раніше Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Оскільки ОСОБА_3 відмовився їхати до закладу охорони здоров'я у супроводі працівників поліції, а іншого встановленого порядку огляду не передбачено, доводи в апеляційній скарзі про те, що він пройшов огляд самостійно, не спростовують висновків суду про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння відповідно до встановленого порядку. ОСОБА_3 не навів переконливих доводів, що йому перешкодило поїхати до закладу охорони здоров'я з поліцейськими, і самостійно звернувся до нього о 14 годині 40 хвилин, в той час як підстави для проведення огляду були виявлені о 6 годині 20 хвилин, тобто більше ніж через дві години.

Отже, обставини справи з'ясовані суддею місцевого суду повно, всебічно і об'єктивно, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про протилежне, і винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн