АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2003/2018 Постанова винесена суддею Шкірай М.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника Скрипки М.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 12 січня 2018 року о 00 год. 15 хв., в м. Києві по вул. Деревообробній, 5, ОСОБА_2 керував автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Скрипка М.В., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Як зазначає захисник, ОСОБА_2 не був належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, у зв'язку з чим справу було розглянуто з порушенням процесуальних прав ОСОБА_2, без дотримання положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, водночас висновки суду не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, оскільки в матеріалах справи наявні суттєві протиріччя, які залишилися поза увагою суду, проте доводять, що працівниками поліції не було дотримано відповідної процедури, передбаченої для огляду водія на стан сп'яніння, положеннями КУпАП, Інструкції &q?ні;Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції&q?о ;, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Зокрема, захисник звертає увагу на те, що в справі немає доказів керування саме ОСОБА_2 транспортним засобом, до того ж відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 відмовився пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», проте працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, отже у справі відсутні докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а саме щодо його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння відповідно до встановленого порядку.

Крім того, у скарзі апелянт порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 02 лютого 2018 року, обґрунтувавши поважність причин його пропуску тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_2, який копію судового рішення отримав лише 26 квітня 2018 року, водночас подана 04 травня 2018 року апеляційна скарга була повернута апелянту постановою Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2018 року, як подана за межами строку на апеляційне оскарження, за відсутності клопотання про поновлення процесуального строку.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що під час її розгляду не були дотримані вимоги ст.ст. 268, 277-2, ч. 1 ст. 285 КУпАП, отже строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду апелянтом пропущено з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, допитавши свідка, вважаю, що апеляційна скарга захисника Скрипки М.В. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне, згідно з вимогами ст. 277-2 КУпАП, її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, є невмотивованим і не підтверджується доказами.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку, згаданих раніше.

За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду, не виконавши належним чином вимоги ст. 268 КУпАП, розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 у його відсутність, а приймаючи рішення про його винуватість у порушенні п. 2.5 ПДР України, дослідив виключно матеріали справи і, як на докази винуватості ОСОБА_2 формально в постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, які між тим належним чином не перевірив, оскільки не звернув увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) не конкретизовано від якого саме огляду відмовився ОСОБА_2, а в письмових пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 6) зазначено про відмову ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння виключно за допомогою приладу «Драгер».

Враховуючи наведене, слід погодитися з доводами апелянта про те, що суддею місцевого суду не були дотримані вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин справи. До того ж за результатами апеляційного розгляду висновки судді про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Так, після відновлення прав ОСОБА_2, гарантованих йому ст. 268 КУпАП, безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду він пояснив, що 12 січня 2018 року о 00 год. 15 хв. автомобілем НОМЕР_1; керував його колега ОСОБА_6, а він перебував на задньому пасажирському сидінні. Після виникнення конфлікту між ним та свідками ОСОБА_4 і ОСОБА_5, останніми були викликані працівники поліції, які, прибувши на місце зупинки автомобіля НОМЕР_1; та поспілкувавшись зі свідками, чомусь саме йому запропонували огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», але після його відмови від такого виду огляду не запропонували йому огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я та склали протокол про адміністративне правопорушення, зі змістом якого не ознайомили.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_2 зупинив автомобіль НОМЕР_1;, яким керував, неподалік він нього і його товариша та безпричинно в грубій формі став висувати їм якісь незрозумілі претензії. Оскільки водій був у нетверезому стані та погрожував їм, вони його затримали та викликати працівників поліції, які після прибуття на місце події пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, але про огляд у лікаря нарколога розмови не було.

Крім того, свідок показав, що він був переконаний у тому, що відносно ОСОБА_2 поліцейський склав протокол про вчинення ним хуліганських дій, тому і підписав цей протокол, а також власноручно виклав письмові пояснення з цього приводу та більше ніяких пояснень, складених поліцейськими, не підписував.

Свідок стверджував, що підпис від його імені в поясненнях, які знаходяться на а.с. 6, виконаний не ним і зі змістом таких пояснень його поліцейські не знайомили.

Для перевірки фактичних обставин правопорушення, викладених у протоколі, та пояснень ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_4 судом апеляційної інстанції неодноразово приймалися заходи для виклику в судове засідання: інспектора патрульної поліції Корець О.О. (яким складався протокол про адміністративне правопорушення та відбиралися пояснення у свідків щодо відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння), проте поліцейський до суду не з'явився; свідка ОСОБА_5, який до суду апеляційної інстанції також не прибув, водночас його письмові пояснення ( а.с. 6) містять лише інформацію щодо відмови ОСОБА_2 від огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу &q? щ;Драгер&q?и ;.

Крім того, за повідомленням заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Євдокимова Д.А. від 16.07.2018, відеозапис події з нагрудних відеокамер поліцейських з технічних причин відсутній.

Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні під час апеляційного розгляду, а також, приймаючи до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, які саме види огляду на стан алкогольного сп'яніння пропонувалися водію (на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров'я, або після відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу в закладі охорони здоров'я) і лише вказано про відмову водія від проходження медичного огляду відповідно до встановленого порядку на стан сп'яніння, що суперечить іншим доказам у справі, зокрема, письмовим поясненням свідка ОСОБА_5 та поясненням в суді свідка ОСОБА_4, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції визнає переконливими доводи ОСОБА_2 та захисника про недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних актів, які стосуються огляду водія на стан сп'яніння, оскільки матеріали справи не містять достатніх даних про те, що ОСОБА_2 пропонувалося поліцейськими пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я після його відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу &q?ов;Драгер&q?ду;, отже й відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння відповідно до встановленого порядку.

З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а тому постанова від 02 лютого 2018 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП, бо наявні в провадженні докази не доводять порушення ним п. 2.5 ПДР України і вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника Скрипки М.В. підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Скрипці МиколіВікторовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника Скрипки Миколи Вікторовича задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко