Справа № 404/8509/18
Номер провадження 3/404/2910/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Галаган Олексій Валерійович, розглянувши матеріали справи стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, українця, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 28.11.2018 року о 12-00 год., ОСОБА_1, перебуваючи за місцем реєстрації своєї сестри, а саме по АДРЕСА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вчинив відносно свого племінника, насильство в сім'ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою, та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров'ю ОСОБА_2, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю не доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а його дії такими, що не підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї. З наведеного убачається, що об'єктивна сторона правопорушення передбачає наявність обов'язкових складових: діяння - вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання /або можливості настання/ шкоди фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», насильство у сім'ї це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зазначене у цій же статті визначення пояснює, що психологічне насильство в сім'ї - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Розгляд справи проводиться за принципом диспозитивності. Так, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 28.11.2018 року о 12-00 год., ОСОБА_1, перебуваючи за місцем реєстрації своєї сестри, а саме по АДРЕСА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вчинив відносно свого племінника, насильство в сім'ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою, та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров'ю ОСОБА_2

Так, на підтвердження фактів зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, до суду надано письмові пояснення та заява ОСОБА_2, в яких він вказує, що в день та час зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, брат його матері - ОСОБА_1, прийшов до них додому, почав висловлюватися на його адресу та його сім'ї нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та вдарив ОСОБА_2 в область тулуба.

ОСОБА_1, в своїх письмових поясненнях вказує, що 28.11.2018 року він прийшов додому з роботи, перед цим трохи випивши алкоголю, та почав з'ясовувати стосунки з своєю сестрою, внаслідок чого почалися словесні образи в бік один одного, погрожував фізичною розправою.

Сестра ОСОБА_1 не опитувалася, ОСОБА_1 підтвердив виникнення сварки з обоюдними образами, проте тільки з сестрою. Працівник поліції не з'ясував чи обставини зазначена племінником відповідають дійсності.

Відтак, пояснення надані до суду суперечать один одному, докази того, що ОСОБА_2 чи його мати відчула психологічне насильство матеріали справи не містять. Крім того, з наданих пояснень, суд встановив, що сварка була обоюдна з сестрою заявника, а не з племінником.

За таких підстав, надані на розгляд матеріали, у розумінні до вимог п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров'ю.

Таким чином, матеріали адміністративного провадження не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б переконливо вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ст.173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 173-2, 245, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 173-2 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Галаган